ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2017 року Справа № 904/2820/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Кузнецов В.О.,

судді: Чус О.В., Науменко І.М.,

секретар судового засідання Ковзиков В.Ю.

за участю сторін:

від скаржника: Сердійчук О.Л., представник, довіреність №65 від 27.12.2016 р.,

ліквідатор: Венська О.О., розпорядник майна, посвідчення №174 від 24.04.2013 р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь", м.Київ в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" Білої І.В. на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 19.07.2016 року у справі

за заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Резерв-Ойл", м.Дніпро

до товариства з обмеженою відповідальністю "Резерв-Ойл", м.Дніпро

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 19.07.2016 р. у даній справі (суддя Примак С.А.) затверджено ліквідаційний баланс та звіт ліквідатора товариства з обмеженою відповідальністю "Резерв-Ойл"; ліквідовано юридичну особу - товариство з обмеженою відповідальністю "Резерв-Ойл"; провадження у справі припинено.

Згадана ухвала обґрунтована посиланням на те, що під час проведення процедури ліквідації ліквідатор банкрута здійснив всі заходи, передбачені ст.41 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". За результатами ліквідаційного балансу у банкрута відсутнє майно, що є підставою для прийняття рішення про ліквідацію юридичної особи банкрута.

Не погодившись зі згаданою ухвалою, публічне акціонерне товариство "Банк "Київська Русь", м.Київ в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" Білої І.В. звернулося з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить ухвалу господарського суду скасувати справу направити до господарського суду для розгляду на стадію ліквідаційної процедури.

Скаржник зазначає, що в порушення вимог ч.2 ст.41 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" ліквідатором не вжито заходів щодо пошуку майна банкрута та повернення його до ліквідаційної маси.

Ліквідатором не надано відомостей з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про наявність обмежень та обтяжень рухомого майна, відомостей про наявність та закриття банківських рахунків банкрута, не вжито заходів для встановлення обставин щодо володіння боржником об'єктами інтелектуальної власності та іншими активами, зокрема, відчуженими боржником на користь третіх осіб.

В матеріалах справи відсутні документи щодо реалізації предмету застави - товарів в обороті, а саме палива пічного промислового ТПП1 в кількості 411,55 тон, а у разі відсутності заставного майна - відсутні докази які б підтверджували вчинення ліквідатором дій з його пошуку та виявлення.

Ліквідатором не було пред'явлено до третіх осіб вимог щодо повернення майна та дебіторської заборгованості банкрута, а також визнання недійсними сумнівних угод боржника.

Таким чином, на думку скаржника, судом першої інстанції не було належним чином перевірено вчинення ліквідатором боржника всіх необхідних заходів по пошуку та поверненню майна, яке належить банкруту та підлягає включенню до ліквідаційної маси, у тому числі майна, що перебуває у заставі публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь".

В порушення вимог ст.46 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", місцевий господарський суд затвердив звіт ліквідатора без заслуховування думки кредиторів.

Крім того, скаржник вважає, що господарським судом було порушено вимоги Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" при призначенні ліквідатора банкрута.

У заяві про уточнення апеляційних вимог скаржник просить скасувати запис 0034379) в Єдиному державному реєстрі юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про припинення товариства з обмеженою відповідальністю "Резерв-Ойл", внесений на підставі ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 19.07.2016 р. у даній справі. Провести державну реєстрацію заборони на об'єкт нерухомого майна, а саме: квартиру № 25 по вул.Калинова, 24 в м.Дніпро. Провести державну реєстрацію іпотеки на квартиру № 25 по вул.Калинова, 24 в м.Дніпро. Провести державну реєстрацію заборони на об'єкт нерухомого майна, а саме: на нежитлове приміщення № 215 по вул.Калинова, 1 в м.Дніпро. Провести державну реєстрацію іпотеки на нежитлове приміщення № 215 по вул.Калинова, 1 в м.Дніпро.

У відзиві на апеляційну скаргу ліквідатор банкрута просить відхилити апеляційну скаргу, ухвалу господарського суду залишити без змін, оскільки вважає доводи заявника, викладені в апеляційній скарзі, безпідставними, не обґрунтованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.

Кредитор - товариство з обмеженою відповідальністю "Партнер Глобал" не забезпечило в судове засідання явку повноважного представника, про час та місце розгляду справи повідомлено належним чином.

Колегія суддів вважає, що неявка представника товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер Глобал" не перешкоджає розгляду справи по суті.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши відповідність оскаржуваної постанови нормам матеріального та процесуального права, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, враховуючи таке.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 03.04.2015 р. у даній справі (суддя Примак С.А.) прийнято заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Резерв-Ойл" про порушення провадження у справі про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "Резерв-Ойл" до розгляду в підготовчому засіданні.

