ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2017 р.Справа № 922/4431/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Погорелової О.В

при секретарі судового засідання Федоровій К.О.

розглянувши справу

за позовом Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, м. Харків
до ФОП ОСОБА_1, м. Харків
про стягнення 71 972,51 грн. заборгованості та виселення
за участю представників сторін:

позивача - Кварацхелія Г.Е.

відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 до господарського суду Харківської області з позовом до ФОП ОСОБА_1 (далі - відповідач) звернулось Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (далі - позивач). У позові останній просить суд:

- стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна заборгованість по орендній платі за договором оренди нежитлових приміщень від 14.04.2011 № 1849 та Додатковій угоді до договору від 14.04.2014 № 4 у сумі 59700, 43 грн., заборгованість по пені у сумі 12272, 08 грн. на р/р 2208;

- виселити фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 з нежитлових приміщень першого поверху № 1-:-16 загальною площею 278, 1 кв. м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, та передати Управлінню комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради.

Витрати по оплаті судового збору позивач просить суд покласти на відповідача.

Ухвалою господарського суду від 23.12.2016 вказану позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі та розгляд справи призначено на 18.01.2017 об 10:00.

Ухвалою суду від 18.01.2017 розгляд справи був відкладений до 01.02.2017 до 12:00.

Ухвалою суду від 01 лютого 2017 розгляд справи було відкладено на 15.02.2017 о 12:30 год.

Представник позивача в судовому засіданні 15.02.2017 підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач правом на участь представника у судовому засіданні 15.02.2017 не скористався, причину неявки не повідомив, витребуваних судом документів не надав. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Згідно з частиною другою статті 4-3 ГПК України та статтею 33 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, суд має створити належні умови всім учасникам судового процесу для виконання ними вказаного обов'язку по доведенню своєї правової позиції. Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. На думку суду, обставини справи свідчать про наявність у ній матеріалів достатніх для розгляду справи по суті та ухвалення законного і обґрунтованого рішення.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" територіальна громада - жителі, об'єднані постійним проживанням у межах селища, села, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями. 04.07.2007 рішенням 14 сесії 5 скликання Харківської міської ради затверджено Статут територіальної громади м. Харкова, в якому зазначено, що територіальна громада є первинним суб'єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій та повноважень.

Відповідно до Положення про управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, управління є виконавчим органом міської ради, підзвітне і підконтрольне Харківській міській раді, підпорядковане міському голові, виконавчому комітету і Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради. Метою діяльності Управління є збереження та примноження власності територіальної громади м. Харкова, створення умов для ефективного її використання.

14.04.2011 між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (надалі - орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (надалі - орендар) було укладено договір оренди нежитлового приміщення №1849.

Відповідно до п.1.1 договору оренди нежитлового приміщення від 14.04.2011 № 1849 та додаткових угод до договору № 1 від 03.04.2012, №2 від 04.05.2012, №3 від 30.04.2013, №4 від 14.04.2014, №5 від 05.05.2015, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нежитлові приміщення першого поверху № 1-:-16 загальною площею 278, 1 кв. м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (технічний паспорт КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" інвентарний №80633 від 15.10.1996), далі "майно", яке належить до комунальної власності територіальної громади м. Харкова та знаходиться на балансі КП "Жилкомсервіс".

З матеріалів справи вбачається, що відповідач прийняв в орендне користування вищевказані нежитлові приміщення, що підтверджується наявними в матеріалах справи належним чином засвідченими копіями актів приймання-передачі від 14.04.2011,14.04.2014,, які підписані представниками сторін.

Відповідно до додаткової угоди №1 до договору оренди нежитлового приміщення №1849 від 14.04.2011 майно передається в оренду з метою використання: буфет з продажу підакцизних товарів - 40,0 кв.м; торгівля продтоварами, крім товарів підакцизної групи - 238,1 кв.м

Відповідно до внесених змін до договору оренди нежитлового приміщення від 14.04.2011 №1849 орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за майно, що знаходиться в комунальній власності територіальної громади м. Харкова та пропорції її розподілу, затвердженої рішенням 12 сесії Харківської міської ради 6 скликання №566/11 від 23.12.2011р. (п. 3.2 додаткових угод №1, №4).

Згідно із п. 3.5 Додаткової угоди від 14.04.2014 № 4, орендаря зобов'язано щомісяця протягом 15 календарних днів наступного місяця сплачувати орендну плату за орендовані приміщення.

Пунктом 3.10 Додаткової угоди від 14.04.2014 № 4 передбачено, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, стягується на користь орендодавця відповідно чинного законодавства з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня за кожний день прострочення (включаючи день проплати).

Відповідно до п.3.11 Додаткової угоди від 14.04.2014 № 4 передбачено, що у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов'язання у повному обсязі, першочергово погашається пеня, а у другу чергу сплачується основна сума боргу з орендної плати.

