УХВАЛА

20.02.2017Справа № 904/7329/16

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Бовітон - ЛТД»

до 1) Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк»

2) Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби

Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області

про зняття арешту

Суддя Спичак О.М.

Представники учасників судового процесу:

від позивача: не з'явився;

від відповідача-1: не з'явився;

від відповідача-2: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду Дніпропетровської області передано позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бовітон - ЛТД» до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» та третьої особи, яка не заявляє позовних вимог на предмет спору Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпровській області про зняття арешту з усього майна, що належить Товариству з обмежувальною відповідальністю «Бовітон-ЛТД», який накладений постановою державного виконавця Понікаровою А.О. 24.04.2013 в межах ВП № 37750129 про стягнення з товариства з обмежувальною відповідальністю «Бовітон -ЛТД» на користь Публічного товариства «УкрСиббанк» суми боргу 3 231 817,01 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області 26.09.2016 позовну заяву направлено за підсудністю до Господарського суду міста Києва, з наступних підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 15 Господарського процесуального кодексу України справи у спорах, що виникають при виконанні господарських договорів та з інших підстав, а також справи про визнання недійсними актів розглядаються господарським судом за місцезнаходженням відповідача.

Якщо юридичну особу представляє повноважений нею відособлений підрозділ, територіальна підсудність спору визначається з урахуванням частини першої - третьої цієї статті залежно від місцезнаходження відособленого підрозділу (ч. 4 ст. 15 Господарського процесуального кодексу).

Отже, Публічне акціонерне товариство «Укирсиббанк» знаходиться за адресою: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 2/12, а його структурна одиниця - відділення №327, знаходиться за адресою: 49000, м. Дніпро, пр. Гагаріна, буд. 82.

Супровідним листом № 904/7329/48422/16 від 27.09.2016 матеріали вищевказаної справи було скеровано до Господарського суду міста Києва.

В результаті автоматичного розподілу справи № 904/7329/16 автоматизованою системою документообігу Господарського суду міста Києва від 03.10.2016, зазначені матеріали справи передано на розгляд судді Андреїшиній І.О.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.10.2016 дані справу прийнято до свого провадження та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 09.11.2016, зобов'язано сторін надати певні документи.

Через відділ діловодства суду 26.10.2016 від відповідача надійшла заява про проведення розгляду справи без участі представника відповідача, а також надійшли заперечення на позовну заяву.

Через відділ діловодства суду 01.11.2016 від третьої особи надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника третьої особи.

Разом з тим, 07.11.2016 від позивача надійшли письмові пояснення, в яких останній просив розглядати справу без його участі та клопотання про залучення до участі у справі у якості співвідповідача Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, оскільки підставою позовної заяви є відмова органу, виконуючого судове рішення, зняти арешт з майна боржника - ТОВ «Бовітон ЛТД», у зв'язку зі скасуванням Верховним судом рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25.03.2013 провадження № 22-ц/774/2466/13 рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.11.2012 в частині солідарного стягнення суми боргу з позивача і закриттям провадження у справі. Підстава відмови - відсутність на момент звернення у відділі державної виконавчої служби відкритого виконавчого провадження у відношенні заявника.

Представники сторін та третьої особи у судове засідання 09.11.2016 не з'явилися, про призначене судове засідання були повідомлені належним чином.

У судовому засіданні 09.11.2016, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про залучення до участі у справі, в якості відповідача-2 - Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

Відповідно до ст. 24 Господарського процесуального кодексу України Господарський суд за наявністю достатніх підстав має право до прийняття рішення залучити за клопотанням сторони або за своєю ініціативою до участі у справі іншого відповідача.

Відповідно до ч. 1 п. 1.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», господарський суд за клопотанням сторони або за своєю ініціативою має право до прийняття рішення залучити до участі у справі іншого відповідача, якщо у спірних правовідносинах він виступає або може виступати як зобов'язана сторона.

