донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

14.02.2017 справа №913/843/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддів: за участю представників: від позивача: від відповідача:ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 не зявився не зявився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства Сєвєродонецька теплоелектроцентраль, м.Сєвєродонецьк Луганської області
на рішення господарського суду Луганської області
від24.10.2016р. (повний текст підписано 31.10.2016р.)
у справі№ 913/843/15 (головуючий Зюбанова Н.М., судді Драгнєвіч О.В., Фонова О.С.)
за позовомДержавного підприємства Сєвєродонецька теплоелектроцентраль, м.Сєвєродонецьк Луганської області
до Товариства з обмеженою відповідальністю Калита, м.Сєвєродонецьк Луганської області
простягнення 117637,98грн.

В судовому засіданні 07.02.2017р. оголошувалася перерва до 14.02.2017р. о 12:30год.

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство Сєвєродонецька теплоелектроцентраль, м.Сєвєродонецьк Луганської області, позивач звернулося до господарського суду Луганської області з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю Калита, м.Сєвєродонецьк Луганської області про стягнення 117637,98грн., які складаються з 58533,73грн. основного боргу, 31641,79грн. пені, 25761,68грн. інфляційних та 3% річних в розмірі 1700,78грн.

Рішенням господарського суду Луганської області від 24.10.2016р. (повний текст підписано 31.10.2016р.) у справі №913/843/15 позовні вимоги Державного підприємства Сєвєродонецька теплоелектроцентраль задоволені частково, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Калита 1490,22грн. боргу, 3% річних у розмірі 54,14грн., 856,98грн. інфляційних, в решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого обовязку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується відповідним обсягом.

Не погодившись з зазначеним рішенням, Державне підприємство Сєвєродонецька теплоелектроцентраль звернулося до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду скасувати і ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що суд першої інстанції прийняв рішення за наслідками неповного зясування обставин, які мають значення для справи, з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Підставами для скасування рішення господарського суду Луганської області апелянт зазначає неврахування судом доводів позивача відносно належного виконання теплопостачальною організацією своїх зобовязань за договором про постачання теплової енергії в гарячій воді №252 від 15.10.2008р. та порушення споживачем умов зазначеного договору в частині здійснення розрахунків за отримані послуги.

Крім того, скаржник наголошує, що належним та допустимим доказом відключення від системи централізованого опалення є акт про відключення будинку від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, який в матеріалах справи відсутній, а самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати послуг з централізованого опалення.

Разом з іншим позивач посилається на те, що висновок суду першої інстанції про відсутність між теплопостачальною організацією та споживачем договірних відносин є хибним.

В апеляційній скарзі також зазначається про те, що експертом проведений розрахунок, а не визначено фактичну кількість спожитої теплової енергії, а у випадку, що розглядається, споживач оплачує послуги згідно з показами приладу обліку (лічильника теплової енергії) пропорційно опалювальній площі приміщення.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 16.11.2016р. (головуючий Зубченко І.В., судді Колядко Т.М., Марченко О.А.) у справі №913/843/15 було прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено розгляд справи на 20.12.2016р.

На поштову адресу Донецького апеляційного господарського суду від Державного підприємства Сєвєродонецька теплоелектроцентраль надійшло додаткове правове обґрунтування апеляційної скарги, в якому зазначено про помилковість висновків суду першої інстанції щодо необхідності проведення судової будівельно-технічної експертизи та хибність висновків експерта.

У звязку з перебуванням у відпустці судді члена колегії Колядко Т.М., на підставі розпорядження керівника апарату суду, в результаті автоматичної зміни було сформовано наступний склад колегії суддів: головуючий Зубченко І.В., судді Марченко О.А., Радіонова О.О.

Відповідно до п.9-2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №7 від 17.05.2011р. Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України у разі зміни складу суду апеляційної інстанції розгляд ним справи починається заново, а отже, спочатку починається й визначений ст.102 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) строк розгляду апеляційної скарги.

