КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" лютого 2017 р. Справа№ 910/16964/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Смірнової Л.Г.

Кропивної Л.В.

за участю представників:

від позивача - представник не прибув;

від першого відповідача - представник не прибув;

від другого відповідача - представник не прибув,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу господарського суду міста Києва від 16.09.2016 про повернення позовної заяви у справі №910/16964/16 (суддя Прокопенко Л.В.) за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю "Бокуро" та ОСОБА_3 про визнання рішення протиправним, правочину недійсним, скасування реєстраційних дій.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Бокуро" та ОСОБА_3 про визнання рішення протиправним, правочину недійсним, скасування реєстраційних дій.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 16.09.2016 у справі №910/16964/16 позовну заяву ОСОБА_2 повернуто на підставі п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

При прийнятті вищезазначеної ухвали суд виходив з того, що доданий до позовної заяви фіскальний чек не може бути належним доказом направлення відповідачеві - товариству з обмеженою відповідальністю "Бокуро" копії позовної заяви.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду міста Києва від 16.09.2016 скасувати, а справу №910/16964/16 передати на розгляд до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов невірного висновку щодо наявності підстав для повернення позовної заяви.

Сторони не скористалися правом на участь своїх представників в судовому засіданні, хоча про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином: ухвала суду про прийняття апеляційної скарги до провадження та призначення справи до слухання була направлена за адресами офіційного місцезнаходження сторін.

Згідно п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом зазначеної статті 64 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

В свою чергу, від апелянта до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності його представника.

Крім цього, у вказаному клопотанні скаржник підтримав апеляційну скаргу та просив оскаржувану ухвалу скасувати.

Будь - яких заяв, клопотань щодо неможливості бути присутніми у даному судовому засіданні від відповідачів до суду не надійшло.

За наведених обставин, враховуючи належне повідомлення сторін, апеляційна скарга розглянута судом у даному судовому засіданні по суті з винесенням постанови.

Згідно зі ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Частиною 5 статті 106 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала місцевого господарського суду скасуванню з наступних підстав.

Як вже зазначалось, ухвалою господарського суду міста Києва від 16.09.2016 у справі №910/16964/16 позивачу було повернуто без розгляду позовну заяву на підставі п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

В оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції дійшов висновку про те, що з доданого до позовної заяви фіскального чеку №0330 від 13.09.2016 неможливо дійти достовірного висновку про направлення саме відповідачеві копії позовної заяви та доданих до неї документів, оскільки отримувачем згідно вказаного документу значиться ТОВ БАКУРО, тоді як позов пред'явлено до товариства з обмеженою відповідальністю "Бокуро".

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з наведеним висновком господарського суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Позивач, прокурор зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення (ст. 56 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують, зокрема, відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Згідно положень Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270 реєстроване поштове відправлення - поштове відправлення, яке приймається для пересилання з видачею розрахункового документа, пересилається з приписуванням до супровідних документів та вручається одержувачу під розписку.

Пунктом 19 зазначених Правил передбачено, що внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю можуть прийматися для пересилання з описом вкладення та/або з післяплатою.

Відповідно до п. 61 Правил надання послуг поштового зв'язку у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв'язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

Таким чином, опис вкладення - це документ, який складається під час відправлення кореспонденції, а наявність на описі вкладення календарного штемпеля поштового відділення з номером поштового відправлення є доказами відправлення такої кореспонденції.

На підтвердження виконання вимог статей 56 та 57 Господарського процесуального кодексу України в частині направлення першому відповідачу позовної заяви та доданих до неї документів, позивачем до позовної заяви було додано оригінал опису вкладення до цінного листа з відбитком поштового штемпеля від 13.09.2016, а також фіскальний чек від 13.09.2016.

Вказаний опис вкладення до цінного листа відповідає вимогам Правил надання послуг поштового зв'язку, а отже підтверджує направлення копії позовної заяви та доданих до неї документів першому відповідачу за адресою, яка є його офіційним місцезнаходженням - АДРЕСА_1.