Ухвалою господарського суду від 16.04.2015 р. порушено провадження у справі про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "Резерв-Ойл" відповідно до процедури, передбаченої ст. 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28.04.2015 р. товариство з обмеженою відповідальністю "Резерв-Ойл" визнано банкрутом; відкрито ліквідаційну процедуру у справі строком на 3 місяці до 28.07.2015 р.; ліквідатором товариства призначено голову ліквідаційної комісії Венську О.О.

В подальшому строк ліквідаційної процедури неодноразово продовжувався ухвалами господарського суду.

Ухвалою господарського суду від 12.04.2016 р. затверджено реєстр вимог кредиторів банкрута з вимогами наступних кредиторів: товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер Глобал" - 91 561,57 грн. - 4 черга задоволення; публічне акціонерне товариство "Банк "Київська Русь" - 6 778 086,23 грн. - 4 черга задоволення.

22.06.2016 р. до господарського суду ліквідатором подано для затвердження звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс.

Вирішуючи питання про наявність або відсутність підстав для затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу, колегія суддів враховує таке.

Статтею 4-1 ГПК України передбачено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про відновлення платоспроможності і боржника або визнання його банкрутом" справи про банкрутство юридичних осіб та фізичних осіб підприємців розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Частиною 2 статті 41 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" встановлено, що ліквідатор з дня свого призначення приймає до свого відання майно боржника, забезпечує його зберігання; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; проводить інвентаризацію та оцінку майна банкрута; аналізує фінансове становище банкрута; виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу; пред'являє до третіх осіб вимоги щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості; заявляє в установленому порядку заперечення щодо заявлених до боржника вимог поточних кредиторів за зобов'язаннями, які виникли під час провадження у справі про банкрутство і є неоплаченими; подає до суду заяви про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб; продає майно банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом; веде реєстр вимог кредиторів; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом тощо.

Згідно ч. 1 ст. 46 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" після завершення всіх розрахунків з кредиторами ліквідатор подає до господарського суду звіт та ліквідаційний баланс, до якого додаються: відомості за результатами інвентаризації майна боржника та перелік ліквідаційної маси; відомості про реалізацію об'єктів ліквідаційної маси з посиланням на укладені договори купівлі-продажу; копії договорів купівлі-продажу та акти приймання-передачі майна; реєстр вимог кредиторів з даними про розміри погашених вимог кредиторів; документи, які підтверджують погашення вимог кредиторів; довідка архівної установи про прийняття документів, які відповідно до закону підлягають довгостроковому зберіганню тощо. Про час та місце судового засідання, у якому має розглядатися звіт і ліквідаційний баланс, господарський суд повідомляє ліквідатора та членів комітету кредиторів. Господарський суд після заслуховування звіту ліквідатора та думки членів комітету кредиторів або окремих кредиторів виносить ухвалу про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу.

Ухвала суду про затвердження звіту ліквідатора, ліквідаційного балансу є за своєю правовою природою судовим рішенням, яке підсумовує хід ліквідаційної процедури, в якому необхідно повно відобразити обставини, що мають значення для даної справи (вчинення належних дій по виявленню активів та пасивів боржника, зокрема, виявлення ліквідатором кредиторів та дотримання їх процесуальних прав під час розгляду їх грошових вимог, доведення неможливості відновлення платоспроможності боржника внаслідок вжитих ліквідатором заходів, доведення неможливості задоволення визнаних ліквідатором вимог кредиторів за наслідками ліквідації боржника), висновки суду про встановлені обставини і їх правові наслідки повинні бути вичерпними, відповідати дійсності та підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Разом з тим, ухвала суду про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу є судовим актом, який не тільки встановлює обставини відсутності майна боржника для задоволення вимог кредиторів, дає оцінку повноті дій ліквідатора в ході ліквідаційної процедури, але також підсумовує хід процедури банкрутства та припиняє провадження у справі про банкрутство. В зв'язку з цим, у підсумковому засіданні суду необхідно дати оцінку в цілому здійсненій процедурі банкрутства.

Затверджуючи звіт ліквідатора, ліквідаційний баланс і припиняючи провадження по справі про банкрутство, господарський суд повинен дати належну оцінку здійснення ліквідатором ліквідаційної процедури у відповідності до вимог Закону, дотримання ним черговості задоволення вимог кредиторів, відповідності законодавству про банкрутство всіх обов'язкових додатків до звіту ліквідатора, оцінити повноту реалізації ліквідатором активів боржника.

