номер провадження справи 32/94/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

21.02.2017 Справа № 908/4594/14

Колегія суддів господарського суду Запорізької області у складі: головуючий суддя Колодій Н,А., судді Носівець В.В., Корсун В.Л.

розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю САВІ про надання відстрочки та розстрочки виконання рішення господарського суду Запорізької області від 09.02.2015 р. у справі № 908/4594/14

за позовом Державного підприємства Вугілля України (01601 м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 4)

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю САВІ (83001, м. Донецьк, вул. Челюскінців, буд. 174)

про стягнення 90 526 558, 90 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: не зявився

від відповідача: не зявився

ВСТАНОВИЛА:

14.11.2016 р. на адресу господарського суду Запорізької області від ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю САВІ (відповідача у справі) надійшла заява в порядку ст. 121 ГПК України про надання відстрочки та розстрочки виконання рішення господарського суду Запорізької області від 09.02.205 р. у справі № 908/4594/14.

Ухвалою суду від 16.11.2016р. відкладено вирішення питання про прийняття заяви ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю САВІ про надання відстрочки та розстрочки виконання рішення господарського суду Запорізької області від 09.02.2015 р. у справі № 908/4594/14 до повернення матеріалів справи.

10.02.2017р. протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів, у звязку з поверненням матеріалів справи до суду та закінченням терміну повноважень судді-члена колегії ОСОБА_2, розгляд заяви передано до складу колегії суддів у складі: головуючий Колодій Н.А., судді Носівець В.В., Корсун В.Л.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 10.02.2017 р., даною колегією суддів, заява прийнята до розгляду, розгляд заяви призначено на 21.02.2017р.

Представник стягувача в судове засідання не зявився, про причини неявки свого представника суд не повідомив. Письмових пояснень суду не надав.

Представник відповідача (заявника) в судове засідання 21.02.2017р. також не зявився.

20.02.2017р. на адресу суду від ТОВ «САВІ» надійшли письмові пояснення, в яких останній зазначає, що відповідач зареєстрований у м. Донецьку, де з квітня 2014р. проводиться антитерористична операція. У зв'язку з проведенням активних бойових дій на сході України, у ТОВ «САВІ» виникли непереборні обставини, які унеможливлюють подальше здійснення виробничої діяльності. Підприємства, розташовані в зоні АТО опинилися у блокаді. На теперішній час перекрите залізничне та транспортне сполучення з територіями, які контролюються українською владою. Заблокованими є усі залізничні перегони, які пов'язують тимчасово окуповану територію з територією, яка контролюється українською владою. На території Донецької області органи державної влади не здійснюють свої повноваження. У звязку з чим, у ТОВ «САВІ», не має можливості стягнути у примусовому порядку заборгованості з контрагентів, оскільки неможливо розпочати виконавче провадження відносно підприємства, розташованого в зоні АТО або знаходження якого невідомо. Наразі ТОВ «САВІ» вкрай гостро відчуває наслідки неможливості здійснення статутної діяльності в повному обсязі, брак платежів від контрагентів за фактично поставлений товар тощо, в результаті чого знаходиться у тяжкому фінансовому стані. Підприємство має фінансові проблеми в зв'язку з бойовими діями у регіоні, відтоком капіталу та руйнуванням інфраструктури. На банківських рахунках відсутні кошти, необхідні для виконання рішення суду у справі № 908/4594/14 та постанови Харківського апеляційного господарського суду від 15.09.2016р. у справі № 908/4594/14, у звязку з чим, ТОВ «САВІ» просить суд надати відстрочку виконання рішення господарського суду Запорізької області від 09.02.2015р. у справі № 908/4594/14 та постанови Харківського апеляційного господарського суду від 15.09.2016р. у справі № 908/4594/14 на 3 (три) роки до жовтня 2019року та розстрочку терміном на 5 (п'ять) років, починаючи з жовтня 2019 року. Встановити графік оплати заборгованості загальним розміром 51 709 488,42 грн, та судового збору у сумі 73 080,00 грн. на користь Державного підприємства «Вугілля України» рівними частинами до 25 числа кожного місяця протягом п'яти років, починаючи з жовтня 2019 року.

Заяву розглянуто згідно зі ст. 75 ГПК України, за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши заяву відповідача про надання відстрочки та розстрочки виконання рішення господарського суду Запорізької області у справі № 908/4594/14 та постанови Харківського апеляційного господарського суду від 15.09.2016р. у справі № 908/4594/14, суд дійшов висновку, що дана заява не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 09.02.2015р. у справі №908/4594/14 (головуючий суддя: Колодій Н.А., суддя Алейникова Т.Г., суддя Науменко А.О.) позов ДП Вугілля України до ТОВ САВІ про стягнення 90526558,90 грн. задоволено частково. В частині стягнення 15020402,11 грн. основного боргу провадження у справі припинено. Стягнуто з ТОВ САВІ на користь ДП Вугілля України 71575677, 63 грн. основного боргу, 1391593, 40 грн. пені, 334703, 74 грн. - 3% річних, 2204418,02 грн. інфляційних витрат, 73080, 00 коп. судового збору.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 15.09.2016р. у справі № 908/4594/14 апеляційну скаргу ТОВ «САВІ» задоволено частково. Рішення господарського суду Запорізької області від 09.02.2015р. у справі № 908/4594/14 змінено. Стягнуто з ТОВ «САВІ» на користь ДП «Вугілля України» 47 778 773,26 грн. основного боргу, 1 391 593,40грн. пені, 334 703,74 грн. - 3% річних, 2 204 418,02 грн. інфляційних витрат, 73080,00грн. судового збору.

