ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2017 р. Справа № 917/1411/16

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Білецька А.М., суддя Гребенюк Н. В., суддя Медуниця О.Є.

при секретарі Бєлкіній О.М.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, за довіреністю №14-413 від 12.10.2016

відповідача - ОСОБА_2, за довіреністю №12/16-000053 від 05.01.2017

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ПАТ "Полтавський турбомеханічний завод", м. Полтава (вх. №159 П/3) на рішення господарського суду Полтавської області від 21.11.16 у справі № 917/1411/16

за позовом ПАТ "АрсолорМіттал Кривий Ріг", м. Кривий Ріг

до ПАТ "Полтавський турбомеханічний завод", м. Полтава

про стягнення 49 175,44 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до господарського суду Полтавської області із позовом до відповідача про стягнення з останнього заборгованості за договором поставки № 3718 від 01.10.2015 року у розмірі 49 175,44 грн., з яких: неустойка за порушення строків поставки продукції - 23975,44 грн.; збитки за порушення умов договору - 25200,00 грн.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 21.11.2016 року позовні вимоги задоволені частково. Стягнуто з ПАТ "Полтавський турбомеханічний завод" на користь ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" 23975,44 грн. неустойки та 671,84 грн. судового збору. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Відповідач із вказаним рішенням місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати в частині задоволення позовних вимог, прийняти в цій частині нове рішення, яким у позові відмовити.

В обґрунтування викладених в апеляційній скарзі вимог відповідач заперечує факт порушення умов договору відносно строків поставки продукції, посилаючись на те, що в матеріалах справи відсутні докази направлення позивачем письмового замовлення на адресу постачальника, а позивачем не доведено строки поставки продукції 08.12.2015, оскільки не мають відповідних ознак, за якими можливо ідентифікувати та асоціювати електронний лист, на якій посилається позивач, та факт одержання електронного листа. Крім того відповідач вказує на те, що саме позивач допускав порушення договірних зобовязань, тому зазначає про наявність підстав у відповідності до ст. 538 ЦК України зупинити виконання свого обовязку за договором.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому з наведеними відповідачем доводами не погоджується, оскільки вони повністю спростовуються наявними у справі доказами. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, оскаржуване рішення без змін. Позивач наголошує, що відповідне замовлення на поставку продукції було направлено на адресу представника ПАТ «ПТОЗ» саме 09.11.2015. Також, позивач зазначає, що з наявних в матеріалах справи документів вбачається, що продавцем станом на 14.12.2015 було визнано факт порушення зобовязань, взятих на себе договором.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 01.02.2017 розгляд справи відкладено на 15.02.2017.

15.02.2017 позивач надав до суду докази з приводу поставки продукції, що є предметом даного господарського спору, а саме: роздруківки електронної переписки.

Перевіривши повноту встановлення судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку та доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 101 Господарського процесуального кодексу України, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, 01.10.2015 року між Публічним акціонерним товариством АрселорМіттал Кривий Ріг та Публічним акціонерним товариством "Полтавський турбомеханічний завод", було укладено договір поставки №3718, згідно умов якого продавець зобов'язується поставити та передати у власність покупця продукцію відповідно до специфікації(цій), узгодженої(них) до договору, а покупець прийняти продукцію та оплатити її на умовах даного договору (п. 1.1 договору).

Як передбачено п.2.1 договору, загальна вартість продукції за договором складається з суми вартості всіх партій продукції, узгоджених по всім специфікаціям до даного договору.

Приписами п.3.1. договору передбачено, що умови поставки продукції викладаються сторонами відповідно до вимог Міжнародних правил щодо тлумачення термінів Інкотермс редакції 2000 року та узгоджуються у відповідній(них) специфікації(ціях).

Поставка продукції продавцем здійснюється в строки, зазначені у відповідній(них) специфікаціях, але тільки після надання письмового замовлення на поставку. Датою подачі замовлення на поставку вважається дата його направлення електронною поштою на або факсом на номер +38(0532) 51-16-95. Замовлення на поставку повинно містити перелік номенклатури (асортимент) та обсяги поставки продукції, точно відповідати по номенклатурі і не перевищувати обсяги зазначені в специфікації (ціях) - (п.3.2. договору).

На виконання умов договору, між сторонами 20.01.2015 року було підписано специфікацію №2 до договору, якою передбачено здійснення поставки на адресу позивача наступної продукції: Электроагрегат АД 24 (24 кВт/30кВА) в комплекте с прицепом двухосным ТИТАН-2000..