Матеріали справи свідчать про те, що 23.08.2011 р. між публічним акціонерним товариством "Банк "Київська Русь" та товариством з обмеженою відповідальністю "Резерв-Ойл" укладено договір застави товарів в обороті № 35748-20/11-6 відповідно до якого боржника передав в заставу банку товари в обороті, а саме паливо пічне промислове ТПП1 в кількості 375 тон, балансовою вартістю 2 250 000,00 грн., про що до Державного реєстру обтяжень рухомого майна внесено відповідний запис.

Відповідно до договору про внесення змін № 3 до договору застави товарів в обороті №35748-20/11-6 кількість предмету застави було збільшено до 411,55 тон.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про заставу" в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Згідно вимог ст. 15 Закону України "Про заставу" застава рухомого майна може бути зареєстрована відповідно до закону.

Статтею 3 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов'язує виникнення прав і обов'язків щодо рухомого майна.

Згідно вимог ст. 5 даного Закону, предметом обтяження може бути рухоме майно, не вилучене з цивільного обороту, на яке згідно із законодавством може бути звернене стягнення. Залежно від змісту обтяження предмет обтяження повинен належати боржнику або обтяжувачу на праві власності чи на праві господарського відання. Відносини щодо рухомого майна, яке належить особі на праві господарського відання, регулюються за правилами, встановленими для регулювання відносин щодо рухомого майна, яке належить особі на праві власності.

За змістом ст. 11 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" обтяження рухомого майна реєструються в Державному реєстрі в порядку, встановленому цим Законом.

Взаємні права та обов'язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. Задоволення прав чи вимог декількох обтяжувачів, на користь яких встановлено обтяження одного й того ж рухомого майна, здійснюється згідно з пріоритетом, який визначається в порядку, встановленому цим Законом (ст.12 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень").

У даному випадку, суд першої інстанції ухилився від надання належної правової оцінки наявному в матеріалах справи договору застави товарів в обороті № 35748-20/11-6 від 23.08.2011 р. (т.1 а.с. 157-159) та Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна станом на 19.04.2016 р. (т. 2, а.с.69-70).

Згідно довідки голови ліквідаційної комісії вих.№ 5 від 18.03.2015 р. (т.1 а.с. 17) станом на 18.03.2015 р. за даними бухгалтерського обліку товариство з обмеженою відповідальністю "Резерв - Ойл" має кредиторську заборгованість перед публічним акціонерним товариством "Банк "Київська Русь", забезпечену заставою у розмірі 2 367 063,25 грн.

Частиною 4 статті 42 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" майно банкрута, що є предметом забезпечення, не включається до складу ліквідаційної маси і використовується виключно для задоволення вимог кредитора за зобов'язаннями, які воно забезпечує.

За ч.4 ст.45 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" погашення вимог забезпечених кредиторів за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в позачерговому порядку.

Проте, судом першої інстанції не враховано ч.4 ст.42, ч.4 ст.45 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та в порушення вимог ст. 43 ГПК України, не прийнято до уваги, що у даній справі наявний заставний кредитор - публічне акціонерне товариство "Банк "Київська Русь", вимоги якого забезпечено заставою майна банкрута, що включається до ліквідаційної маси, але використовується виключно для першочергового задоволення вимог таких кредиторів, які в даному випадку залишились без задоволення.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази, які-б підтверджували вчинення ліквідатором дій з пошуку та виявлення заставного майна банкрута, а саме палива пічного промислового ТПП1 в кількості 411,55 тон., яке було передано банку на підставі договору застави товарів в обороті № 35748-20/11-6 від 23.08.2011 р.

У разі відчуження боржником предмету застави без згоди заставодержателя або його знищення, пошкодження чи псування, ліквідатором у поданому звіті не відображено, які заходи вживались ним щодо повернення предмету застави або заміни його іншими товарами такої ж вартості у відповідності до ст. 43 Закону України "Про заставу", зокрема, дослідження первинної документації боржника, проведення інвентаризації активів, направлення листів, запитів, звернення до правоохоронних органів тощо.

Також, ліквідатором не надано доказів щодо отримання відомостей з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про наявність обмежень та обтяжень рухомого майна, не надано відомостей про наявність та закриття банківських рахунків банкрута, не вжито заходів для встановлення обставин щодо володіння банкрутом об'єктами інтелектуальної власності та іншими активами, зокрема, відчуженими боржником на користь третіх осіб.

Таким чином, суд першої інстанції, дійшовши висновку про наявність підстав для затвердження звіту ліквідатора, ліквідаційного балансу та припинення провадження у справі, не з'ясував виконання ліквідатором всіх передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" заходів щодо проведення ліквідаційної процедури.

