ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16 лютого 2017 р. Справа № 903/965/16

за позовом: Публічного акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Донецька залізниця, м. Лиман, Донецька область

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Індустрія Енергії, м. Луцьк

про стягнення 130040 грн.

Суддя Вороняк А. С.

секретар судового засідання Чорний С.О.

за участю представників сторін:

від позивача: н/з

від відповідача: ОСОБА_1, довіреність №б/н віл 03.01.2017р.

Відповідно до ст.74-1 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) судове засідання проведено в режимі відеоконференції з господарським судом Одеської області.

Відповідно до ст.20 ГПК України розяснено право відводу судді. Відводу судді не заявлено. На підставі ст.22 ГПК України розяснено процесуальні права та обовязки сторін.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Суть спору: Публічне акціонерне товариство Українська залізниця в особі регіональної філії Донецька залізниця звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Індустрія Енергії про стягнення 130040 грн. штрафу за невірно зазначену масу вантажу у перевізному документі. Також просять стягнути з відповідача судові витрати по справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на накладну на перевезення вантажу за №41533613 від 12.06.2016р., заяву представника вантажоотримувача від 19.06.2016р., комерційний акт БА №751426/688 від 19.06.2016р. та на положення Статуту залізниць України(ст.ст.6, 24, 118, 122) та Правила перевезення вантажів залізничним транспортом України(Правил оформлення перевізних документів)(п.5.5 розділу 4).

Ухвалою господарського суду Волинської області від 19.12.2016р. було порушено провадження у справі, а справу призначено до розгляду на 17.01.2017р. та зобов'язано сторони надати суду ряд документів, необхідних для об'єктивного розгляду справи по суті.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 17.01.2017р. розгляд справи відкладено на 01.02.2017р. через неподання сторонами витребуваних доказів та необхідність витребування нових доказів.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 01.02.2017р. розгляд справи відкладено на 16.02.2017р. через неподання позивачем витребуваних доказів та необхідність витребування нових доказів.

В судовому засіданні 16.02.2017р. представник відповідача заперечила проти позовних вимог, просила у позові відмовити з підстав наведених у відзиві(поданий до суду 16.01.2017р., а.с.18-21). Додатково повідомила, що зважування спірного вагону при відправці здійснювалося у присутності представника регіональної філії «Одеська залізниця»(комерційного агента) ОСОБА_2, участь вказаного представника залізниці обумовлена тим, що жоден працівник відповідача не володіє в повному обсязі знаннями та навичками роботи з вагоновимірювальними засобами та пристроями у даному випадку для визначення маси у вагоні. Таким чином, відповідач вніс дані щодо маси вантажу в перевізний документ на підставі даних, зазначених представником залізниці. Вказують, що позивач не мав права здійснювати переважування вагону, оскільки вагон був справним із непошкодженим маркуванням, без ознак недостачі, псування тощо. За таких обставин відповідач вважає, що позивачем не доведений факт неправильного зазначення відправником у накладній маси вантажу.

Позивач в судове засідання 16.02.2017р. не зявився, уповноваженого представника не направив, вимог ухвал суду від 19.12.2016р., від 17.01.2017р. та від 01.02.2017р. не виконав, витребуваних документів не подав, ухвала суду від 01.02.2017р. направлялась останньому рекомендованим повідомленням про вручення відправлення №809.

Згідно витягу з інтернет сайту Українського державного підприємства Укрпошта (www.ukrposhta.com), зробленого судом, вбачається, що вказаний лист 10.02.2017р. «вручено адресату особисто».

В разі якщо ухвалу у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду(пп.3.9.1. п.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р.).

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог ст.87 ГПК України.

На підставі викладеного суд вважає, що вжив усіх необхідних заходів для повідомлення позивача про час та місце слухання справи.

З урахуванням вимог ст.69 ГПК України справу розглянуто за наявними матеріалами відповідно до ст.75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача господарський суд, -

встановив:

Згідно накладної №41533613 від 12.06.2016р. зі станції Котовськ Одеської залізниці на станцію Сартана Донецької залізниці Товариством з обмеженою відповідальністю Індустрія Енергії (відповідачем) було відправлено вагон №68717263(вантажоодержувач ПрАТ «МК «АЗОВСТАЛЬ»)(а.с.4).

Згідно п.24 накладної №41533613 від 12.06.2016р., маса вантажу становить 63050 кг..

19.06.2016р. зазначений вагон прибув на станцію Сартана Донецької залізниці.

19.06.2016р. від представника ПрАТ «МК «АЗОВСТАЛЬ» начальнику станції Сартана Донецької залізниці надійшла заява(а.с.5), в якій просять направити прийомопередачика вантажу, згідно п.12 розділу 8 Правил перевезення вантажів залізничним транспортом України.

