КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2017 р. Справа№ 911/1956/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Гончарова С.А.

Тищенко А.І.

за участю представників сторін:

від позивача : Висіцька І.В. дов. б/н від 08.06.2016р.

Дудковський Б.В. дов. б/н від 08.06.2016р.

Деркач І.В. дов. №2/08/12/16 від 08.12.2016р.

від відповідача 1: Бандура І.В. - ліквідатор, посв. НОМЕР_1 від 08.02.2013р.

від відповідача 2: не з'явились

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Спрінг А" на рішення Господарського суду Київської області від 14.11.2016р.

у справі №911/1956/16 (головуючий суддя Чонгова С.І.,

судді Бацуца В.М., Рябцева О.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спрінг А"

до Орендного підприємства " 6-й Київський авторемонтний завод"

Юрівської сільської ради Макарівського району Київської області

про визнання недійсним договору про розірвання договору від 12.08.2011 та визнання ТОВ "Спрінг А" орендарем за договором оренди від 03.06.2008

В судовому засіданні 15.02.2017р. відповідно до ст. ст. 85, 99 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Спрінг А" (позивач) звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Орендного підприємства "6-й Київський авторемонтний завод" (відповідач-1) та Юрівської сільської ради Макарівського району Київської області (відповідач-2) про визнання недійсним договору про розірвання договору оренди земельної ділянки від 12.08.2011р., укладеного між Орендним підприємством "6-й Київський авторемонтний завод" та Юрівською сільською радою Макарівського району Київської області, посвідченого приватним нотаріусом Макарівського районного нотаріального округу Київської області Дурицьким А.П., зареєстрованого в реєстрі за № 2715; визнання ТОВ "Спрінг А" орендарем за договором оренди земель водного фонду від 03.06.2008р., укладеного між Юрівською сільською радою Макарівського району Київської області та Орендним підприємством " 6-й Київський авторемонтний завод" (з урахуванням заяви про зміну підстав позову, прийнятої судом до розгляду).

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що укладення відповідачем-2 договору про розірвання договору оренди земельних ділянок вже після набуття ТОВ "Спрінг А" права власності на нерухоме майно, що розташоване на земельних ділянках за кадастровими номерами №:02:004:0020, №:005:0037, №:02:004:0026, суперечить чинному законодавству та порушує речове право позивача на земельні ділянки.

Рішенням Господарського суду Київської області від 14.11.2016р. у справі №911/1956/16 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про задоволення позову.

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням судом норм матеріального та процесуального права, неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу позивача 08.12.2016р. передано на розгляд судді Київського апеляційного господарського суду Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Гончаров С.А., Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.12.2016р. колегією суддів у визначеному складі прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено до розгляду на 08.02.2017р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.02.2017р. згідно ст. 69 ГПК України строк розгляду спору продовжено, відповідно до ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладено на 15.02.2017р.

Представники позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції 15.02.2017р. підтримали апеляційну скаргу з підстав, викладених у ній, просили її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про задоволення позову.

Представник відповідача-1 в судовому засіданні апеляційної інстанції 15.02.2017р. підтримав апеляційну скаргу позивача, просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про задоволення позову.

Представник відповідача-2 в судове засідання апеляційної інстанції 15.02.2017р., будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, не з'явився, причини його неявки суду не відомі. Оскільки його явка в судове засідання обов'язковою не визнавалась, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у його відсутність за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частини 1 статті 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно статті 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників апеляційного провадження, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення підлягає залишенню без змін, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 03.06.2008р. між Юрівською сільською радою Макарівського району Київської області (далі - орендодавець) та Орендним підприємством "6-й Київський авторемонтний завод" (далі - орендар) укладено договір оренди земель водного фонду (а.с.10-21), згідно п. 1.1 якого, відповідно до рішення 24 сесії IV скликання Юрівської сільської ради Макарівського району Київської області за номером 135 від 21.10.2005 (зі змінами від 16.01.2008 №138-17-V), орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку земель водного фонду для рибогосподарських потреб, що знаходиться на території Юрівської сільської ради Макарівського району Київської області в межах с. Завалівка.

