ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

23.02.2017 Справа № 920/63/17

Господарський суд Сумської області у складі судді Заєць С.В., розглянувши матеріали справи

за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ДЮК», м. Суми

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Ремвзуття», м. Суми

про усунення перешкод у здійсненні власником права користування майном

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 (довіреність від 29.06.2016)

від відповідача: ОСОБА_3 (довіреність від 10.02.2017)

при секретарі судового засідання Малюк Р.Б.

В судовому засіданні, розпочатому 21.02.2017, відповідно до вимог ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, оголошувалась перерва до 23.02.2017 до 11 год. 20 хв.

Суть спору: Позивач подав позовну заяву, в якій просить суд: 1) визнати право ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ДЮК (позивача) на облаштування другого пожежного виходу зі сходів клітини № 68 (сходова клітина), яка належить ТОВ ДЮК і розташована за адресою м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, буд. 98, який веде безпосередньо (або через тамбур) назовні будівлі; 2) заборонити відповідачеві - товариству з обмеженою відповідальністю Ремвзуття чинити перешкоди в облаштуванні другого пожежного виходу зі сходів клітини № 68 (сходова клітина) яка належить ТОВ ДЮК і розташована за адресою м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, буд. 98, який веде безпосередньо (або через тамбур) назовні будівлі.

21 лютого 2017 року позивач подав пояснення по справі (вх. № 1787 від 21.02.2017) в яких вказав, що площа сходових кліток, у тому числі площі прорізів сходових клітинок на останньому поверсі, ліфтових та інших шахт, включаються до площі поверху з урахуванням їх площ на рівні даного поверху. Тобто, як вказує позивач, ТОВ ДЮК має спільне користування із відповідачем сходовою клітиною, що знаходиться не на рівні його поверху. Таким чином, сходова клітина в цій частині може бути задіяна лише за згодою співвласника.

21 лютого 2017 року відповідач подав клопотання (вх. № 1788 від 21.02.2017), в якому вказав що на сьогоднішній день, позивач має право самостійно, на власний розсуд розпоряджатися своїм майном без згоди колишнього співвласника ТОВ Ремвзуття, але без завдання шкоди його правам при влаштуванні пожежного виходу. Також відповідач пояснює, що із змісту відповіді ТОВ Ремвзуття вбачалося, що товариство пропонувало свій варіант влаштування пожежного виходу, але, безумовно, це виключне право ТОВ ДЮК погоджуватися чи відмовитися від запропонованого варіанту. Разом з цим, у своїй відповіді, ТОВ Ремвзуття вказало на майбутнє, що заперечує проти влаштування пожежного виходу через приміщення № 31, що належить даному товариству на праві приватної власності. Відповідач звертає увагу суду, що позивачем не надано жодного проекту на влаштування пожежного виходу із власних приміщень, не надало жодного дозвільного документу на проведення будівельних робіт та відповідності їх державним будівельним нормам і правилами, а тому, наразі неможливо встановити чи будуть порушені права та інтереси ТОВ Ремвзуття в майбутньому внаслідок проведення таких будівельних робіт і чи буде дане товариство заперечувати проти того чи іншого варіанту влаштування пожежного виходу. Відповідач вважає, що ТОВ ДЮК не має на сьогоднішній день порушеного права, яке б підлягало захисту в судовому порядку в звязку з чим відповідач просить суд припинити провадження у справі № 920/63/17 через відсутність предмету спору.

23.02.2017 представником позивача надано до суду клопотання про припинення провадження у справі у звязку з відсутністю на час розгляду справи предмету спору та намаганням сторін досягнути домовленості, та відповідно до Закону України «Про судовий збір» повернути судовий збір.

Розглянувши матеріали справи господарський суд встановив:

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

З цього приводу Вищий господарський суд України у п. 4.4. своєї Постанови «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 № 18 зазначив, що господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. При цьому господарському суду слід мати на увазі, що оскільки відповідний орган не має права скасовувати та вносити зміни до раніше прийнятих ним індивідуальних правових рішень, тобто ненормативних правових актів, що є актами одноразового застосування і вичерпують свою дію фактом їхнього виконання (стосовно відповідних актів органів місцевого самоврядування про це зазначено також у Рішенні Конституційного Суду України від 16.04.2009 № 7-рп/2009 у справі № 1-9/2009), то такі дії не свідчать про припинення існування предмета спору. Водночас юридична оцінка актів державних та інших органів, прийнятих з питань скасування та внесення змін до згаданих індивідуальних правових рішень, має здійснюватися господарським судом з урахуванням частини другої статті 4 ГПК.

Визнання боржником претензії кредитора не є способом припинення зобов'язання і не свідчить про відсутність спору; особа, претензія якої визнана боржником, вправі звернутися до господарського суду з позовом про стягнення визнаної суми коштів.

Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.11.2005р. ТОВ «ДЮК» (позивач) уклав з відповідачем (ТОВ «Ремвзуття») договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, по вул. Герасима Кондратьєва, буд. 98 в м. Суми розташованого на другому поверсі, двоповерхової нежитлової будівлі «А». До складу нежитлових приміщень входить: №68 - сходова клітина, №69 - коридор, №70 - кладова, №71 - цех, №72 - цех, №73 - кабінет, №74 - цех, №75 - коридор, №76 - ліфт, №77 - цех, №77а - склад.

Відповідно до рішення Господарського суду Сумської області від 12.07.2007 р. визнано за ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ДЮК» право власності на окремий об'єкт нерухомого майна - нежитлове приміщення, а саме 2-й поверх будівлі, позначеної в технічному паспорті літерою «А», на якому розміщені приміщення, позначені на плані під №68 - площею 13,8 кв.м; №69 - площею 26.4 кв.м; №70 - площею 11,2 кв.м; №71 - площею 22,5 кв.м; №72 - площею 13,2 кв.м; №73 - площею 9,7 кв.м; №74 - площею 22,5 кв.м; №75 - площею 1,0 кв.м; №77 -площею 83,6 кв.м; №77а- площею 47,3 кв.м, а всього загальною площею 245,8 кв.м, що знаходяться за адресою: м. Суми, вул. Кірова, 98.

Згідно діючих норм та правил, нежитлове приміщення ТОВ «ДЮК» потребує другого евакуаційного виходу.

Для отримання згоди співвласника будівлі «А» ТОВ «Ремвзуття» (відповідача) на облаштування такого виходу зі сходів клітини №68 безпосередньо назовні будівлі ТОВ «ДЮК» (позивач) звернувся до нього з листом від 06.10.2016р. Але відповідач 11.10.2016р. надіслав відповідь, якою відмовив ТОВ «ДЮК» (позивачеві) у наданні такої згоди та запропонував облаштувати евакуаційний вихід через його приміщення №27,28.

Задля з'ясування питання можливості облаштування такого евакуаційного виходу позивач звернувся до судового експерта ОСОБА_4

19.10.2016р. ТОВ «ДЮК» отримав висновок експертно-будівельного дослідження від 19.10.2016р. №13, відповідно до висновку якого для приведення у відповідність до вимог державних будівельних норм, з приміщення №68 (сходова клітина), яке належить ТОВ «ДЮК» і розташоване за адресою м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, буд.98, необхідно влаштувати другий пожежний вихід, який веде безпосередньо (або через тамбур) назовні будівлі. В дослідницькій частині висновку експерт зазначив, що варіант відповідача щодо влаштування виходу через його приміщення № 27,28 не можу бути реалізований та не вирішить питання другого евакуаційного виходу. Таким чином, на думку позивача відмова відповідача призводить до порушення права позивача користуватись нежитловим приміщенням, оскільки таке користування заборонено без наявності евакуаційного виходу.

Як зазначає відповідач, згідно ст. 319 ЦК України ТОВ «ДЮК» має право самостійно, на власний розсуд розпоряджатися своїм майном без згоди колишнього співвласника ТОВ «Ремвзуття», але без завдання шкоди його правам. ТОВ «Ремвзуття» заперечує проти влаштування пожежного виходу через приміщення № 31, що належить даному товариству на праві приватної власності, але представник ТОВ «ДЮК» в судовому засіданні підтвердила, що намірів зачіпати приміщення № 31 при влаштуванні пожежного виходу у них немає. Тому, ТОВ «ДЮК» не має на сьогоднішній день порушеного права, яке б підлягало захисту в судовому порядку.

Враховуючи те, що на день розгляду справи відсутній спір між сторонами, провадження у справі підлягає припиненню відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України у звязку з відсутністю предмету спору.

Відповідно до ч. 3 ст. 80 ГПК України про припинення провадження у справі виноситься ухвала, в якій мають бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету, а також можуть бути розв'язані питання про стягнення штрафів, передбачених у пунктах 4 і 5 частини другої статті 83 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у звязку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

В звязку з клопотанням позивача про повернення суми сплаченого судового збору, суд повертає позивачу сплачений судовий збір у сумі 3200,00 грн.

Керуючись ст. ст. п. 1-1 ч. 1 ст. 80, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, п. 5 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», суд

УХВАЛИВ:

1. Припинити провадження у справі № 920/63/17.

2. Повернути ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ДЮК» (40021, м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, 98, ) судовий збір з державного бюджета (отримувач коштів - УДКС у м. Суми; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37970593; банк отримувача ГУ ДКСУ у Сумській області; код банку отримувача (МФО) 837013; рахунок отримувача 3002; код класифікації доходів бюджету 22030001) в сумі 3200,00 грн., сплачений банківськими квитанціями № 0.0.678094744.2 від 27.12.2016 в сумі 1378,00 грн. та № 0.0.696085097.2 від 27.01.2017 в сумі 1822,00 грн., оригінали яких містяться в матеріалах справи № 920/63/17.

3. Ухвала набирає законної сили в день її проголошення 23.02.2017.

СУДДЯ С. В. ЗАЄЦЬ