У судовому засіданні 20.12.2016р. представники Товариства з обмеженою відповідальністю Калита подали заперечення проти апеляційної скарги, просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду - без змін.

Представник позивача у судове засідання 20.12.2016р. не зявився. Разом з тим, в матеріалах справи наявне додаткове правове обґрунтування апеляційної скарги, в якому Державне підприємство Сєвєродонецька теплоелектроцентраль просить розглянути справу без участі його представника.

З метою повного та всебічного дослідження обставин справи в їх сукупності, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку про необхідність відкладення судового засідання апеляційної інстанції в межах строків, встановлених статтею 69 ГПК України, на 07.02.2017р.

У судове засідання 07.02.2017р. зявилися представники обох сторін, заслухавши пояснення яких судова колегія дійшла висновку про необхідність оголошення перерви в судовому засіданні до 14.02.2017р.

У судове засідання 14.02.2017р. представники сторін не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, про що свідчать матеріали справи.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору. Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги, що позиція сторін була висловлена в попередньому судовому засіданні, сторони не посилалися на необхідність надання додаткових доказів, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутністю представників сторін за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до ст.101 ГПК України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст.81-1 ГПК України складено протокол судового засідання.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, додаткове правове обґрунтування апеляційної скарги, заперечення на апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила.

15.10.2008р. між Державним підприємством "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль" (далі енергопостачальна організація) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Калита" (далі споживач) було укладено договір №252 про постачання теплової енергії в гарячій воді (далі договір).

За умовами п.1 договору енергопостачальна організація бере на себе зобов'язання постачати споживачеві теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а споживач зобовязується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором.

Відповідно до п.10.1, 10.2 договору він набуває чинності з 15.10.2008р. та діє до 15.10.2009р. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією зі сторін. Припинення дії договору не звільняє споживача від обовязку повної сплати спожитої теплової енергії.

Предметом позову є стягнення з відповідача боргу за договором №252 від 15.10.2008р. за період з жовтня 2013р. по квітень 2015р., а також пені, 3% річних та інфляційних за прострочення виконання грошового зобовязання.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі ст.19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Пунктом 1 ч.1 ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг. Пунктом 5 ч.3 ст.20 названого Закону визначений обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

За приписами ч.5,6 ст.19 Закону України "Про теплопостачання" теплотранспортуюча організація не має права відмовити споживачу теплової енергії у забезпеченні його тепловою енергією за наявності технічних можливостей на приєднання споживача до теплової мережі, а споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що вимоги про стягнення з відповідача 58533,73грн. боргу за теплову енергію (за період з жовтня 2013р. по квітень 2015р.) позивач обгрунтовує дією договору №252 від 15.10.2008р. про постачання теплової енергії в гарячій воді.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, у 2010р. директором Товариства з обмеженою відповідальністю "Калита" без дозволу відповідної комісії при виконкомі Сєвєродонецької міської ради демонтовано радіатори опалення у приміщенні, яке є обєктом споживання теплової енергії за укладеним сторонами договором №252 від 15.10.2008р.

Так, 31.07.2010р. між Товариством з обмеженою відповідальністю Калита та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТОДАУ" було укладено договір №15 від 31.07.2010р. на виконання робіт по демонтуванню системи опалення та складено акт їх приймання-передачі №29 від 20.08.2010р.

Актом від 20.08.2010р. зафіксовано відсутність централізованого опалення у спірному приміщенні, з яким ознайомлений керівник Управління Сєвєродонецьких теплових мереж - ОСОБА_4

Крім того, протоколом №27 від 08.12.2011р. ОСОБА_5 притягнуто до адміністративної відповідальності за самостійне демонтування обладнання.

За ініціативою споживача 03.12.2013р. складено акт про відсутність факту централізованого опалення у приміщенні за адресою: пр. Гвардійський, б.35/33.

У 2015р. розроблено робочий проект розрахунку теплового потоку через поверхню ізольованих трубопроводів (сертифікат інженера №002943 від 31.08.2012р.).

