РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2017Справа № 910/22689/16
За позовом Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецмонтажприлад"

про стягнення 109 881,97 грн., -

Суддя Морозов С.М.

За участю представників сторін:

від позивача: Микитин С.С. (представник за довіреністю №03-юр від 03.01.2017р.);

від відповідача: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва" (надалі - позивач) звернулось до суду з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецмонтажприлад" (надалі - відповідач) суми заборгованості за Договором № 589 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 13.06.2016р. в розмірі 109 881,97 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення норм законодавства України та укладеного між сторонами договору, не виконав в повному обсязі взяті на себе зобов'язання щодо повної та своєчасної сплати орендних платежів та відшкодування витрат підприємства-балансоутримувача за майно територіальної громади міста Києва.

Відповідач письмового відзиву на позовну заяву до матеріалів справи не надав, явку свого представника в судові засідання не забезпечив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, докази чого містяться в матеріалах справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.12.2016р. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі, розгляд призначено на 24.01.2017р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.01.2017р. розгляд справи відкладено до 07.02.2017р.

Судом враховано, що відповідно до п. 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача, належним чином повідомленого про час та місце судового засідання, не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду справи, а також зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

В судовому засіданні 07 лютого 2017 року було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

13.06.2016 року між Святошинською районною в місті Києві державною адміністрацією (Орендодавець), позивачем (підприємство-балансоутримувач) та відповідачем (Орендар) було укладено Договір № 589 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду (надалі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого Орендодавець на підставі протоколу засідання постійної комісії Київської міської ради з питань власності від 27.04.2016 № 14, розпорядження Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації м. Києва від 24.05.2016 № 329 передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (нежитлове приміщення), що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва (об'єкт - за договором), яке знаходиться за адресою бульв. Кольцова, 19, для розміщення: офісу - 95,0 кв.м., складу - 103,9 кв.м.

Цей Договір визначає взаємовідносини сторін щодо строкового, платного користування орендарем об'єктом (п. 1.2. Договору).

Згідно п. 2.1. Договору Об'єктом оренди є нежитлове приміщення загальною площею 198,9 кв. м.. розташоване на цокольному поверсі згідно з викопіюванням з поповерхового плану, що складає невід'ємну частину цього Договору.

Як передбачено в п. 2.4. Договору орендар вступає у строкове платне користування об'єктом у термін, указаний у цьому Договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього Договору та акта приймання-передач і об'єкта.

На виконання умов даного договору, орендодавець та підприємство- балансоутримувач передали, а орендар прийняв в оренду нежитлове приміщення загальною площею 198,9 кв.м., розташоване за адресою бульв. Кольцова, 19, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та перебуває на балансі позивача, про що свідчить наявний в матеріалах справи підписаний та скріплений печатками сторін Акт приймання-передачі об'єкта оренди від 13.06.2016р. до Договору.

В п. 3.1. Договору сторони домовились, що орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за майно територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду, затвердженої рішенням Київської міської ради від 21.04.2015 №415/1280, і становить без ПДВ: 133 грн. 57 коп. за 1 кв.м. орендованої площі, що в цілому складає за базовий місяць розрахунку травень 2016р. 26 566 грн. 73 коп.

Орендар до 14.07.2016 сплачує орендну плату в сумі 66 грн. 78 коп. за 1 кв. м, що складає 13 283 грн. 37 коп. за місяць оренди, і становить 50 % встановленого обсягу на підставі пункту 11 рішення Київської міської ради від 21.04.2015 № 415/1280.

Згідно п. 3.2. Договору орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць.

У разі користування об'єктом протягом неповного календарного місяця (першого та/або останнього місяців оренди) добова орендна плата за дні користування визначається згідно з Методикою розрахунку орендної плати за майно територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду, на основі орендної плати за відповідні місяці пропорційно дням користування (п. 3.3. Договору).

У відповідності до п. п. 3.5. - 3.6 Договору додатково до орендної плати нараховується податок на додану вартість у розмірах та порядку, визначених законодавством України, який сплачується ОРЕНДАРЕМ разом з орендною платою. Орендна плата сплачується орендарем на рахунок підприємства-балансоутримувача, починаючи з дати підписання акта приймання-передачі.

Відповідно до п. 3.7. Договору орендна плата сплачується орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно не пізніше 15 числа поточного місяця.