Умовами ОСОБА_3 №2 до договору передбачено, що поставка продукції здійснюється протягом 30 календарних днів з моменту надання покупцем письмового замовлення на адресу продавця.

Пунктом 3.3 договору визначено, що датою поставки та переходу ризиків вважається дата передачі продукції від продавця до покупця (перевізника) згідно умов поставки, узгоджених у відповідних специфікаціях, зазначена у накладній (видатковій, товарно-транспортній накладній (далі - ТТН), залізнична накладна, кур'єрської служби).

Як зазначає позивач, на виконання умов специфікації №2 до договору 09.11.2015 року вих. №321-182061 зі сторони позивача на адресу ПАТ Полтавський турбомеханічний завод було направлено замовлення №.

Таким чином, за даними позивача, з урахуванням положень договору, специфікації №2 до договору, строк поставки продукції зі сторони відповідача на адресу позивача - 08.12.2015 року.

Проте, як зазначає позивач, поставка продукції зі сторони позивача на адресу ПАТ АМКР була здійснена лише 06.02.2016 року.

Таким чином, в звязку з порушенням відповідачем своїх зобов'язань за договором позивач на підставі п.п.7.1.,7.2. договору, відповідно до укладеної між сторонами специфікації, з урахуванням положень ст. 232 Господарського кодексу України просив стягнути з відповідача неустойку за порушення строків поставки товару в розмірі 23 975,44 грн. та суму збитків в розмірі 25 200,00 грн.

Судом першої інстанції встановлено факт порушення відповідачем умов договору щодо строку поставки товару, оскільки відповідач здійснив поставку товару 26.02.2016, в той час, як позивачем замовлення було направлено відповідачу 09.11.2015 електронною поштою (а.с. - 102-108), та зважаючи на умови специфікації № 2 поставка товару повинна була відбутися протягом 30 календарних днів з моменту надання покупцем письмового замовлення на адресу продавця, тобто 08.12.2015. Разом з цим, суд першої інстанції відмовив в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 25200,00 грн збитків. За недоведеністю та необґрунтованістю.

Колегія суддів погоджується з висновками, викладеними у рішенні суду та зазначає наступне.

Так, предметом даного господарського спору є матеріально-правова вимога про стягнення з відповідача штрафу за порушення умов договору з поставки товару за договором № 3718 від 01.10.2015, укладеного між Публічним акціонерним товариством АрселорМіттал Кривий Ріг та Публічним акціонерним товариством "Полтавський турбомеханічний завод".

У відповідності до ч. І ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

В силу ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно п.3.2. договору поставка продукції продавцем здійснюється в строки, зазначені у відповідній(них) специфікаціях, але тільки після надання письмового замовлення на поставку. Датою подачі замовлення на поставку вважається дата його направлення електронною поштою на або факсом на номер +38(0532) 51-16-95. Замовлення на поставку повинно містити перелік номенклатури (асортимент) та обсяги поставки продукції, точно відповідати по номенклатурі і не перевищувати обсяги зазначені в специфікації (ціях).

Як зазначає позивач та вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору 09.11.2015 року вих. №321-182061 зі сторони позивача на адресу ПАТ Полтавський турбомеханічний завод було направлено замовлення № (а.с. 22). Тому у відповідності до ОСОБА_3 № 2 відповідач був зобовязаний здійснити поставку продукції у строк 08.12.2015.

Відповідач, в свою чергу, посилається на відсутність доказів, за якими можливо ідентифікувати та асоціювати зазначений електронний лис за договором № 3718 від 01.10.2015 та специфікацією № 2 від 20.10.2015, та відсутність доказів направлення письмового замовлення на адресу постачальника, в звязку з чим відповідач зазначає про відсутність доказів порушення постачальником умов договору відносно строків поставки продукції.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що 20.10.2015 між сторонами підписана ОСОБА_3 № 2 (контракт SAP № НОМЕР_1) до договору № 3718 від 01.10.2015Б строком дії з 16.10.2015 по 31.12.2015 щодо поставки товару - Електроагрегат АД24 в комплекті з причепом двухосним ТИТАН -2000 вартістю 252 000,00 грн. (разом з ПДВ).

ОСОБА_3 № 2 сторони зокрема передбачили, що поставка продукції здійснюється протягом 30 календарних днів з моменту надання покупцем письмового замовлення на адресу продавця.

Як свідчать матеріали справи, замовлення № НОМЕР_2 від 16.10.2015 здійснено на виконання контракту № НОМЕР_1, юридичний номер 3718 від 20.10.2015, продавець - ПАТ "Полтавський турбомеханічний завод", м. Полтава, покупець - ПАТ "АрсолорМіттал Кривий Ріг", м. Кривий Ріг; найменування товару Електроагрегат АД24 в комплекті з причепом двухосним ТИТАН -2000 вартістю 252 000,00 грн. (разом з ПДВ), що повністю відповідає умовам ОСОБА_3 № 2.

