РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2017№910/371/17

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., за участю секретаря судового засідання Роздобудько В.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/371/17

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Інжагро», м. Київ,

до іноземного підприємства « 1+1 Продакшн», м. Київ,

про стягнення 150 004,94 грн.,

за участю представників:

позивача - Наконечного С.В. (довіреність від 30.12.2016);

відповідача - Варічевої Л.С. (довіреність від 02.09.2016 № б/н).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інжагро» (далі - Товариство) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з іноземного підприємства « 1+1 Продакшн» (далі - Підприємство): 65 313,28 грн. штрафу; 68 890,06 грн. неодержаного прибутку (упущеної вигоди); 15 801,60 грн. заборгованості з орендної плати, а всього 150 004,94 грн.

Позов мотивовано тим, що: 04.12.2013 товариством з обмеженою відповідальністю «Форум-Менеджмент Груп» (правонаступником якого є Товариство; далі - ТОВ «Форум-Менеджмент Груп») та Підприємством було укладено договір суборенди № 485 (далі - Договір суборенди); відповідач листом від 15.02.2016 № 54733 повідомив позивача про дострокове припинення дії Договору суборенди, проте фактично звільнив приміщення 15.01.2016; на підставі пункту 12.6 Договору суборенди Підприємство зобов'язано сплатити штраф; також відповідачем не погашено заборгованість з орендної плати за користування орендованим майном за 15 днів січня 2016 року; крім того, позивач розраховував збитки (упущену вигоду) у сумі 68 890,06 грн., а саме неотриманий з вини відповідача прибуток у вигляді орендної плати за приміщення до 15.03.2016.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.01.2017 порушено провадження у справі.

20.02.2017 позивач подав суду заяву про відсутність аналогічного спору між цими сторонами.

20.02.2017 відповідач подав суду відзив на позовну заяву, в якому вказав таке:

- 24.12.2015 Підприємство отримало від Товариства листа № 5393 з пропозицією розірвати Договір суборенди з 15.01.2016 разом з додатковою угодою № 3 та актом приймання-передачі приміщення;

- факт розірвання Договору суборенди саме з 15.01.2016 встановлено рішенням господарського суду міста Києва від 31.05.2016 зі справи № 910/5682/16;

- предметом позову у справі № 910/5682/16 було стягнення з Підприємства, зокрема, заборгованості з орендної плати за січень 2015 року;

- рішенням від 31.05.2016 зі справи № 910/5682/16 Товариству було відмовлено у задоволенні позовних вимог, у тому числі і в стягненні орендної плати за січень 2015 року;

- таким чином, вимога щодо стягнення орендної плати за січень 2015 року не може розглядатись судом у даній справі;

- на виконання вимог пункту 1.5 Договору суборенди 17.01.2014 відповідач перерахував гарантійний платіж у сумі 32 627,16 грн., проте, заявляючи позовні вимоги, позивач не враховує наявність у нього цих коштів та того факту, що вказана сума покриває певну частину позовних вимог;

- Договір суборенди розірвано не на вимогу Підприємства, а з ініціативи Товариства;

- позивач не надає жодного доказу на підтвердження того, що відповідач намагався або пропонував достроково розірвати Договір суборенди, а тому його вимога про стягнення штрафних санкцій на підставі пункту 12.6 Договору суборенди не є обґрунтованою;

- Товариству було відомо, що, починаючи з 15.01.2015, приміщення буде вільним і він може використовувати його на свій розсуд;

- з боку відповідача не було допущено жодного порушення зобов'язань за Договором суборенди, а сам правочин розірвано достроково на вимогу позивача, отже, наявність упущеної вигоди Товариством не доведено.

У судовому засіданні 20.02.2017 представник позивача надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача надав пояснення по суті спору, проти задоволення позовних вимог заперечив повністю.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають значення для розгляду справи по суті, проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

04.12.2013 ТОВ «Форум-Менеджмент Груп» (орендар) і Підприємством (суборендар) укладено Договір суборенди, за умовами якого:

- орендар зобов'язується передати в суборенду, а суборендар зобов'язується прийняти згідно з умовами Договору суборенди нежитлове приміщення (офіс 3-103) (далі - приміщення), план якого наведений у додатку № 1 до Договору суборенди, розташоване на цокольному поверсі в будівлі за адресою: Україна, місто Київ, проспект Московський, 9 корпус 3, вхід С, Будівля під літерою «Ф» (далі - будівля). Право орендаря на передачу приміщення в суборенду передбачено умовами укладеного з орендодавцем (власником будівлі) договору оренди від 12.03.2012, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Клітко В.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1075 (пункт 1.1 Договору суборенди);