Як передбачено в п. 3.9. Договору оплата комунальних послуг, витрат на утримання прибудинкової території, вартості послуг по ремонту і технічному обслуговуванню інженерного обладнання та внутрішньобудинкових мереж, ремонту будівлі, вивозу сміття, компенсація витрат підприємства-балансоутримувача за користування земельною ділянкою не входить до складу орендної плати.

13.06.2016р. між позивачем та відповідачем було укладено угоду № 1 про відшкодування витрат підприємства-балансоутримувача за майно територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду за адресою бульв. Кольцова, 19 до Договором № 589 від 13.06.2016р., відповідно до п. 1. якої сторони на підставі п. 6.5 Положення про оренду комунального майна територіальної громади м. Києва, затвердженого рішенням Київської міської ради від 21.04.2015р. №415/1280, дійшли згоди про те, що орендар відшкодовує на рахунок, зазначений у п. 11 вищезазначеного договору оренди, витрати підприємства у розмірі: 1.1. відшкодування плати за землю - 762,68 грн., 1.2. експлуатаційні витрати балансоутримувача - 338,13 грн., 1.3. вивезення твердих побутових відходів - 58,52 грн., 1.4. технічне обслуговування внутрішньо будинкових - 120,79 грн., 1.5. Прибирання прибудинкової території - 73,16 грн., ПДВ - 270,66 грн., разом - 1 623,94 грн.

В п. 4.2.3. Договору відповідач взяв на себе зобов'язання своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату та інші платежі.

Спір у даній справі виник внаслідок того, що відповідач не сплачує орендну плату за користування об'єктом оренди та відшкодування витрат підприємства-балансоутримувача за майно територіальної громади міста Києва за період з червня 2016р. (13.06.2016р.) по грудень 2016р. (31.12.2016р.), у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість за Договором у розмірі 109 881,97 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором оренди комунального майна.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до норм частини 1 та 2 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (частина 6 статті 283 Господарського кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Матеріалами справи підтверджується факт передачі позивачем в оренду, прийняття відповідачем та користування ним об'єктом оренди за Договором у період з червня 2016р. (13.06.2016р.) по грудень 2016р. (31.12.2016р.).

Згідно статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Частина 1 статті 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" встановлює для орендаря обов'язок за користування об'єктом оренди вносити орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Згідно із частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено факт наявності заборгованості з орендної оплати та відшкодування витрат підприємства-балансоутримувача за майно територіальної громади міста Києва, які в силу п. п. 3.7., 3.9. 4.2.3. Договору відповідач мав сплачувати позивачу щомісячно не пізніше 15 числа поточного місяця.

Разом з тим, відповідач визнав перед позивачем наявність заборгованість з внесення орендної плати за користування об'єктом оренди та відшкодування витрат підприємства-балансоутримувача за майно територіальної громади міста Києва в розмірі 109 881,97 грн., що підтверджується доданим до матеріалів справи підписаним обома сторонами та скріплений їхніми печатками актом звіряння взаємних розрахунків за період червень 2016р. - грудень 2016р. за Договором.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідачем не надано до матеріалів справи доказів, що підтверджують та обґрунтовують відсутність у нього підстав для невиконання зобов'язань, передбачених умовами Договору, укладеного з позивачем.

Приймаючи до уваги те, що факт наявності боргу з внесення орендної плати за користування об'єктом оренди та відшкодування витрат підприємства-балансоутримувача за майно територіальної громади міста Києва у відповідача перед позивачем в розмірі 109 881,97 грн. належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем, в порядку статей 4-3, 33 ГПК України не спростований, позовні вимоги в справі №910/22689/16 підлягають задоволенню в повному обсязі та до стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 109 881,97 грн. суми основного боргу.

Судовий збір в розмірі 1 648,22 грн., відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецмонтажприлад" (ідентифікаційний код 32664270, адреса: 03194, м. Київ, бул. Кольцова, буд. 19) на користь Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва" (ідентифікаційний код 39607507, адреса: 03134, м. Київ, вул. Симиренка, буд. 17) 109 881,97 грн. (сто дев'ять тисяч вісімсот вісімдесят одну гривню 97 коп.) суми основного боргу та 1 648,22 грн. (одну тисячу шістсот сорок вісім гривень 22 коп.) судового збору.

3. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 13.02.2017р.

Суддя С.М. Морозов