На станції Сартана Донецької залізниці було проведено контрольне зважування вагону №68717263 на вагонних вагах вантажоодержувача, в результаті чого було виявлено розбіжності між даними вказаними в накладній з фактичною масою вантажу.

За результатами переважування 19.06.2016р. було складено комерційний акт БА №751426/688, відповідно до якого встановлено невідповідність даних вказаних в перевізному документі, а саме в сторону збільшення на 650 кг.(розділ «В» вказаного акту).

У зв'язку із зазначеним позивач звернувся до суду та просить стягнути з відповідача 130040 грн., а саме: штраф у п'ятикратному розмірі провізної плати за неправильне зазначення маси вантажу у накладній, передбачений Статутом залізниць України.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України(далі ЦК України), цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно ч.2 ст.908 ЦК України, умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно ч.5 ст.307 Господарського кодексу України(далі - ГК України), умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ч.1 ст.3 Закону України «Про залізничний транспорт», законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України "Про транспорт", Закону України "Про залізничний транспорт", Статуту залізниць України та інших актів законодавства України. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Згідно ч.1 ст.2 Статуту залізниць України(далі - Статут), останній визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом.

Згідно п.«а» ст.5 Статуту, на підставі цього Статуту затверджені Мінтрансом Правила перевезень вантажів, які є обов'язковими для всіх юридичних осіб.

Згідно ч.8 ст.6 Статуту залізниць України, накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Згідно ч.1 ст.23 Статуту, відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Згідно ч.1 ст.24 Статуту, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Відповідно до п.5.5 «Правил оформлення перевізних документів», затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі ст.118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Згідно ст.118 Статуту, за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Статтею 122 Статуту встановлено, що за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Згідно ч.1 ст.129 Статуту, обставини, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, складеними станціями залізниць.

Згідно виписки з книги зважування вантажів на вагонних вагах станції Котовськ(а.с.23-24), звіту про зважування 12.06.2016р. вагону №68717263(а.с.22) та накопичувальної картки №13060515 від 13.06.2016р.(а.с.25), зважування вагону №68717263 здійснювалося у присутності представника Одеської залізниці та встановлено масу вагону 63050 кг..

Маса вагону в кількості 63050 кг. визначена відповідачем за участю працівника залізниці на повірених та справних вагонних вагах типу ВВ-150Э зав.№143, які приписані по станції Котовськ РФ «Одеська залізниця». Дані ваги були повірені 05.11.2015р. відповідно до відмітки про державну повірку та 05.05.2016р. була проведена огляд-перевірка відповідно до відміток у технічному паспорті ваговимірювальної техніки.

Судом приймається до уваги пояснення відповідача з приводу того, що останній вніс дані щодо маси вантажу в перевізний документ(накладну №41533613 від 12.06.2016р.) на підставі даних, зазначених представником залізниці, як обґрунтовані.

Необхідно зазначити, що суд для всебічного та обєктивного розгляду справи, неодноразово витребовував у позивача(ухвали суду від 19.12.2016р., від 17.01.2017р. та від 01.02.2017р.) належним чином засвідчену копію технічного паспорту на ваги, розрахунок провізної плати, витяг з Книги переважування вантажів від 19.06.2016р. щодо вагону №68717263, проте вимоги суду позивачем виконанні не були.

Враховуючи вищенаведене, оцінюючи подані сторонами докази в сукупності, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, суд критично оцінює посилання позивача на комерційний акт БА №751426/688 від 19.06.2016р. із зазначенням маси вагону 63700 кг..

Суд дійшов висновку, що позивачем не доведений факт неправильного зазначення відправником у накладній №41533613 від 12.06.2016р. маси вантажу, так як зважування вагону здійснювалося вантажовідправником на повірених вагонних вагах, за участю представника Одеської залізниці, що підтверджено матеріалами справи, а отже у задоволенні позову слід відмовити.

Аналогічна позиція висвітлена у постановах Вищого господарського суду від 05.03.2013р. у справі №5017/1905/2012 та від 15.05.2013р. у справі №5017/1006/2012.

В силу ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При цьому вимоги, що предявляються до доказів, визначені ст.34 ГПК України, відповідно до якої, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

При цьому, відповідно до ч.2 ст.43 ГПК України, ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи викладені обставини, беручи до уваги наявні в матеріалах справи документи, докази сторін, господарський суд, оцінюючи подані сторонами докази за своїм переконанням, що ґрунтується на всебічному й обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов висновку, що вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими, у звязку з чим відмовляє у задоволенні позовних вимог.

Судові витрати відповідно до ст.49 ГПК України при відмові в позові покладаються на позивача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.32, 33, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

вирішив:

У задоволені позовних вимог Публічного акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Донецька залізниця до Товариства з обмеженою відповідальністю Індустрія Енергії про стягнення 130040 грн. штрафу - відмовити.

Повний текст рішення складено

21.02.2017

Суддя А. С. Вороняк