КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2017 р. Справа№ 925/793/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Гаврилюка О.М.

Суліма В.В.

за участю секретаря судового засідання - Куценко К.Л.;

за участю представників сторін:

від позивача: Суворова Л.В. - представник за довіреністю № 6-57 від 10.01.2017;

від відповідача: Кукуленко О.Д. - представник за довіреністю № 924 від 01.12.2016;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Уманьгаз Збут" на рішення Господарського суду Черкаської області від 02.11.2016 у справі № 925/793/16 (суддя - Грачов В.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Уманьгаз Збут"

про стягнення 3 660 024,52 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Уманьгаз Збут" (надалі - відповідач), в якому просило суд стягнути з відповідача на свою користь: 1 733 633 грн. 12 коп. заборгованості по оплаті послуг з транспортування природного газу станом на 08.07.2016 (основний борг), 913 436 грн. 56 коп. пені, 103 299 грн. 75 коп. інфляційних втрат, 64 355 грн. 32 коп. 3% річних, 845 299 грн. 77 коп. штрафу, що разом складає 366 0024 грн. 52 коп., та відшкодування понесених судових витрат - сплаченого судового збору у розмірі 54 900 грн. 37 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем свого обов'язку щодо оплати поставленого позивачем природного газу згідно договору транспортування природного газу магістральними трубопроводами № /Н044 від 01.07.2015.

18.10.2016 представник позивача до Господарського суду Черкаської області подав уточнений розрахунок суми боргу, в якому зазначив, що відповідачем у період з 07.07.2016 по 15.08.2016 було сплачено суму основного боргу у розмірі 1 733 633 грн. 12 коп.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 02.11.2016 у справі № 925/793/16 (повний текст складено 23.11.2016) позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Уманьгаз Збут" на користь Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" - 913 436 грн. 56 коп. пені, 64 355 грн. 32 коп. 3% річних, 103 299 грн. 75 коп. інфляційних втрат, 16 216 грн. 37 коп. судових витрат. Припинено провадження у справі в частині вимог про стягнення 1 733 633 грн. 12 коп. основного боргу. В задоволенні позову в частині вимог про стягнення 845 299 грн. 77 коп. штрафу, 12 679 грн. 49 коп. судових витрат - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Уманьгаз Збут" 02.12.2016 звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач зазначив, що поставлений природний газ було частково оплачено шляхом перерахування коштів з державного бюджету на підставі спільних протокольних рішень, тому з урахуванням порядку і строків, погоджених спільними протокольними рішеннями у його діях відсутнє порушення зобов'язання щодо своєчасної оплати за поставлений газ, оскільки уклавши такі правочини, сторони зміни порядок та строки погашення заборгованості.

Крім того, апелянт стверджує, що відповідно до довідок Департаменту фінансів Черкаської обласної державної адміністрації на рахунку департаменту наявні кошти з Державного бюджету України, які в рази перевищують заборгованість перед позивачем. Про що відповідач повідомляв позивача відповідними листами, проте останній на вказані листи не відреагував.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.12.2016 апеляційну скаргу відповідача на рішення Господарського суду Черкаської області від 02.11.2016 у даній справі було прийнято до провадження (у складі: головуючий суддя - Коротун О.М., судді:, Гаврилюк О.М., Сулім В.В.) та призначено до розгляду.

16.01.2017 через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він проти її вимог заперечує та просить суд залишити її без задоволення.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.02.2017 продовжено строк розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Уманьгаз Збут" на рішення Господарського суду Черкаської області від 02.11.2016 у справі № 925/793/16 на п'ятнадцять днів.

20.02.2017 до Київського апеляційного господарського суду від апелянта надійшли письмові пояснення та розрахунок з відокремленням сум заборгованості перед позивачем.

У розгляді даної справи неодноразово проголошувалась перерва.

В судовому засіданні 22.02.2017 представник відповідача апеляційну скаргу у даній справі підтримав, просив рішення суду першої інстанції скасувати з прийняттям нового про відмову у задоволенні позову повністю.

Представник позивача в судовому засіданні 22.02.2016 проти задоволення апеляційної скарги заперечив, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, письмових пояснень та відзиву, заслухавши пояснення представників сторін, оглянувши оригінали документів, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вірно з'ясовано судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 01.07.2015 між Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз", як газотранспортним підприємством" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Уманьгаз Збут", як замовником (далі - сторони) укладено договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № /Н044, за умовами п. 1.1. якого газотранспортне підприємство зобов'язується надати замовнику послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу замовника від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення - газорозподільних станцій (ГРС), а замовник зобов'язується внести плату за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами в розмірі, у строки та порядку, передбачені умовами договору.