Відповідно до п. 2.1 договору, в оренду передається земельна ділянка земель водного фонду загальною площею 8,5346 га, яка складається з трьох земельних ділянок, а саме:

- земельної ділянки площею 6, 9889 га, склад угідь під ставками - 5,9421 га, сіножаття - 1,0468 га;

- земельна ділянка площею 1,3623 га, склад угідь під ставками - 1,0571 га, сіножаття - 0,3052 га;

- земельна ділянка площею 0,1834 га, склад угідь - 0,1834 га сіножаття.

Вказані земельні ділянки межують з землями Юрівської сільської ради та 6-го Київського авторемонтного заводу.

Як визначено п. 2.2 вказаного договору, ділянка, яка передається в оренду, перебуває у комунальній власності, знаходиться в межах населеного пункту.

Пунктом 2.3 договору передбачено, що кадастровий номер земельної ділянки площею 6,9889 га - :02:004:0020; земельної ділянки площею 1,3623 га - :02:005:0037; земельної ділянки площею 0,1834 га - :02:004:0026.

Нормативно грошова оцінка земельної ділянки в цілому становить 103 283,10 грн. (п. 2.4 договору).

Відповідно до п. 3.1 договору, вказаний договір укладається на термін 25 років та набирає чинності після його державної реєстрації.

Договір оренди земель водного фонду посвідчений нотаріально 03.06.2008р. приватним нотаріусом Макарівського районного нотаріального округу Київської області Дурицьким А.П. за №4012, а також 06.06.2008р. зареєстрований у Макарівському відділі ДЗК за №01.

03.06.2008р. на виконання умов вищевказаного договору оренди відповідачем 2 передано, а відповідачем 1 прийнято земельну ділянку земель водного фонду, загальною площею 8,5346га, що була предметом договору, про що складено акт приймання-передачі земельної ділянки (а.с.22).

12.08.2011р. між відповідачем 2 та відповідачем 1 укладено договір про розірвання договору оренди земельної ділянки, відповідно до якого сторони дійшли згоди розірвати договір оренди від 03.06.2008р., посвідчений приватним нотаріусом Макарівського районного нотаріального округу Київської області Дурицьким А.П. за №4012 (а.с.31).

До договору оренди земель водного фонду від 03.06.2008р. також внесено відомості про його розірвання, про що зроблено напис 19.09.2011р. приватним нотаріусом Макарівського районного нотаріального округу Київської області Ольшевським В.С. за №2379 (а.с.21).

Статтею 19 Земельного кодексу України, що діяла на день укладення вказаного договору та на у редакції на час його розірвання, передбачено, що землі України за основним цільовим призначенням поділяються на відповідні категорії, однією з яких є землі водного фонду.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЗК України, до земель водного фонду належать землі, зайняті: а) морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об'єктами, болотами, а також островами, не зайнятими лісами; б) прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами; в) гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; г) береговими смугами водних шляхів; ґ) штучно створеними земельними ділянками в межах акваторій морських портів.

Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 59 ЗК України, землі водного фонду можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності; громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб (у тому числі рибництва (аквакультури), культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт, догляду, розміщення та обслуговування об'єктів портової інфраструктури і гідротехнічних споруд тощо, а також штучно створені земельні ділянки для будівництва та експлуатації об'єктів портової інфраструктури та інших об'єктів водного транспорту. Землі водного фонду можуть бути віднесені до земель морського і річкового транспорту в порядку, встановленому законом.

Як визначено ст. 4 Водного кодексу України (в редакції на момент укладення договору), до земель водного фонду належать землі, зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водоймами, болотами, а також островами; прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів.

Як вбачається з умов договору від 03.06.2008р., відповідачем-2 було правомірно передано в оренду відповідачу-1 земельну ділянку земель водного фонду як під ставками, так і сіножаті, для рибогосподарських потреб, що знаходяться на території Юрівської сільської ради Макарівського району Київської області в межах села Завалівка.

Земельна ділянка, яка надається орендареві, відповідно до Українського класифікатора цільового використання землі, віднесена до земель традиційних народних промислів і підприємницької діяльності, код 2.6. (п. 1.3. договору).

02.04.2010р. відбулись загальні збори учасників ТОВ "Спрінг А", на яких відповідно до рішення, оформленого протоколом №2, прийнято до складу учасників відповідача-1, а також вирішено, що відповідач-1 ОП " 6-й Київський авторемонтний завод", як внесок до статутного капіталу передасть нерухоме майно (згідно списку), що знаходиться за адресою: Київська обл., Макарівський р-н, с. Ситняки, вул. Київська, 1а, протягом 2-х місяців з моменту державної реєстрації нової редакції статуту товариства.