Колегією суддів досліджено також фіскальний чек, на який посилався суд першої інстанції та встановлено, що отримувачем у ньому дійсно зазначено - ТОВ БАКУРО.

Разом з тим, наведена обставина не може бути підставою для повернення позовної заяви, оскільки позивачем було надано разом із фіскальним чеком інший доказ - оригінал опису вкладення до цінного листа з відбитком поштового штемпеля, який підтверджує направлення копії позовної заяви та додатків до неї саме товариству з обмеженою відповідальністю "Бокуро".

При цьому, при зазначенні назви товариства органом поштового зв'язку було допущено помилку в одній букві, що слідує з аналізу доказів у їх сукупності (вказано - БАКУРО, замість "Бокуро").

Так, місцевий господарський суд не звернув увагу на наданий позивачем оригінал опису вкладення, який є належним доказом направлення копії позовної заяви першому відповідачу і додатків до неї, що призвело до невірного висновку про повернення позовної заяви.

Крім цього, апелянтом було надано до суду апеляційної інстанції довідку, в якій товариство з обмеженою відповідальністю "Бокуро" підтвердило обставини отримання від позивача копії позовної заяви та додатків до неї, направлених 13.09.2016 позивачем.

Колегією суддів зазначений доказ приймається, як належний, оскільки позивач був позбавлений можливості подати його до суду першої інстанції у зв'язку з тим, що вказане поштове відправлення надійшло до першого відповідача після прийняття судом ухвали про повернення позовної заяви.

У будь-якому випадку, навіть у разі відсутності вказаного документу у справі на момент прийняття оскаржуваної ухвали, у суду першої інстанції було достатньо доказів (опис вкладення у цінний лист) для того, щоб дійти висновку про направлення позивачем копії позовної заяви саме товариству з обмеженою відповідальністю "Бокуро".

Отже, місцевий господарський суд дійшов необґрунтованого висновку про наявність процесуальних підстав для повернення позовної заяви без розгляду, чим всупереч приписам статті 19 Конституції України, обмежив позивача у здійсненні прав, передбачених частиною 3 статті 129 Конституції України.

З урахуванням викладеного, оскаржувана ухвала не може бути визнана законною та обґрунтованою, оскільки застосування в даному випадку місцевим господарським судом пункту 6 частини 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України є неправомірним.

За наведених обставин, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню.

Частиною 7 ст. 106 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у випадках скасування апеляційною інстанцією ухвал про відмову у прийнятті позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, припинення провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

Тому, ухвала господарського суду першої інстанції підлягає скасуванню та відповідно справа №910/16964/16 - передачі на розгляд до господарського суду для вирішення питання про прийняття позовної заяви в порядку, визначеному Розділом IX Господарського процесуального кодексу України.

Пунктом 10 ч. 2 ст. 105 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у постанові в разі скасування чи зміни рішення повинно бути зазначено, зокрема, про новий розподіл судових витрат.

Відповідно до Закону України "Про судовий збір" позивачем за подання до суду апеляційної скарги було сплачено судовий збір.

Згідно ч. 1, ч. 3, ч. 4 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує судовий збір за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 4.8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду з числа зазначених у частині сьомій статті 106 Господарського процесуального кодексу України або судом касаційної інстанції скасовано ухвалу з числа зазначених у частині четвертій статті 111-13 Господарського процесуального кодексу України з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом відповідних апеляційної та/або касаційної скарг, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Отже, під час розподілу судових витрат після розгляду даної справи по суті суд першої інстанції повинен вирішити питання щодо розподілу судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги з урахуванням вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу господарського суду міста Києва від 16.09.2016 про повернення позовної заяви у справі №910/16964/16 задовольнити.

2. Ухвалу господарського суду міста Києва від 16.09.2016 у справі №910/16964/16 скасувати.

3. Справу №910/16964/16 передати на розгляд до господарського суду міста Києва для вирішення питання про прийняття позовної заяви в порядку, визначеному Розділом IX Господарського процесуального кодексу України.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у встановленому Господарським процесуальним кодексом України порядку та строки.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді Л.Г. Смірнова

Л.В. Кропивна