Приймаючи до уваги предмет та підстави позовних вимог, суд залучає Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відповідачем-2.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.11.2016 відкладено розгляд справи до 07.12.2016, у зв'язку з неявкою представників сторін у призначене судове засідання, у зв'язку із залученням до участі у справі відповідача-2 та для витребування у позивача додаткових доказів у справі.

Через відділ діловодства суду 01.12.2016 від позивача надійшла заява про проведення розгляду справи без участі представника позивача.

У судовому засіданні 07.12.2016 представник відповідача-1 заперечив проти позову у повному обсязі.

Представники позивача та відповідача-2 у судове засідання 07.12.2016 не з'явилися, про призначене судове засідання були повідомлені належним чином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.12.2016 відкладено розгляд справи до 14.12.2016, для дослідження доказів у справі.

Представники сторін у судове засідання 14.12.2016 не з'явилися, про призначене судове засідання були повідомлені належним чином.

Враховуючи наведене, Господарський суд міста Києва з метою з'ясування всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору у даній справі, для забезпечення принципів рівності змагальності сторін у справі, недопущення порушення прав охоронюваних законом інтересів сторін, відкласти розгляд даної справи до 11.01.2017 для дослідження доказів у справі.

У зв'язку з перебуванням судді Андреїшиної І.О. на лікарняному, відповідно до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, було призначено повторний автоматичний розподіл справи № 904/7329/16.

Згідно повторного автоматичного розподілу, справа № 904/7329/16 була передана до розгляду судді Спичаку О.М.

Ухвалою суду від 12.01.2017 справу № 904/7329/16 прийнято до свого провадження, її розгляд призначено на 27.01.2017 о 11:50.

У судове засідання 27.01.2017 представник позивача не з'явився, проте через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи без участі його представника.

Представники відповідачів-1,2 у судове засідання 27.01.2017 не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, про призначене судове засідання були повідомлені належним чином.

11.01.2017 через канцелярію суду від Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» надійшло клопотання про заміну сторони по справі, а саме - Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк» замінити його процесуальним правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінактив», у зв'язку з укладенням між ними договору факторингу № 51 від 26.12.2016.

Відповідно до частини 1, 2 статті 25 Господарського процесуального кодексу України, у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення діяльності суб'єкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в процесі до вступу правонаступника, є обов'язковими для нього в такій же мірі, в якій вони були б обов'язковими для особи, яку він замінив.

З наявних в матеріалах справи документів вбачається, що 26.12.2016 між ПАТ «Уксиббанк» (клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія «Фінактив» (фактор) було укладено договір факторингу № 51.

За умовами зазначеного договору клієнт відступає фактору, а фактор зобов'язується прийняти право вимоги та в їх оплату зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах визначених цим договором (п. 2.1).

Права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим договором, відступається (передаються) в розмір заборгованості боржників перед клієнтом, що передбачені умовами первинних договорів, та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді протягом 14 (чотирнадцяти) днів з моменту підписання даного договору, але не пізніше повного розрахунку за даним договором (п. 2.2.).

Згідно п. 4.1 договору, право власності на права вимоги вважається таким, що перейшло від клієнта фактору, та право вимагати від боржників виконання всіх зобов'язань в межах відступлених прав вимоги у фактора виникає в день підписання акта приймання-передачі права вимоги (додаток № 1,2), за умови виконання фактором зобов'язань передбачених п. 3.2. договору (факторингу).

Разом з тим, відповідачем-1, в підтвердження факту правонаступництва, до поданого клопотання не додано акт приймання-передачі права вимоги (додаток № 1,2) та доказів перерахування на рахунок клієнта суми фінансування згідно п. 3.1. договору.

Враховуючи вищезазначене, суд прийшов до висновку про недоведеність факту правонаступництва, у зв'язку з чим відмовив в задоволенні клопотання про заміну сторони по справі.

У зв'язку з неявкою в судове засідання учасників процесу, суд відклав розгляд зазначеної справи до 20.02.2017.