Відповідно до акту приймання-передачі від 02.04.2010р. відповідачем-1 передано до статутного фонду позивача нерухоме майно, що знаходиться за адресою: Київська обл., Макарівський р-н, с. Ситняки, вул. Київська, 1а, а саме - будинки битового обслуговування підприємницького персоналу при вирощуванні товарної рибпродукції, бункер, убиральня, водошахти, навіс, огорожа та тротуар (а.с. 26).

Як вбачається з копії інвентаризаційної справи №166 (а.с. 140-153) зазначене нерухоме майно відповідача-1 знаходилось на території Ситняківської сільської ради в с. Ситняки по вул. Київська, 1-А, принаймні з 2005 року, згідно свідоцтва про право власності (ЯЯЯ №224234 від 29.07.2005р.), виданого на підставі рішення Ситняківської сільської ради №16 від 26.04.2005р.

Рішенням №35 від 29.06.2010р. (а.с.184) вирішено присвоїти підсобному господарству по вирощуванню товарної рибопродукції Орендного підприємства " 6-й Київський авторемонтний завод" адресу: с. Завалівка, вул. Леніна, 1а, Макарівського району Київської області.

Після зміни адреси місцезнаходження майна, рішенням №36 від 29.06.2010р. за відповідачем-1 у даній справі оформлено право власності на вказані нежитлові будівлі та споруди за адресою: с. Завалівка, вул. Леніна, 1а, Макарівського району Київської області.

З огляду на викладене, вбачається передача 02.04.2010р. у статутний капітал позивача вказаного майна.

28.04.2011р. згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого взамін свідоцтва про право власності від 07.08.2010р., позивач зареєстрував за собою на праві приватної власності вищезазначені об'єкти (а.с.28,30).

Отже, з матеріалів справи достеменно вбачається, що об'єкти нерухомого майна, передані відповідачем-1 до статутного фонду позивача в 2010 році, знаходились в с. Ситняки по вул. Київська, 1-А, Макарівського району Київської області, в той час, під час передачі відповідачем-1 03.06.2008р. в оренду земель водного фонду загальною площею 8,5346 га (під ставками + сіножаті), на вказаних землях з кадастровими номерами, зазначеними в п. 2.3. договору, будь-які об'єкти нерухомого майна, належні відповідачу-1 на праві власності не знаходились, оскільки згідно п.п. 1.1., 2.2. договору, в оренду передавались земельні ділянки водного фонду, що знаходились на території Юрівської сільської ради в межах с. Завалівка.

При цьому, присвоєння 29.06.2010р. підсобному господарству по вирощуванню товарної рибопродукції Орендного підприємства «6-й Київський авторемонтний завод» нової адреси: с. Завалівка, вул. Леніна, 1-А, а в подальшому зміна в 2015р. назви вул. Леніна на вул. Сонячна, не змінює фактичне місце знаходження нерухомого майна, тобто поза межами земель водного фонду, переданих в оренду відповідачу-1 03.06.2008р., Юрівською сільською радою Київської області.

Вказане спростовує доводи апелянта про перебування нерухомого майна на земельних ділянках, переданих відповідачем-2 в оренду відповідачу-1.

При цьому, довідка за підписом голови Юрівської сільської ради Шурди В.К. від 26.10.2016р. та виконана ним же план-схема розміщення нерухомості позивача, згідно яких на думку голови сільради, спірне нерухоме майно знаходиться на орендованих відповідачем-1 земельних ділянках, не є належними та допустимими в розумінні ст.ст. 33,34 ГПК України, і не підтверджують викладені в них факти, оскільки спростовуються наявними та дослідженими судом документами в матеріалах справи.

З огляду на викладене, відповідачем-1 після передачі в статутний капітал позивача зазначених об'єктів нерухомого майна, правомірно було укладено 12.08.2011р. з відповідачем-2 договір про розірвання договору оренди земель водного фонду від 03.06.2008р.