- строк суборенди розпочинається з дати підписання акта приймання-передачі приміщення - 14.01.2014 (дата початку строку суборенди) та діє впродовж 18 (вісімнадцяти) місяців та закінчується в останній день вісімнадцятого календарного місяця - 14.07.2015 (дата закінчення строку суборенди) (підпункт 1.2.1 пункту 1.2 Договору суборенди);

- суборендар сплачує орендарю орендну плату на такихх умовах:

з дати підписання акта приймання-передачі приміщення, передбаченого піпунктом 1.2.1 пункту 1.2 Договору суборенди та протягом 6 (шести) місяців до 14.07.2014, суборендар сплачує орендарю у орендну плату в сумі, що становить 7 552,59 грн., ПДВ - 1 510,52 грн., всього - 9 063,11 грн. з розрахунку за один повний календарний місяць суборенди, що є еквівалентом 1 133,88 доларів США з ПДВ за офіційним курсом НБУ 7,993 грн. за 1 долар США (станом на день підписання Договору суборенди);

після закінчення терміну, визначеного підпунктом 1.4.1.1 пункту 1.4 Договору суборенди, суборендар сплачує орендарю орендну плату в сумі, що становить 9 063,10 грн., ПДВ - 1 812,62 грн., всього - 10 875,72 грн. за наступні повні календарні місяці суборенди, що є еквівалентом 1 360,66 доларів США з ПДВ за офіційним курсом НБУ 7,993 гривень за 1 долар США (станом на день підписання Договору суборенди);

індексація орендної плати відбувається на умовах, передбачених Договором суборенди (пункт 2.3 Договору суборенди) (підпункт 1.4.1 пункту 1.4 Договору суборенди);

- протягом трьох банківських днів з моменту підписання Договору суборенди суборендар зобов'язується перерахувати орендарю суму трьохмісячної орендної плати (далі - гарантійний платіж). За домовленістю сторін гарантійний платіж може бути зарахований в якості сплати суборендарем орендної плати та/або оплати сервісних послуг за останні місяці суборенди (підпункт 1.5.1 пункту 1.5 Договору суборенди);

- гарантійний платіж буде утримуватись орендарем протягом всього строку суборенди з дати підписання сторонами акта приймання-передачі приміщення, передбаченого підпунктом 1.2.1 пункту 1.2 Договору суборенди, як забезпечення сплати суборендарем орендної плати та виконання інших обов'язків за Договором суборенди. Проценти за гарантійним платежем не нараховуються. Гарантійний платіж буде повернено суборендарю протягом 28 днів після закінчення Договору суборенди за умови виконання суборендарем усіх вимог підпункту 1.5.3 пункту 1.5 Договору суборенди (підпункт 1.5.2 пункту 1.5 Договору суборенди);

- гарантійний платіж підлягає поверненню суборендарю тільки при виконанні суборендарем таких умов: a) сплата всієї заборгованості з орендної плати та інших платежів за Договором суборенди; b) виконання всіх договірних зобов'язань перед орендарем; c) сплата всіх витрат за можливий ремонт та прибирання, що передбачені Договором суборенди (підпункт 1.5.3 пункту 1.5 Договору суборенди);

- орендар має право за власним рішенням в односторонньому порядку покрити прострочену заборгованість суборендаря за платежами, встановленими Договором суборенди, спричиненими невиконанням суборендарем умов Договору суборенди, за рахунок гарантійного платежу, направивши суборендарю письмове повідомлення про проведення відрахування коштів з суми гарантійного платежу, яке одночасно є вимогою на поповнення суми гарантійного платежу до вказаного в підпункті 1.5.1 пункту 1.5 Договору суборенди розміру (підпункт 1.5.1 пункту 1.5 Договору суборенди);

- суборендар вступає у користування приміщенням у день підписання сторонами акта приймання-передачі приміщення (пункт 7.1 Договору суборенди);