Зазначене замовлення містить дату 09.11.2015, вихідний номер № 321-18206, а також дані виконавця: спеціаліст з закупівель ОСОБА_4, тел. НОМЕР_3 та e-belonozhko@arcelormittal.

Направлення даного замовлення виконавцем ОСОБА_4 саме 09.11.2015 підтверджується наданою позивачем електронною перепискою, в якій зазначено номер замовлення на поставку НОМЕР_2 (що ідентичний номеру замовлення у листі № 321-18206 від 09.11.2015), а також найменування товару, що є предметом ОСОБА_3 № 2 (а.с. 104).

Крім того, з наданої до матеріалів справи електронної переписки вбачається, що постачальник станом на 14.12.2015 визнає порушення строків поставки товару та повідомляє про перенесення строків поставки на 28.12.2015-29.12.2015 (а.с. 106-107).

Зазначені докази та обставини беззаперечно свідчить про отримання відповідачем заявки 09.11.2015 та його обізнаність про настання обов'язку з поставки товару, в звязку з чим наведені відповідачем доводи щодо ненастання строку виконання відповідачем зобовязання з поставки товару є безпідставними та такими, що спростовуються дійсними обставинами справи.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов. У разі порушення зобовязання відповідно до ст. 611 ЦК України настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ч. І ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст. 551 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно п.7.1 договору у випадку прострочення поставки продукції проти строків обумовлених в договорі, продавець сплачує покупцю неустойку в розмірі 0,3% від вартості недопоставленої продукції за кожен день прострочення. Нарахування неустойки починається з першого дня прострочення та припиняється на дату поставки продукції.

Таким чином, колегія суддів вважає, що і позивач, і відповідач при укладанні договору вступили у договірні відносини на певних умовах, які є обов'язковими для виконання, та передбачили відповідальність за порушення строку поставки товару у вигляді сплати неустойки, що в свою чергу повністю відповідає вимогам чинного законодавства.

З матеріалів справи слідує, що відповідач здійснив поставку товару 26.02.2016 р., в той час, як умовами ОСОБА_3 №2 визначено, що поставка продукції здійснюється протягом 30 календарних днів з моменту надання покупцем письмового замовлення на адресу продавця. Замовлення було направлено відповідачу 09.11.2015 р. електронною поштою (а.с. - 102-108). Оскільки, поставка товару повинна була відбутися 08.12.2015, відповідачем порушені умови договору щодо строку поставки товару.

Позивачем заявлено до стягнення неустойку за період з 09.12.2015 по 25.02.2016 в розмірі 23975,44 грн.

Перевіривши правильність нарахування пені за вказаний період, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача неустойки в розмірі 23975,44 грн., оскільки дане нарахування ґрунтується на положеннях чинного законодавства та умовах договору.

Посилання відповідача на те, що позивач допускав порушення договірних зобовязань, та наявність в звязку з цим підстав у відповідності до ст. 538 ЦК України зупинити виконання свого обовязку за договором, колегія суддів відхиляє, оскільки зазначені обставини не звільняють відповідача від відповідальності, передбаченої умовами договору, який в силу ст. 629 ЦК України є обовязковим для виконання.

З урахуванням викладених обставин, колегія суддів зазначає, що відповідач ані під час вирішення спору у господарському суді Запорізької області, ані під час розгляду його апеляційної скарги не надав належного матеріального доказу обґрунтованості та правомірності викладених заперечень. Наведені ним в апеляційній скарзі доводи про порушення судом норм матеріального та процесуального права нічим не обґрунтовані та не узгоджуються з наявними у справі матеріалами, його позиція не підтверджена належними та допустимими доказами. Тому вимоги відповідача, що зазначені в апеляційній скарзі, не підлягають задоволенню, а наведені на їх підтвердження доводи не можуть бути прийнятими до уваги колегією суддів в якості підстав для скасування прийнятого у даній справі рішення господарського суду Полтавської області від 21.11.2016 року.

На підставі викладеного та керуючись статтями 22, 32-34, 43, 99, 101, 102, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ПАТ "Полтавський турбомеханічний завод", м. Полтава залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 21.11.2016 у справі № 917/1411/16 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Головуючий суддя Білецька А.М.

Суддя Гребенюк Н. В.

Суддя Медуниця О.Є.