Згідно з пунктом 1.2. договору річний плановий обсяг транспортування природного газу замовника складає 22 676,800 тис.куб.м, у тому числі по місяцях: липень - 916,100 тис. куб. м., серпень - 950,100 тис. куб. м., вересень 1300,100 тис. куб. м., жовтень - 5301,000 тис. куб. м., листопад - 6502,500 тис. куб. м., грудень - 7707,000 тис. куб. м.

Газ замовника, що транспортування якого за цим договором здійснює газотранспортне підприємство, призначений для задоволення потреб населення та юридичних осіб, яким природний газ відпускається за роздрібними цінами, диференційованими залежно від річних обсягів споживання.

Пунктом 3.1. договору передбачено, що послуги з транспортування газу оформлюються газотранспортним підприємством і замовником актами наданих послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами.

Пунктом 5.5. договору встановлено, що оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється замовником шляхом перерахування грошових коштів на рахунок газотранспортного підприємства на умовах 100% попередньої оплати за 10 днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу. Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до 20-го числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та зурахуванням раніше перерахованих коштів.

Розділом 11 договору визначено строк його дії, згідно якого цей договір набирає чинності з дня його підписання уповноваженими сторонами та діє в частині транспортування газу до 31.12.2015, а в частині проведення розрахунків - до їх повного виконання. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Матеріали справи свідчать, що сторонами не було заявлено про припинення дії договору або про перегляд його умов, тому суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що дія договору № /Н044 від 01.07.2015 пролонгована на 2016 рік.

На виконання умов договору позивач у період з липня 2015 по грудень 2015 та з січня 2016 по травень 2016 передав, а відповідач прийняв виконану послугу транспортування природного газу магістральними трубопроводами для задоволення потреб населення та юридичних осіб загальним обсягом 62 119,023 тис. м3 газу на загальну суму 17 534 171,39 грн. включно з ПДВ, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами наданих послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами (підписаними повноважними представниками та скріпленими печатками сторін).

Спір щодо якості, кількості і вартості протранспортованого газу між сторонами відсутній.

За доводами позивача, відповідач протягом дії договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № /Н044 від 01.07.2015 свої зобов'язання в частині повної та своєчасної оплати отриманого газу належним чином не виконував.

Відповідно до акту звірки розрахунків сторін за період з 01.07.2015 по 15.08.2016 (а.с. 206-213) підписаного повноважними представниками сторін та скріплений печатками сторін, станом на дату підписання позову, тобто на 08.07.2016, вартість наданої позивачем по договору № /Н044 від 01.07.2015 послуги транспортування природного газу складала 17 534 171,39 грн., однак за надану позивачем послугу відповідач розрахувався частково, сплативши 15 800 538,27 грн., у зв'язку з чим позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь 1 733 633 грн. 12 коп. заборгованості по оплаті послуг з транспортування природного газу станом на 08.07.2016 (основний борг), 913 436 грн. 56 коп. пені, 103 299 грн. 75 коп. інфляційних втрат, 64 355 грн. 32 коп. 3% річних, 845 299 грн. 77 коп. штрафу, що разом складає 366 0024 грн. 52 коп., та відшкодування понесених судових витрат - сплаченого судового збору у розмірі 54 900 грн. 37 коп.

Як видно з матеріалів справи, 1 733 633 грн. 12 коп. заборгованості по оплаті послуг з транспортування природного газу відповідачем було сплачено на користь позивача, що підтверджується уточненим розрахунком останнього. Відповідно до уточнюючого розрахунку відповідач сплачував вказану суму основного боргу частинами за період з 07.07.2016 по 23.08.2016, що не заперечується сторонами у справі.

Суд першої інстанції припинив провадження в частині стягнення 1 733 633 грн. 12 коп. основної заборгованості на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України у зв'язку з відсутністю предмета спору в цій частині вимог.

Суд апеляційної інстанції вважає зазначену судом першої інстанції суму помилково обрахованою, враховуючи наступне.

За приписами п. 4.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач звернувся до суду з даним позовом 12.07.2016 (згідно відтиску штампу підприємства зв'язку на конверті). Тоді як з наданого уточнюючого розрахунку позивача вбачається, що з 07.07.2016 по 12.07.2016 (тобто до звернення до суду) відповідачем було сплачено частину основної заборгованості у розмірі 27 034,48 грн.