10.10.2016р. на виконання рішення господарського суду Запорізької області від 09.02.2015р. у справі № 908/4594/14 та постанови Харківського апеляційного господарського суду від 15.09.2016р. у справі № 908/4594/14 суду 14.04.2015 видано відповідний наказ.

В обґрунтування підстав для надання розстрочки виконання рішення по даній справі заявник посилався на винятковий характер обставин, які ускладнюють виконання рішення.

Відповідно до частини 1 статті 9 Конституції України частиною національного законодавства України є Конвенція про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікована Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 № 475/97-ВР). Юрисдикція Європейського суду з прав людини є обов'язковою в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції.

Суд бере до уваги те, що пункт 1 статті 6 §1 Конвенції гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд". Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося, на шкоду одній із сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина "судового розгляду".

Згідно приписів ст. 121 ГПК України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення, за заявою сторони, господарський суд, який видав виконавчий документ, може відстрочити або розстрочити виконання рішення суду.

Підставою для розстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом.

Відповідно до п.7.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012 року Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України господарський суд на підставі статті 121 ГПК має право за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови (далі - рішення), змінити спосіб та порядок їх виконання.

Пунктом 7.2 зазначеної постанови передбачено, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

У зв'язку з тим, що відстрочка подовжує період відновлення порушеного права стягувача, при її наданні, суди в цілях вирішення питання про можливість її надання, а також визначення строку подовження виконання рішення суду, повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання відстрочки виконання судового рішення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом.

Питання щодо надання відстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі. Таким чином, необхідною умовою задоволення заяви про надання відстрочки виконання рішення суду є з'ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати як доводи позивача, так і заперечення відповідача.

Суд звертає увагу, що фінансовий стан підприємства це сукупність показників, які відображають наявність, розміщення і використання ресурсів підприємства, реальні і потенційні фінансові можливості підприємства. Незадовільний фінансовий стан характеризується незадовільною платіжною готовністю, простроченою заборгованістю перед бюджетом, постачальником і банком, недостатньо стійкою потенційною фінансовою базою в зв'язку з несприятливими тенденціями в виробництві тощо.

Тому, доводи відповідача до уваги не приймаються, оскільки відповідно до Закону України Про підприємництво підприємництво це безпосередня самостійна, систематична, на власний ризик діяльність по виробництву продукції, виконанню робіт, наданню послуг з метою отримання прибутку, яка здійснюється фізичними та юридичними особами, зареєстрованими як суб'єкти підприємницької діяльності у порядку, встановленому законодавством.

Таким чином, в ході здійснення своєї підприємницької діяльності відповідач діє на власний розсуд та має і повинен розуміти всі ризики, які можуть мати його правовідносини з контрагентами.

Необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов'язкового для виконання судового рішення може становити порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права на доступ до суду.

Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Ноrnsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії" (Іmmobiliare Saffi v. Italy), [GС], N 22774/93, п. 66. ЕСНR 1999-V).

Отже, при розгляді заяви відповідача про надання відстрочки та розстрочки виконання рішення господарського суду Запорізької області, судом враховуються, можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але суд також враховує такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення. Тяжкий фінансовий стан боржника не звільняє його від належного виконання зобовязань перед кредитором, не робить неможливим виконання рішення суду.

Суд вважає, що сам по собі важкий фінансовий стан, в розумінні статті 121 ГПК України, не є тими виключними обставинами, які б давали підстави для відстрочки виконання рішення суду, адже їх наявність (відсутність) прямо залежить від власної діяльності суб'єкта господарювання.

Згідно ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ч. 1 ст. 43 ГПК України).

Також, суд зазначає, що заявником не надано суду доказів перебування на виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України виконавчого провадження з виконання наказу від 10.10.2016р. у справі № 908/4594/14.

Виходячи з вищенаведеного, судом вирішено відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю САВІ про надання відстрочки та розстрочки виконання рішення господарського суду Запорізької області від 09.02.2015 р. у справі № 908/4594/14.

Суд звертає увагу, що законом не обмежується право заявника на захист своїх інтересів у передбачений законом спосіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 75, 86, 121 ГПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю САВІ про надання відстрочки та розстрочки виконання рішення господарського суду Запорізької області від 09.02.2015 р. у справі № 908/4594/14.

Головуючий Н.А. Колодій

Судді В.В. Носівець

ОСОБА_3