Разом з тим, Комунальним підприємством "Сєвєродонецькі теплові мережі" 27.11.2015р. складено акт про відключення з 2010р. приміщення від системи централізованого опалення та знаходження у ньому 3 ізольованих стояків загального користування, відсутність приладів опалення.

Аналізуючи зазначені вище докази, приймаючи до уваги наявне в матеріалах справи листування сторін, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у спірний період (жовтень 2013р. - квітень 2015р.) на обєкті споживання були відсутні прилади опалення, що виключає можливість належного виконання договору по поставці теплової енергії у розумінні її споживання як житлово-комунальної послуги.

Крім того, на думку суду апеляційної інстанції, наявний в матеріалах справи лист Товариства з обмеженою відповідальністю Калита №9 від 07.08.2014р. про розірвання договору відповідає умовам п.10.2 договору №252 від 15.10.2008р., з огляду на що в опалювальний період 2014р.-2015р. сторони не знаходились у договірних відносинах.

Разом з тим, відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов'язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг.

Як зазначалося раніше, у 2015 році Товариством з обмеженою відповідальністю "Калита" було розроблено робочий проект розрахунку теплового потоку через поверхню ізольованих трубопроводів.

Разом з тим, господарським судом Луганської області була призначена судова технічна експертиза.

Посилання апелянта на недоцільність призначення судової експертизи судовою колегією не приймається з огляду на те, що згідно приписів ст..41 ГПК України для розяснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору ат потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи висновку судової будівельно-технічної експертизи №552 від 22.07.2016, розрахунок теплового потоку через шар ізоляції трубопроводів виконаний у відповідності до СНіП 2.04. 05-91 "Опалення, вентиляція і кондиціонування" 3.3 та СНіП 2.04.14-88 "Теплова ізоляція обладнання та трубопроводів" 3.2, а дійсна максимальна середньорічна розрахункова величина витрат тепла у приміщенні стоматологічного кабінету за адресою: пр. Гвардійський, 35/33, виходячи з фактичного стану стояків опалення та наявної теплоізоляції склала 0,5711 Гкал за опалювальний період .

Враховуючи вищевстановлені обставини та результати проведеної експертизи, перевіривши розрахунок суду першої інстанції, судова колегія погоджується з тим, що загальна сума боргу відповідає вартості теплової енергії, яку було витрачено на обігрів транзитних стояків у заявлені опалювальні періоди, та обґрунтовано складає 1490,22грн.

За приписами ч.2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок суду першої інстанції, судова колегія дійшла висновку, що він є арифметично вірним, стягненню з відповідача підлягають 3% річних в розмірі 54,14грн. та інфляційні в розмірі 856,98грн.

Крім основного боргу, 3% річних та інфляційних позивачем заявлена до стягнення пеня на підставі ст.1 Закону України "Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій" від 20.05.99 № 686-XIV.

З огляду на те, що борг відповідача у сумі 1490,22грн. не є за своєю природою спожитою комунальною послугою, господарський суд Луганської області вірно зазначив, що пеня не підлягає нарахуванню за матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги не підтверджені матеріалами справи та не впливають на правомірність прийнятого господарським судом рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду Луганської області від 24.10.2016р. (повний текст підписано 31.10.2016р.) у справі №913/843/15 ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, що відповідає приписам ст.43 ГПК України, підстав для його скасування та задоволення вимог апеляційної скарги за наведеними в ній мотивами не вбачається.

Відповідно до ст.49 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.43, 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства Сєвєродонецька теплоелектроцентраль, м.Сєвєродонецьк Луганської області на рішення господарського суду Луганської області від 24.10.2016р. (повний текст підписано 31.10.2016р.) у справі №913/843/15 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Луганської області від 24.10.2016р. (повний текст підписано 31.10.2016р.) у справі №913/843/15 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя І.В.Зубченко

Судді: О.А. Марченко

ОСОБА_3

Надруковано 6 примірників: 1 позивачу; 2- відповідачу; 1 до справи; 1 ДАГС; 1 ГСЛО