Отже, у позовних вимогах про стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 27 034,48 грн. (сплачених з 07.07.2016 по 12.07.2016) слід відмовити, а провадження у частині стягнення 1 706 598,64 грн. суми основного боргу - припинити. Отже, в цій частині рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню.

Відповідач у відзиві на позовну заяву та у апеляційній скарзі зазначив, що 20.10.2015 між Головним управлінням Державної казначейської служби у Київській області (сторона перша), Департаментом фінансів Черкаської обласної державної адміністрації (сторона друга), Товариством з обмеженою відповідальністю "Уманьгаз Збут" (сторона третя), Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" (сторона четверта), Національною акціонерною компанією „Нафтогаз України" (сторона остання) було укладено спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання № 2227/у за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України за вересень-жовтень 2015.

На підставі якого відповідачем було перераховано на рахунок позивача 373 469,00 грн. в рахунок оплати поставленого газу за договором /Н044 від 01.07.2015.

18.11.2015 між тими ж сторонами укладено спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання № 2412/у за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України за листопад 2015.

На підставі якого відповідачем було перераховано на рахунок позивача 500 000,00 грн. в рахунок оплати поставленого газу за договором №/Н044 від 01.07.2015.

17.12.2015 між тими ж сторонами укладено спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання № 2412/у за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України за грудень 2015.

На підставі якого відповідачем було перераховано на рахунок позивача 896 500,00 грн. в рахунок оплати поставленого газу за договором №/Н044 від 01.07.2015.

18.01.2016 між тими ж сторонами укладено спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання № 36/у за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України за січень 2016.

На підставі якого відповідачем було перераховано на рахунок позивача 1 240 500,00 грн. в рахунок оплати поставленого газу за договором №/Н044 від 01.07.2015.

19.02.2016 між тими ж сторонами укладено спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання № 641/у за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України за січень 2016.

На підставі якого відповідачем було перераховано на рахунок позивача 810 000,00 грн. в рахунок оплати поставленого газу за договором №/Н044 від 01.07.2015.

18.03.2016 між тими ж сторонами укладено спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання № 958/у за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України за лютий 2016.

На підставі якого відповідачем було перераховано на рахунок позивача 800 000,00 грн. в рахунок оплати поставленого газу за договором №/Н044 від 01.07.2015.

19.04.2016 між тими ж сторонами укладено спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання № 1281/у за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України за березень 2016.

На підставі якого відповідачем було перераховано на рахунок позивача 3 000 000,00 грн. в рахунок оплати поставленого газу за договором №/Н044 від 01.07.2015.

19.04.2016 між тими ж сторонами укладено спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання № 1280/у за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України за березень 2016.

На підставі якого відповідачем було перераховано на рахунок позивача 1 455 172,78 грн. в рахунок оплати поставленого газу за договором №/Н044 від 01.07.2015.

19.05.2016 між тими ж сторонами укладено спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання № 1535/у за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України за квітень 2016.

На підставі якого відповідачем було перераховано на рахунок позивача 1 500 000,00 грн. в рахунок оплати поставленого газу за договором №/Н044 від 01.07.2015.

14.06.2016 між тими ж сторонами укладено спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання № 1677/у за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України за травень 2016.

На підставі якого відповідачем було перераховано на рахунок позивача 500 000,00 грн. в рахунок оплати поставленого газу за договором №/Н044 від 01.07.2015.

19.02.2016 між тими ж сторонами укладено спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання № 641/у за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України за січень 2016.

На підставі якого відповідачем було перераховано на рахунок позивача 810 000,00 грн. в рахунок оплати поставленого газу за договором №/Н044 від 01.07.2015.

18.07.2016 між тими ж сторонами укладено спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання № 1864/у за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України за 2016.

На підставі якого відповідачем було перераховано на рахунок позивача 1 500 000,00 грн. в рахунок оплати поставленого газу за договором №/Н044 від 01.07.2015.

16.08.2016 між тими ж сторонами укладено спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання № 2143/у за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України за липень 2016.

На підставі якого відповідачем було перераховано на рахунок позивача 250 000,00 грн. в рахунок оплати поставленого газу за договором №/Н044 від 01.07.2015.

