ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2017 р. Справа № 914/1111/16

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії суддів:

головуючий суддя Гриців В.М., суддів Давид Л.Л., Матущак О.І.

при секретарі судового засідання Швець О.В.

за участі представників: позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3

у відкритому судовому засіданні розглянув апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Львівобленерго» на ухвалу Господарського суду Львівської області від 07 грудня 2016 року у справі №914/1111/16 за позовом публічного акціонерного товариства «Львівобленерго» до комунального підприємства «Бориславводоканал» про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року публічне акціонерне товариство Львівобленерго подало Господарському суду Львівської області позов до комунального підприємства Бориславводоканал просив стягнути з відповідача 131171,97 грн. боргу за спожиту активну електроенергію, 138092,91 грн. боргу за реактивну електроенергію, 474029,80 грн. пені, 135612,63 грн. інфляційних нарахувань, 36442,39 грн. 3% річних.

Позивач неодноразово уточнював позовні вимоги, подавав клопотання припинити провадження у справі в частині сплачених відповідачем під час розгляду справи коштів.

29 листопада 2016 року позивач подав суду першої інстанції клопотання, у якому повідомив про оплату позивачем уточненої суми 97439,30 грн. боргу по реактивній електроенергії, просив суд припинити провадження в частині стягнення суми 97439,30 грн. боргу по реактивній електроенергії у звязку з оплатою цієї суми відповідачем; стягнути з відповідача 6037,94 грн. пені за несвоєчасну оплату реактивної електроенергії, 121066,10 грн. інфляційних нарахувань та 32890,05 грн. 3% річних з простроченої суми.

Господарський суд Львівської області ухвалою від 07 грудня 2016 року припинив провадження у справі №914/1111/16.

Суд першої інстанції встановив, що відповідач під час розгляду справи сплатив заборгованість у частині уточненого позивачем боргу по реактивній електроенергії, предмет спору щодо цієї суми відсутній, а тому провадження у справі у цій частині суд припинив.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 6037,94 грн. пені за несвоєчасну оплату реактивної електроенергії, 121066,10 грн. інфляційних нарахувань та 32890,05 грн. 3% річних, місцевий господарський суд виходячи із змісту положень статті 2, частин 2,3 статті 7 закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії вказав, що у разі відсутності заборгованості зі сплати основного боргу неустойка, інфляційні та проценти річних не нараховуються. Також зазначив, що хоча на момент звернення з позовом до суду у позивача було право вимагати від відповідача сплати пені, інфляційних втрат і 3% річних за невчасну оплату спожитої до 01 липня 2016 року електроенергії, однак у звязку з набуттям чинності закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії таке право скасовано під час провадження у справі у силу даного закону. Відтак, предмет спору на даний момент відсутній, а тому провадження у справі і у цій частині необхідно припинити.

Публічне акціонерне товариство «Львівобленерго» подало апеляційну скаргу, просить скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 07 грудня 2016 року, справу №914/1111/16 передати на розгляд Господарського суду Львівської області.

Вважає помилковими висновки суду про застосування до спірних правовідносин положень закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії, який набрав чинності з 30 листопада 2016 року. Відповідач не включений до реєстру осіб, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, як це передбачено статтями 1, 3 названого закону. До спірних правовідносин не підлягають застосуванню положення частини 3 статті 7 цього закону. На думку позивача, названий закон взагалі не може застосовуватись до відносин щодо оплати реактивної електроенергії з огляду на правову природу і призначення такої.

Про розгляд справи сторонам повідомлено належним чином. З метою перевірки законності і обґрунтованості оскарженого судового рішення у повному обсязі суд відкладав оголошував перерви у судових засіданнях.

Представник позивача апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі. На уточнююче запитання суду про зміст вимог апеляційної скарги з огляду на подані суду першої інстанції клопотання про припинення провадження у справі позивач надав письмові пояснення і вказав, що в частині стягнення боргу провадження у справі припинено правомірно. Однак, вважає незаконним припинення провадження у справі в частині стягнення з відповідача пені, інфляційних нарахувань, 3% річних.

Представник відповідача апеляційну скаргу заперечив, просить оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Згідно з статтею 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до вимог статті 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обгрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

За змістом статті 106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Львівський апеляційний господарський суд розглянув апеляційну скаргу, матеріали справи, заслухав пояснення представників сторін і вважає, що апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Львівобленерго» слід задовольнити частково з наступних підстав.

Предметом розгляду є ухвала Господарського суду Львівської області від 07 грудня 2016 року про припинення провадження у справі №914/1111/16 на підставі пункту 1-1 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з пунктом 1-1 частини 1 статті 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Ураховуючи, що під час розгляду справи відповідач повністю оплатив стягувану суму основного боргу, а позивач звернувся до суду із клопотанням припинити провадження в частині стягнення суми 97439,30 грн. боргу по реактивній електроенергії у звязку з оплатою цієї суми відповідачем - у цій частині позову місцевий господарський суд правомірно припинив провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору.

Щодо припинення провадження у справі в частині стягнення пені, інфляційних нарахувань і трьох відсотків річних.

Господарський суд Львівської області дійшов висновку про відсутність предмета спору в частині стягнення з відповідача 6037,94 грн. пені, 121066,10 грн. інфляційних нарахувань та 32890,05 грн. 3% річних виходячи із положень частин 2 і 3 статті 7 закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії .

Такий висновок суду не ґрунтується на законі.

Статтею 3 закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії, який набрав чинності з 30 листопада 2016 року, визначено порядок участі у процедурі врегулювання заборгованості, який передбачає включення в числі інших й підприємств централізованого водопостачання та водовідведення до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства на підставі поданих заяв і необхідних документів; прийняття рішення про включення або про відмову у включенні до реєстру, яке розміщується на офіційному веб-сайті цього органу; укладення договорів та інше.

Статтею 7 закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії унормовано списання неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за енергоносії, централізоване водопостачання та водовідведення.

Згідно з частиною 2 статті 7 цього Закону на заборгованість підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за спожиту для виробництва послуг електричну енергію станом на 1 липня 2016 року неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають врегулюванню, за умови розрахунків за поточне споживання електричної енергії протягом останніх трьох місяців поспіль в обсязі не менше 95 відсотків, у такий спосіб:

неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних, нараховані на зазначену в абзаці першому цієї частини заборгованість, погашення якої здійснено відповідно до статті 4 цього Закону, підлягають списанню;

неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних, нараховані на зазначену в абзаці першому цієї частини заборгованість, щодо якої відповідно до цього Закону укладено договір про реструктуризацію, підлягають списанню, за умови повного виконання підприємствами централізованого водопостачання та водовідведення договору про реструктуризацію заборгованості.

У матеріалах справи відсутні докази погашення заборгованості відповідача шляхом проведення взаєморозрахунків, як це передбачено статтею 4 закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії - у порядку та на умовах, затверджених Кабінетом Міністрів України, за рахунок видатків державного бюджету на погашення заборгованості з різниці в тарифах.

Також, немає у матеріалах справи доказів укладення відповідно до вимог статті 6 цього Закону договору про реструктуризацію заборгованості та порядок списання неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість комунального підприємства «Бориславводоканал» перед публічним акціонерним товариством «Львівобленерго» за спожиту електричну енергію.

Частина третя статті 7 цього Закону стосується заборгованості за природний газ. Тому ця норма закону не застосовується для врегулювання заборгованості підприємств водопостачання та водовідведення за спожиту електричну енергію.

Отже, положення закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії автоматично не списують уже нараховані позивачем на прострочені відповідачем суми грошового зобовязання пеню, інфляційні втрати і три відсотки річних, а тим більше не скасовують право позивача вимагати стягнення цих сум. Списання неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за енергоносії, централізоване водопостачання та водовідведення повинне відбутись у визначеному цим Законом порядку.

Необхідно зазначити, що позивач задовго до прийняття закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії і набрання ним чинності уже звернувся з позовом про стягнення з відповідача заборгованості, у тому числі й сум основного боргу, пені, інфляційних нарахувань, 3% річних. А в клопотанні від 29 листопада 2016 року позивач просив суд розглянути спір у частині стягнення з відповідача 6037,94 грн. пені, 121066,10 грн. інфляційних нарахувань та 32890,05 грн. 3% річних, нарахованих на прострочені суми грошового зобовязання. Ці суми не врегульовані у визначеному цим Законом порядку.

За таких обставин місцевий господарський суд не мав підстав для застосування до спірних відносин положень частин 2 і 3 статті 7 закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії і дійшов помилкового висновку про відсутність предмета спору в частині стягнення з відповідача 6037,94 грн. пені, 121066,10 грн. інфляційних нарахувань та 32890,05 грн. 3% річних.

Суд апеляційної інстанції погоджується з доводами позивача про відсутність законних підстав для припинення провадження у справі в частині стягнення з відповідача 6037,94 грн. пені, 121066,10 грн. інфляційних нарахувань та 32890,05 грн. 3% річних. Водночас, з огляду не предмет спору і підстави позовних вимог, суд не приймає до уваги доводи позивача про неможливість застосування закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії до відносин щодо оплати реактивної електроенергії.

З урахуванням викладеного ухвала Господарського суду Львівської області від 07 грудня 2016 року у справі №914/1111/16 підлягає скасуванню - у частині припинення провадження у справі щодо стягнення з відповідача 6037,94 грн. пені, 121066,10 грн. інфляційних нарахувань та 32890,05 грн. 3% річних.

Згідно з частиною 7 статті 106 ГПК України у випадках скасування апеляційною інстанцією ухвали про припинення провадження у справі, справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 104, 105, 106 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Львівобленерго» задовольнити частково. Скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 07 грудня 2016 року у справі №914/1111/16 - у частині припинення провадження щодо позовних вимог про стягнення з комунального підприємства «Бориславводоканал» 6037,94 грн. пені за несвоєчасну оплату реактивної електроенергії, 121066,10 грн. інфляційних нарахувань та 32890,05 грн. 3% річних.

Справу №914/1111/16 за позовом публічного акціонерного товариства «Львівобленерго» до комунального підприємства «Бориславводоканал» передати на розгляд Господарського суду Львівської області у частині позовних вимог про стягнення з комунального підприємства «Бориславводоканал» 6037,94 грн. пені за несвоєчасну оплату реактивної електроенергії, 121066,10 грн. інфляційних нарахувань та 32890,05 грн. 3% річних.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку.

Головуючий суддя В.М. Гриців

суддя Л.Л. Давид

суддя О.І. Матущак