- у випадку припинення дії Договору суборенди суборендар зобов'язаний протягом 3 (трьох) календарних днів повернути орендарю приміщення в нормальному стані (відповідно до базового ремонту приміщення), з урахуванням нормального зносу, для чого у випадку необхідності, суборендар зобов'язаний здійснити ремонтні роботи для приведення приміщення в такий стан, а орендар, в свою чергу, повинен прийняти вказане приміщення за актом приймання-передачі приміщення. Приміщення вважається поверненим з моменту підписання акта приймання-передачі приміщення. Орендна плата та плата за сервісне обслуговування приміщення нараховуються до дати повернення приміщення (включаючи день підписання акта приймання-передачі) (пункт 7.3 Договору суборенди);

- у випадку дострокового припинення дії Договору суборенди з ініціативи суборендаря або у випадку дострокового припинення дії Договору суборенди внаслідок порушення суборендарем своїх зобов'язань, встановлених Договором суборенди, суборендар зобов'язується сплатити орендарю штраф в розмірі двомісячної орендної плати (з урахуванням ПДВ) за Договором суборенди, яка буде діяти на момент припинення дії Договору суборенди з урахуванням пунктів 2.3, 2.5 Договору суборенди. За ініціативою орендаря такий штраф може бути повністю або частково погашений за рахунок гарантійного платежу (пункт 12.6 Договору суборенди);

- положення про сплату штрафу, встановлене у пункті 12.6 Договору суборенди, не застосовується у разі дострокового припинення дії Договору суборенди за згодою сторін, та/або з причин, вказаних у розділі 9 Договору суборенди (пункт 12.7 Договору суборенди);

- Договір суборенди набирає чинності з дня його підписання сторонами та діє протягом строку суборенди, визначеного Договором суборенди, а в частині розрахунків - до повної оплати суборендарем заборгованості з орендної плати та іншим платежам за Договором суборенди. Строк суборенди починається з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі приміщення (пункт 16.1 Договору суборенди);

- Договір суборенди може бути припинений в будь-який час до закінчення строку його дії шляхом односторонньої відмови орендаря від Договору суборенди у випадку, якщо: а) суборендар один чи більше разів прострочив сплату орендної плати та/чи сервісних послуг проти встановлених цим Договором термінів платежу; б) суборендар протягом місяця від встановленого підпунктом 1.5.1 пункту 1.5 Договору суборенди строку не вніс гарантійний платіж або протягом місяця з моменту проведення відрахування з гарантійного платежу не поповнив його суму до вказаного в пункті 1.5.1 пункту 1.5 Договору суборенди розміру; в) суборендар порушив вимоги пункту 4.1 та/або пункту 7.4 Договору суборенди та допущене порушення не було усунено протягом 30 днів з дня отримання суборендарем письмового повідомлення орендаря про необхідність усунення виявленого порушення; г) в інших випадках, передбачених вимогами статті 783 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) (пункт 16.3 Договору суборенди);

- суборендар має право в односторонньому порядку припинити дію Договору суборенди з обов'язковим наданням орендарю письмового повідомлення за 30 (тридцять) календарних днів до дня такого припинення, за умови виконання умов пункту 12.6 Договору суборенди. Зазначене повідомлення буде вважатися наданим орендарю належним чином, якщо воно направлено одним з таких способів: надано орендарю з обов'язковою реєстрацією орендарем вхідного листа; за допомогою послуг підприємства поштового зв'язку або кур'єрської служби з поміткою про отримання. Повернення приміщення здійснюється у порядку та на умовах, передбачених Договором суборенди (пункт 16.5 Договору суборенди).

Судом встановлено, що 14.01.2014 ТОВ «Форум-Менеджмент Груп» і Підприємством було підписано акт приймання-передачі приміщення в оренду.

14.05.2014 було укладено договір про внесення змін до Договору суборенди, за умовами якого новим орендарем стало товариство з обмеженою відповідальністю «Офіс Менеджмент Груп» (далі - ТОВ «Офіс Менеджмент Груп»).

30.04.2015 ТОВ «Офіс Менеджмент Груп» (первісний орендар), Товариством (новий орендар) і Підприємством (суборендар) було укладено договір про внесення змін до Договору суборенди, за умовами якого новим орендарем стало Товариство.

08.07.2015 Товариством і Підприємством було укладено додаткову угоду № 2 до Договору суборенди, за умовами якої строк суборенди було продовжено до 14.07.2016.