У судове засідання 20.02.2017 представник позивача не з'явився, проте через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи без участі його представника.

Представники відповідачів-1,2 у судове засідання 20.02.2017 не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, про призначене судове засідання були повідомлені належним чином.

Як вбачається з тексту позовної заяви позивач звернувся до суду з позовом про зняття арешту з усього майна, що належить Товариству з обмежувальною відповідальністю «Бовітон-ЛТД», який накладений постановою державного виконавця Понікаровою А.О. 24.04.2013 в межах ВП № 37750129 про стягнення з Товариства з обмежувальною відповідальністю «Бовітон -ЛТД» на користь Публічного товариства «УкрСиббанк» суми боргу у розмірі 3 231 817,01 грн.

В обґрунтування поданого позову позивач послався на те, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.11.2013 у справі № 2/422/1406(1329)2012 були задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 до ПАТ «УкрСиббанк», треті особи: Дніпропетровський РД ПАТ «УкрСиббанк», приватний нотаріус ДМНО Румянцева І.О. та визнані недійсними договір про надання споживчого кредиту від 14 березня 2007 року, укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ТОВ «Бовітон-ЛТД» і договір іпотеки від 14 березня 2007 року, укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ТОВ «Бовітон-ЛТД».

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25.03.2013 № 22-ц/774/2466/13 рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.11.2012 скасовано, в задоволенні позовних вимог ТОВ «Бовітон-ЛТД» за первісним позовом було відмовлено, а зустрічні позовні вимогу були задоволені та з ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ТОВ «Бовітон -ЛТД» було солідарно стягнуто заборгованість за кредитним договором в розмірі 3 229 997,01 грн.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.05.2013 року у справі № 6-18148св13 касаційна скарга, подана позивачем ОСОБА_2, судом відхилена, рішення суду апеляційної інстанції залишено без змін.

На виконання рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25.03.2013 у справі № 22-ц/774/2466/13 та виданого на його виконання виконавчого листа № 2/422/1406/2012 від18.04.2013, відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області були відкриті виконавчі провадження, зокрема, ВП № 37750129 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бовітон-ЛТД» на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» суми боргу у розмірі 3 231 817,01 грн.

В межах даного виконавчого провадження постановою державного виконавця 24.04.2013 був накладений арешт на все майно, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Бовітон-ЛТД».

У зв'язку з неможливістю виконання зазначеного рішення суду через відсутність майна у боржників, органом ДВС виконавчі листи неодноразово поверталися на адресу стягувачу, разом з тим арешт на майно боржника не знімався та залишався чинним.

Постановою Верховного Суду України від 03.02.2016 рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25.03.2013 та ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06.05.2015 у справі № 6-3572св15 в частині стягнення суми боргу з поручителів: ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ТОВ «Бовітон-ЛТД» скасовані; в задоволенні позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 відмовлено; провадження у справі в частині позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бовітон-ЛТД» про стягнення заборгованості за кредитним договором закрито.

28.03.2016 ТОВ «Бовітон-ЛТД» звернулося до відділу примусового виконання рішень Головного управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області з заявою про зняття арешту з усього майна, що належить боржнику (ТОВ «Бовітон-ЛТД»), у зв'язку зі скасуванням рішення суду на підставі якого був виданий виконавчий документ та накладений арешт.

У задоволенні заяви про зняття арешту з майна боржника Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Міністерства юстиції України було відмовлено, у зв'язку з відсутністю на виконанні у відділі примусового виконання рішень виконавчого листа № 2/422/1406/2012, виданого 12.04.2013 Ленінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ТОВ «Бовітон-ЛТД» заборгованості. Для зняття арешту з майна боржника, позивачу відповідачем запропоновано звернутися до суду в порядку статті 60 Закону України «Про виконавче провадження».

Розглянувши матеріали справи № 904/7329/16 та додані до неї документи, суд прийшов до висновку про припинення провадження у зазначеній справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на наступне.