Відповідно до Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, затвердженого Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України 03.08.2015 № 493/688, він визначає взаємовідносини між органами Державної казначейської служби України, департаментами фінансів обласних державних адміністрацій, Департаментом фінансів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - відповідні департаменти фінансів), Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", ДП "Енергоринок" та іншими учасниками розрахунків за природний газ, теплопостачання та електроенергію, що проводяться відповідно до Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року № 20 (далі - Порядок).

Відповідно до п. 1.2 Порядку розрахунки, передбачені в пункті 1.1 цього розділу, проводяться за згодою сторін на підставі актів звіряння за нарахованими пільгами, субсидіями та компенсаціями населенню (далі - акти звіряння) або договорів, що визначають обсяг щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг) (далі - договори), і спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, форма якого наведена у додатку 1 до цього Порядку; спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію, форма якого наведена у додатку 2 до цього Порядку; спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію та природний газ, форма якого наведена у додатку 3 до цього Порядку.

Як вбачається з наданих відповідачем спільних протокольних рішень, вони підписані всіма сторонами.

Метою укладення Спільних протокольних рішень є погашення взаємної заборгованості, в тому числі Товариства з обмеженою відповідальністю "Уманьгаз Збут" (Сторона 4) перед Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" (Сторона остання) за надані послуги в 2015 та 2016 році згідно договору транспортування природного газу №/Н044 від 01.07.2015.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги посилаючись на ч.1 ст. 651, ч. 1 ст. 654 ЦК України зазначив, що змін до договору за взаємною домовленістю, зокрема щодо порядку розрахунків у спосіб, визначений законом і договором, сторони не вносили, тому договір має виконуватись сторонами належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК і ГК України.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком місцевого господарського суду з урахуванням наступного.

Виходячи з позиції Верховного Суду України, викладеної, зокрема, у постановах від 07.10.2015 у справі № 3-883гс15, від 25.03.2015 у справі № 924/1265/13 та від 30.09.2014 у справі № 5011-35/1534-2012-42/553-2012, підписуючи спільні прокольні рішення (договори про організацію взаєморозрахунків) сторони тим самим змінюють порядок і строк проведення розрахунків.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції не бере до уваги спільне протокольне рішення від 18.07.2016 про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання № 1864/у за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України за 2016 та спільне протокольне рішення від 16.08.2016 про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання № 2143/у за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України за липень 2016, оскільки вони не стосуються спірного періоду.

Також, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими посилання апелянта на довідки Департаменту фінансів Черкаської обласної державної адміністрації щодо наявності на рахунку департаменту коштів з Державного бюджету України, які в рази перевищують заборгованість перед позивачем. Оскільки вказані довідки не змінюють порядок і строк проведення розрахунків в розумінні вищезазначеної позиції Верховного Суду України. Крім того, не свідчать про погашення за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України зобов'язань по сплаті за природний газ.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 цього ж кодексу закріплено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник - оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно статті 610 цього ж кодексу порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 статті 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 549 цього ж кодексу передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частиною 3 цієї ж статті встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Пунктом 5.5. договору встановлено, що оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється замовником шляхом перерахування грошових коштів на рахунок газотранспортного підприємства на умовах 100% попередньої оплати за 10 днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу. Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до 20-го числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та зурахуванням раніше перерахованих коштів.

Пунктами 7.1., 7.3. договору сторони погодили, що у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язань по договору сторони несуть відповідальність у межах, передбачених законом. У разі порушення замовником строків оплати, передбачених розділом 5 договору, із замовника стягується пеня.

Так, відповідно до ст. 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Застосовуючи позицію Верховного Суду України, на підставі ст. 111-28 Господарського процесуального кодексу України (постанови від 07.10.2015 у справі № 3-883гс15, від 25.03.2015 у справі № 924/1265/13 та від 30.09.2014 у справі № 5011-35/1534-2012-42/553-2012), суд апеляційної інстанції вважає помилковим висновок суду першої інстанції щодо повного задоволення позовних вимог в частині стягнення 913 436 грн. 56 коп. пені, 103 299 грн. 75 коп. інфляційних втрат, 64 355 грн. 32 коп. 3% річних за заявлені періоди через прострочення основного боргу по оплаті послуг, наданих за період з липня 2015 по травень 2016 року.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені у розмірі 913 436,56 грн., суд апеляційної інстанції здійснив власний розрахунок та дійшов висновку, що обґрунтованим розміром пені, що було розраховано з суми боргу у розмірі 5 549 798,77 грн. (з урахуванням часткових оплат відповідача та укладених спільних протокольних рішень) за заявлені періоди становить 327 065,36 грн. А тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню частково у розмірі 327 065,36 грн., а рішення - скасуванню.