Доводи позивача (апелянта) про визнання недійсним договору від 12.08.2011р. про розірвання договору оренди від 03.06.2008р., оскільки вказаний договір порушує його законні інтереси та суперечить ст. 120 ЗК України, ст. 228 ЦК України, порушує публічний порядок є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Згідно із частинами 1 та 2 ст.120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

У ч. 1 ст. 377 Цивільного кодексу України міститься аналогічна норма - до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розмішені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

При цьому відповідно до п. «е» ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України підставою припинення права користування земельною ділянкою є набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.

Згідно із ч. 1 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 р. №161-XIV договір оренди землі припиняється, зокрема, в разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці.

Водночас, в ч. 3 ст. 7 Закону України «Про оренду землі» зазначено, що до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або

споруда.

Верховний Суд України в постанові від 08.04.2015р. у справі №3-38гс15 сформував наступну правову позицію: «За змістом ч.2 ст.120 ЗК якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача».

Колегія суддів зазначає, що при передачі у власність позивачу вказаного майна сторонами не зазначено кадастрових номерів земельних ділянок, на яких воно знаходиться, однак судом за наявними у справі матеріалами встановлено (територіальне) місцезнаходження спірного майна.

Договір оренди земель водного фонду від 03.06.2008р., укладений між відповідачем 2 та відповідачем 1, не містить даних щодо розміщення на переданих в оренду земельних ділянках водного фонду нерухомого майна, оскільки як підтверджується матеріалами справи, спірне нерухоме майно територіально знаходилось за адресою: с. Ситняки, Макарівського району, а не с. Завалівка, Макарівського району.

В подальшому відбулось перейменування адреси місцезнаходження нерухомого майна, але від цього воно не з'явилось на землях водного фонду, переданих в оренду Юрівською сільською радою в 2008 році відповідачу-1.

При цьому, надані в оренду землі водного фонду в с. Завалівка передавались для рибогосподарських потреб, а не для розміщення об'єктів нерухомого майна.

Відповідно до 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків..

Стаття 627 ЦК України передбачає свободу договору, у тому числі свободу його розірвання.

Відповідно до ч. ч. 1-5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Водночас, згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Цивільний кодекс України не дає визначення поняття "заінтересована особа", тому коло заінтересованих осіб має з'ясовуватись в кожному конкретному випадку в залежності від обставин справи та правових норм, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, якщо інше не встановлено законом.

Якщо чинне законодавство прямо не визначає кола осіб, які можуть бути позивачами у справах, пов'язаних з визнанням правочинів недійсними, господарському суду для вирішення питання про прийняття позовної заяви слід керуватися правилами статей 1 і 2 ГПК. Отже, крім учасників правочину (сторін за договором), а в передбачених законом випадках - прокурора, державних та інших органів позивачем у справі може бути будь-яке підприємство, установа, організація, а також фізична особа, чиї права та охоронювані законом інтереси порушує цей правочин.

Таким чином, заявляючи позов про визнання недійсним договору, позивач має довести наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків.

Позивач зазначає, що договір про розірвання договору оренди є таким, що порушує публічний порядок, оскільки спрямований на позбавлення позивача права користування земельною ділянкою, яке захищається нарівні із правом власності, а тому вважає, що є підстави для застосування ч. 1 ст. 228 ЦК України.

Оскільки, наявними у справі належними та допустимими доказами підтверджується набуття позивачем права власності на нерухоме майно, що не було (і не могло бути) розміщеним на орендованій відповідачем-1 земельній ділянці водного фонду, переданої в оренду в 2008р. Юрівською сільською радою, колегія суддів вважає, що до позивача не перейшло право оренди за договором оренди земель водного фонду від 03.06.2008р., а договір про розірвання договору оренди земельної ділянки від 12.08.2011р., укладений між відповідачами, є правомірним і жодним чином не спрямований на позбавлення права позивача на користування земельною ділянкою, яке у нього не виникло за вищевказаних обставин.

Згідно ст. ст. 32-34 ГПК України доказами у справі є будь - які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

З огляду на викладене, відсутні підстави для задоволення позову з підстав, викладених позивачем (апелянтом), та скасування або зміну цілком законного рішення суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 85, 99, 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Спрінг А" на рішення Господарського суду Київської області від 14.11.2016р. у справі №911/1956/16 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 14.11.2016р. у справі №911/1956/16 залишити без змін.

3. Матеріали справи №911/1956/16 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді С.А. Гончаров

А.І. Тищенко