Подання позовної заяви за правилами Господарського процесуального кодексу України означає, що позовна заява повинна бути подана за правилами підвідомчості й підсудності справ господарським судам відповідно до ст.ст. 12-16 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 12 Господарського процесуального кодексу України, господарським судам підвідомчі:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів;

2) справи про банкрутство;

3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції;

4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів;

4 1) справи у спорах між господарським товариством та його посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, завданих такою посадовою особою господарському товариству її діями (бездіяльністю);

5) справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери;

6) справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів;

7) справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України;

8) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до порушення справи про банкрутство.

Відповідно до п. 3 постанови Вищого господарського суду України від 24.10.2011 № 10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» у вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір - господарським, слід виходити з визначень, наведених у статті 3 Господарського кодексу України.

Так, господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов:

- участь у спорі суб'єкта господарювання;

- наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин;

- наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом;

- відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Відповідно до преамбули Закону України «Про виконавче провадження» цей Закон визначає основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання, правовий статус працівників органів державної виконавчої служби та їх соціальний захист.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законодавством.

Відповідно до п. 11 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» № 10 від 24.10.2011 господарським судам підвідомчі на загальних підставах справи зі спорів, пов'язані з визнанням права на майно, на яке накладено арешт, і про зняття з нього арешту та з розглядом позовів до юридичної особи, яка зобов'язана здійснити стягнення коштів з боржника у разі невиконання рішення з вини цієї юридичної особи, - за умови, коли сторонами у судовому процесі є підприємства чи організації у розумінні статті 1 ГПК.

В пункті 5 пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» встановлено, що відповідно до статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту. Відповідачами у справах за цими позовами є стягувач і боржник, а справи підлягають розглядові за правилами господарського судочинства, якщо вони виникають у цивільних чи господарських правовідносинах і суб'єктний склад сторін у них відповідає вимогам статті 1 ГПК.

Що ж до заперечень проти арешту (опису) майна, які не пов'язані зі спором про право на це майно, а стосуються порушення вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби, то їх слід розглядати за правилами статті 121-2 ГПК України.

Тобто, з позовом про зняття арешту з майна до господарського суду може звертатися особа, яка не являється боржником у виконавчому провадженні і вважає, що на її майно накладено арешт виконавчою службою неправомірно.

Оскільки позивач являється боржником у виконавчому провадженні в межах якого було накладено спірний арешт, і його вимоги не пов'язані зі спором про право на арештоване майно, то відповідні дії державної виконавчої служби та їх наслідки не вирішуються в порядку позовного провадження, а мають бути вирішені шляхом подачі скарги на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби до того суду, який видав виконавчий документ.

Зазначена правова позиція викладена в п. 5 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», у разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, а якщо такі дії вчинялися при виконанні вироку суду щодо цивільного позову у кримінальному провадженні, то відповідна скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства відповідно до вимог статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону про виконавче провадження.

У зв'язку із цим боржник (учасник кримінального провадження, на майно якого накладено арешт) не може пред'являти такий позов, оскільки у судовому процесі він є відповідачем та законом для нього встановлений інший порядок вирішення питання.

У разі пред'явлення до суду такого позову в порядку цивільного судочинства суддя має відмовити у відкритті провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 122 ЦПК, а, помилково прийнявши позов до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 205 ЦПК.

Відповідно до п. 4.2.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», провадження у справі підлягає припиненню з посиланням на пункт 1 частини першої статті 80 ГПК, якщо при розгляді справи буде встановлено, що справа зі спору непідвідомча господарському суду (стаття 12 ГПК).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Зважаючи на встановлені вище факти та обставини, керуючись п. 1 ч. 1 ст.80, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,-

У Х В А Л И В:

1. Припинити провадження у справі № 904/7329/16.

2. Дана ухвала набирає законної сили з моменту її винесення, а повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.

Суддя Спичак О.М.