Також, Додатковою угодою від 14.04.2014 № 4 передбачено, що у разі прострочення Орендарем виконання зобов'язання щодо сплати орендної плати в повному обсязі чи частково, нарахування та стягнення пені проводиться до моменту сплати основної суми боргу у встановленому п. 3.10 порядку незалежно від строку та моменту, коли зобов'язання повинно було бути виконано (пункт 7.3).

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Судом встановлено, що позивач виконав свої обов'язки у повному обсязі, проте відповідач в порушення норм чинного цивільного та господарського законодавства України та умов договору оренди нежитлового приміщення та додаткових угод №1, 2, 3,4,5 вносив орендну плату несвоєчасно та не у повному обсязі. Заборгованість по оплаті орендної плати станом на 14.04.2016 становить 59700,43 грн., заборгованість по нарахованій пені станом на 29.06.2016 складає 12272,08 грн.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" виконання зобов'язання є істотною умовою договору оренди.

Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради на адресу відповідача направлено лист від 21.04.2016 № 5140 з повідомленням про розірвання договору оренди від 14.04.2011 № 1849 з 14.04.2016, у зв'язку з несплатою орендної плати, не укладення договору страхування на термін дії договору оренди та додаткової угоди до договору з КП "КВПВ", а також повідомив про те, що згоди на пролонгацію договору оренди не надає та просив звільнити займані приміщення по акту прийому-передачі.

Позивачем зазначено, що на теперішній час нежитлові приміщення орендарем не звільнені та не передані представнику Управління за актом приймання-передачі.

Таким чином, позивач змушений був звернутися до суду за захистом свого порушеного права.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Стаття 129 Конституції України встановлює, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією із основних засад судочинства.

У відповідності до ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до статті 55 Конституції України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 525, ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вказані обставини та приймаючи до уваги вимоги ст. 526 Цивільного Кодексу України, а саме те, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, враховуючи те, що відповідач не надав суду жодного документу, який би спростовував наявність заборгованості перед позивачем, хоча мав можливість скористуватись своїми процесуальними правами та надати документи в обґрунтування своєї позиції по справі, суд дійшов висновку про те, що позовна вимога позивача про стягнення заборгованості в сумі 59700,43 грн. правомірна та обґрунтована, така, що не спростована відповідачем, тому підлягає задоволенню.

Стосовно заявленої до стягнення у позові пені в сумі 12272,08 грн. суд зазначає наступне.

Згідно зі ст.ст. 193, 198 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених законом або договором.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тому, згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Штрафними санкціями, відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України, визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", пеня обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Умовами договору (п. 7.3) передбачена можливість нарахування пені, позивачем зроблений розрахунок пені, відповідно до якого нарахована та не сплачена пеня складає 12272,08 грн. з урахуванням періодів прострочення сплати. Наданий суду розрахунок пені відповідає вимогам чинного законодавства, умовам договору та фактичним відносинам, що склалися між сторонами, та не спростований відповідачем.

Позивачем також заявлена вимога про виселення фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з нежитлових приміщень першого поверху № 1-:-16 загальною площею 278, 1 кв. м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, та передача Управлінню комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" виконання зобов'язання є істотною умовою договору оренди.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п. 7.1 договору оренди, орендодавець має право відмовитися від цього договору і вимагати повернення майна, що передане в оренду, якщо орендар не вносить орендну плату протягом двох місяців підряд.

Положеннями ст. 785 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі припинення договору найму на наймача покладено обов'язок негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Статтею 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначено, що у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря, останній зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Згідно з ч. 2 ст. 795 Цивільного кодексу України повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Суд зазначає, що аналіз вказаної норми свідчить, що особа на підтвердження виконання зобов'язання за договором найму вправі в судовому порядку вимагати передачі їй майна, що було предметом договору, за актом приймання-передачі.

На теперішній час спірні приміщення не звільнено та Управлінню комунального майна та приватизації не передано, що тягне за собою неможливість власника розпоряджатися своїм майном та спричиняє збитки місцевому бюджету.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому ст.ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України, порядку обставини, які повідомлені позивачем не спростував, відзив на позов не надав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 1, 4, 12, 22, 33, 43, 44-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Виселити фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, код НОМЕР_1) з нежитлових приміщень першого поверху № 1-:-16 загальною площею 278, 1 кв. м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, та передати Управлінню комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (61003, м. Харків, м-н. Конституції, 16; , р/р 2208, МФО 851011).

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, код НОМЕР_1) на користь Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (61003, м. Харків, м-н. Конституції, 16; ; р/р 2208, МФО 851011) заборгованість за договором оренди нежитлових приміщень від 14.04.2011 № 1849 в розмірі 59700,43 грн., суму пені в розмірі 12272,08 грн. та суму судового збору в розмірі 2756,00 грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 93 Господарського процесуального кодексу України, рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області протягом десяти днів з дня підписання повного рішення.

Повне рішення складено 17.02.2017 р.

Суддя О.В. Погорелова