Також, позивачем заявлено до стягнення з відповідача штраф у розмірі 845 299 грн. 77 коп. нарахований на підставі абз. 3 ч. 2 ст. 231 ГУ України.

Застосування до боржника, який порушив господарське зобов'язання, штрафних санкцій у вигляді пені, штрафу, передбачених абз. 3 ч. 2 ст. 231 ГК, можливе за наявності таких умов: якщо інший розмір певного виду штрафних санкцій не передбачений договором або законом; якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки; якщо допущено прострочення виконання негрошового зобов'язання, пов'язаного з обігом (поставкою) товарів, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких і вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафу (постанова Верховного Суду України від 20 грудня 2010 р. у справі N 3-41гс10; постанова Верховного Суду України від 28 лютого 2011 р. у справі N 3-11гс11).

Враховуючи зазначене вище та те, що відповідачем не виконано саме грошове зобов'язання, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимога частині стягнення з відповідача штрафу у розмірі 845 299 грн. 77 коп. нарахованого на підставі абз. 3 ч. 2 ст. 231 ГУ України є не обґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Окрім цього, позивачем було заявлено до стягнення з відповідача інфляційні втрати в розмірі 103 299,75 грн. та 3% річних в розмірі 64 355,32 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з положеннями пунктів 3.1 та 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок інфляційних втрат та 3% річних, суд апеляційної інстанції здійснив власний розрахунок, що було розраховано з суми боргу у розмірі 5 549 798,77 грн. (з урахуванням часткових оплат відповідача та укладених спільних протокольних рішень) за заявлені періоди та дійшов висновку, що обґрунтованими в цій частині є позовні вимоги про стягнення 34 502,12 грн. - інфляційних втрат та 22 807,30 грн. - 3% річних за заявлені періоди.

Таким чином обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню є позовні вимоги про стягнення з відповідача 327 065,36 грн. - пені, 34 502,12 грн. - інфляційних втрат, 22 80,30 грн. - 3% річних.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню на підставі пунктів 1, 4 частини 1 статті 104 ГПК України.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати при частковому задоволенні позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, як за розгляд справи в суді першої, так і апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 32-34, 36, 43, 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Уманьгаз Збут" на рішення Господарського суду Черкаської області від 02.11.2016 у справі № 925/793/16 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 02.11.2016 у справі № 925/793/16 в частині припинення провадження на суму 27 034 грн. грн. 48 коп. основного боргу - скасувати, з прийняттям нового рішення про відмову у позові в цій частині.

3. Рішення Господарського суду Черкаської області від 02.11.2016 у справі № 925/793/16 в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Уманьгаз Збут" на користь Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз"- 913 436 грн. 56 коп. пені, 64 355 грн. 32 коп. 3% річних, 103 299 грн. 75 коп. інфляційних втрат, та розподілу судових витрат, скасувати з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позову в цій частині з новим розподілом судових витрат.

Стягнути Товариства з обмеженою відповідальністю "Уманьгаз Збут" (20300, Черкаська область, м. Умань, вул. Дерев'янка, буд. 19, ідентифікаційний код 39711735) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, ідентифікаційний код 30019801) 327 065 (триста двадцять сім тисяч шістдесят п'ять) грн. 36 коп. пені, 22 807 (двадцять дві тисячі вісімсот сім) грн. 30 коп. 3% річних, 34 502 (тридцять чотири тисячі п'ятсот дві) грн. 12 коп. інфляційних втрат, 8 652 (вісім тисяч шістсот п'ятдесят дві) грн. 70 коп. судових витрат.

В решті позовних вимог про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат - відмовити.

4. В іншій частині рішення у даній справі про відмову в позові про стягнення 845 299,77 грн. штрафу та припинення провадження в частині вимог про стягнення 1 706 598, 64 грн. основного боргу залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

5. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, ідентифікаційний код 30019801) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Уманьгаз Збут" (20300, Черкаська область, м. Умань, вул. Дерев'янка, буд. 19, ідентифікаційний код 39711735) 25 448 (двадцять п'ять тисяч чотириста сорок вісім) грн. 51 коп. - судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

6. Видачу наказів доручити місцевому господарському суду.

7. Матеріали справи № 925/793/16 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у встановленому законодавством порядку.

24.02.2017

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді О.М. Гаврилюк

В.В. Сулім