Відповідно до п.п. 36.7 п. 36 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-06/606/2013 від 28.03.2013 р. "Про Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції Закону України від 22.12.2011 р. № 4212-VI) (з наступними змінами і доповненнями) залежно від кількості кредиторів та/або значних майнових активів боржника, що ліквідується власником, у справі про банкрутство можуть бути створені представницькі органи кредиторів за рішенням господарського суду.

Матеріали справи свідчать про те, що комітет кредиторів у даній справі не створювався, а тому при вирішення питання про затвердження ліквідаційного балансу місцевий господарський суд обов'язково повинен був в засіданні суду заслухати думку кредиторів стосовно поданого ліквідатором звіту та ліквідаційного балансу.

Зі змісту протоколу судового засідання від 19.07.2016 р. не вбачається що судом першої інстанції було заслухано або з'ясовано думку кредиторів.

Крім того, колегія враховує, що господарський суд дійшовши в мотивувальний частині оскаржуваної ухвали висновку про погашення вимог кредиторів, в порушення вимог ст.ст. 43, 84 ГПК України, в резолютивній частині цієї ухвали не зазначив вимоги яких кредиторів та на яку суму судом визнано погашеними, у зв'язку із відсутністю майна та коштів банкрута.

Отже, на думку колегії суддів, судом першої інстанції порушені майнові інтереси добросовісних кредиторів, вимоги яких погашені за недостатністю майна банкрута.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу товариства з обмеженою відповідальністю "Резерв-Ойл", оскільки висновки місцевого господарського суду не відповідають обставинам справи та є такими, що здійснені без всебічного, повного та об'єктивного з'ясування всіх обставин та доказів, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи, що є підставою для скасування ухвали господарського суду та задоволення апеляційної скарги в частині скасування оскаржуваної ухвали.

Щодо вимог апеляційної скарги відносно скасування запису 0034379) в Єдиному державному реєстрі юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про припинення товариства з обмеженою відповідальністю "Резерв-Ойл", внесеного на підставі ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 19.07.2016 р. у даній справі; проведення державної реєстрації заборони на об'єкт нерухомого майна, а саме: квартиру № 25 по вул.Калинова, 24 в м.Дніпро; проведення державної реєстрації іпотеки на квартиру № 25 по вул.Калинова, 24 в м.Дніпро; проведення державної реєстрації заборони на об'єкт нерухомого майна, а саме: на нежитлове приміщення № 215 по вул.Калинова, 1 в м.Дніпро; проведення державної реєстрації іпотеки на нежитлове приміщення № 215 по вул.Калинова, 1 в м.Дніпро, колегія суддів вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, враховуючи таке.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.25 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, а також що надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" щодо провадження у справах про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, прийнятих відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом."

Таким чином, постанова суду апеляційної інстанції про скасування ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 19.07.2016 р. є підставою для внесення відповідних змін до Єдиного державного реєстру юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

В силу ч.1 ст.38 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. Накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається.

Отже, у даному випадку відсутні підстави для вчинення судом апеляційної інстанції дій щодо проведення державної заборони на об'єкти нерухомого майна та іпотеку.

Колегія суддів не приймає до уваги надані ліквідатором додаткові докази, оскільки згідно з ч. 1 ст. 101 ГПК України додаткові докази приймаються судом апеляційної інстанції, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Проте, таке обґрунтування в матеріалах справи відсутнє.

У пункті 7 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-06/606/2013 від 28.03.2013 р. "Про Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції Закону України від 22.12.2011 р. № 4212-VI) (з наступними змінами і доповненнями) роз'яснено, що у разі скасування судових рішень, які опосередковують рух справи про банкрутство, у тому числі ухвали про припинення провадження у справі, ухвали про відмову в порушенні справи про банкрутство, справа (заява) передається на розгляд (новий розгляд) до відповідного господарського суду в іншому складі суду.

Копію даної постанови державному реєстратору за місцем знаходження боржника для внесення відомостей до Єдиного державного реєстру запису про відповідне судове рішення.

Керуючись ст.ст.99, 101-106 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь", м.Київ в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" Білої І.В. задовольнити частково.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 19.07.2016 року у справі № 904/2820/15 скасувати.

Справу № 904/2820/15 надіслати до господарського суду Дніпропетровської області для розгляду на стадію ліквідаційної процедури.

Копію постанови направити державному реєстратору для вчинення реєстраційних дій щодо товариства з обмеженою відповідальністю "Резерв-Ойл", м.Дніпро ().

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом 20 днів.

Головуючий суддя В.О.Кузнецов

Судді І.М.Науменко

О.В.Чус