Частиною першою статті 759 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до статті 774 ЦК України передання наймачем речі у користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом.

Строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму.

До договору піднайму застосовуються положення про договір найму.

У частині першій статті 762 ЦК України зазначено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частинами першою та четвертою статті 286 Господарського кодексу України (далі - ГК України) визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Позивач просить стягнути з відповідача збитки у сумі 150 004,94 грн., до яких відносить:

- 65 313,28 грн. штрафу, який нараховано на підставі пункту 12.6 Договору суборенди;

- 68 890,06 грн. неодержаного прибутку (упущеної вигоди), нарахованої у зв'язку із тим, що Товариство розраховувало на отримання прибутку у вигляді орендної плати за приміщення з 16.01.2016 по 15.03.2016 та не отримало вказані кошти саме з вини відповідача;

- 15 801,60 грн. заборгованості з орендної плати за п'ятнадцять днів січня 2016 року.

Товариство мотивує позовні вимоги тим, що саме Підприємство стало ініціатором дострокового припинення Договору суборенди, що підтверджується такими документами:

- листом від 15.02.2016 № 54733, в якому відповідач повідомив про припинення дії Договору суборенди з 15.03.2016 з урахуванням положень пункту 16.5 Договору;

- додатковою угодою від 15.02.2016 № 3 до Договору суборенди, за умовами якої: сторони домовилися про дострокове припинення дії Договору суборенди з 15.03.2016 на підставі та з урахуванням положень пункту 16.5 Договору суборенди; повернення приміщень проводиться на умовах, визначених у Договорі суборенди, не пізніше 15.03.2016;

- довідкою про нездавання приміщення, що знаходилось в оренді у Підприємства, третім особам з 15.01.2016 по 15.03.2016.

Відповідач, у свою чергу, заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись, зокрема, на таке:

- Договір суборенди розірвано не на вимогу Підприємства, а з ініціативи Товариства;

- позивач не надає жодного доказу в підтвердження того, що відповідач намагався або пропонував достроково розірвати Договір суборенди, а тому його вимога про стягнення штрафних санкцій на підставі пункту 12.6 Договору суборенди є необґрунтованою та незаконною;

- Товариству було відомо, що починаючи з 15.01.2016 приміщення буде вільним і він може використовувати його на свій розсуд;

- з боку відповідача не було допущено жодного порушення зобов'язань за Договором суборенди, а сам правочин розірвано достроково на вимогу позивача, отже, наявність упущеної вигоди Товариством не доведено.

Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з такого.

Відповідно до частини третьої статті 35 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У провадженні господарського суду міста Києва перебувала справа № 910/5682/16 за позовом Товариства до Підприємства про стягнення 58 642,62 грн. заборгованості за Договором суборенди (рахунки від 31.12.2015 № ІН000002713 на суму 44 498,75 грн.; від 31.01.2016 № 000000203 на суму 14 114,39 грн.).

Рішенням господарського суду міста Києва від 31.05.2016 зі справи № 910/5682/16, залишеним без змін за результатами апеляційного (постанова Київського апеляційного господарського суду від 18.08.2016) та касаційного (постанова Вищого господарського суду України від 01.11.2016) перегляду, у задоволенні позову відмовлено та встановлено таке:

- 24.12.2015 Товариством і Підприємством укладено додаткову угоду № 3 до Договору суборенди (далі - Додаткова угода № 3), за умовами якої (пункт 1 Додаткової угоди № 3) сторони домовилися про дострокове припинення за ініціативою суборендаря дії договору 15.01.2016;

- пунктом 6 Додаткової угоди № 3 сторони передбачили, що суборендар зобов'язаний сплатити всі зобов'язання з орендної плати, сервісних послуг та інших платежів за Договором, які виникнуть до моменту повернення приміщення;

- 15.01.2016 Підприємством повернуто, а Товариством прийнято приміщення з суборенди, що підтверджується підписаним сторонами актом від 15.01.2016 приймання-передачі (з суборенди) приміщення до Договору суборенди;

- як вбачається з матеріалів справи та не спростовано Товариством, 15.01.2016 Підприємством повернуто Товариству приміщення з суборенди, однак, не зважаючи на це, Товариство нараховує Підприємству вартість сервісного обслуговування за весь січень 2016 року, а також Товариством не надано жодного доказу (первинні документи, акт приймання-передачі послуг, табуляграми, показання лічильників, тощо) на підтвердження факту отриманих послуг та понесених витрат за рахунками фактури (від 31.12.2015 № ІН000002713 на суму 44 498,75 грн.; від 31.01.2016 № 000000203 на суму 14 114,39 грн.), які виставленні Підприємству на оплату.

Отже, вказаним рішенням встановлено, що фактично приміщення було повернуто Товариству 15.01.2016 і саме з цього моменту Договір суборенди припинив свою дію.

Відповідно до частин першої і третьої статті 291 ГК України одностороння відмова від договору оренди не допускається.

Договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ініціатива дострокового розірвання договору суборенди належить не відповідачу, а позивачу, що підтверджується листом від 24.12.2015 № 5393, до якого Товариством були додані примірники Додаткової угоди № 3 та акта приймання-передачі (з суборенди) приміщення.

Так, зі змісту вказаного листа вбачається, що саме Товариство надало на підпис Підприємству Додаткову угоду № 3 та акт приймання-передачі (з суборенди) приміщення і визначило, що Договір суборенди буле достроково розірвано з 15.01.2016.

Разом з тим, підписання сторонами в подальшому додаткової угоди від 15.02.2016 № 3 до Договору суборенди та визначення дати дострокового припинення з 15.03.2016 не спростовує обставин, встановлених рішенням суду від 31.05.2016 зі справи № 910/5682/16, та фактичне припинення дії правочину з 15.01.2016.

Слід зазначити, що позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість з орендної плати та штраф, зазначаючи при цьому, що вказані суми є збитками.

Проте за своєю правовою природою заборгованість з орендної плати та штраф не є збитками.

Заявлена позивачем вимога про стягнення заборгованості з орендної плати за 15 днів січня не підлягає задоволенню, оскільки умовами Додаткової угоди № 3 передбачено, що суборендар сплачує платежі за Договором суборенди до передачі приміщення.

Оскільки приміщення було передано 15.01.2016, то і всі платежі були сплачені відповідачем до моменту передачі.

Крім того, Підприємство підтвердило сплату гарантійного платежу у сумі 32 627,16 грн. (платіжне доручення від 17.01.2014 № 197), який може бути використаний Товариством для погашення заборгованості з орендної плати, у тому числі за 15 днів січня 2016 року.

Слід зазначити, що позивачем документально не підтверджено, що гарантійний платіж уже було використано для зарахування інших сум у порядку підпункту 1.5.4 пункту 1.5 Договору суборенди.

Що ж до стягнення штрафу у сумі 65 313,28 грн., то вказана позовна вимога не підлягає задоволенню з огляду на таке.

У частині першій статті 546 ЦК України зазначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Пунктом 12.6 Договору суборенди передбачено, що обов'язковою умовою накладення штрафу на суборендаря є дострокове припинення дії Договору суборенди з ініціативи суборендаря.

Позивач документально не підтвердив, що ініціатива дострокового припинення Договору суборенди належить саме відповідачу та не спростував те, що саме Товариство виступило ініціатором дострокового припинення правочину, а тому підстав для стягнення штрафу немає.

Що ж до неодержаного прибутку (упущеної вигоди), то слід вказати таке.

Згідно із частиною першою статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до частини другої статті 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частиною другою статті 224 ГК України встановлено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно зі статтею 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Таким чином, стягнення збитків є видом цивільно-правової відповідальності.

Отже, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків у вигляді реальних збитків та упущеної вигоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; збитків; причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; вини та встановлення заходів, вжитих стороною для одержання такої вигоди.

Слід довести, що протиправні дії чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - безумовним наслідком такої протиправної поведінки.

Наведеної правової позиції дотримується Верховний Суд України при здійсненні касаційного перегляду судових рішень у справах про відшкодування збитків (постанова Верховного Суду України від 30.05.2006 зі справи № 42/266-6/492).

Разом з тим, пред'явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на Товариство обов'язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі використання зазначених приміщень.

Позивач повинен довести також, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток.

Товариство документально не підтвердило жодного елементу настання цивільно-правової відповідальності та наявності підстав для стягнення 68 890,06 грн. як упущеної вигоди з Підприємства.

З огляду на наведене у позові слід відмовити.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на позивача.

Керуючись статтями 43, 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 27.02.2017.

Суддя О. Марченко