У Х В А Л А

13.02.2017 Справа № 910/2673/13

За заявою Публічного акціонерного товариства "Укртранснафта"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тотем" ()

про визнання банкрутом

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Тотем" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Ярмолінського Ю.В.

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Архітектурно-будівельна спілка"

про визнання додаткової угоди недійсною

Суддя Чеберяк П.П.

Представники сторін:

Від заявника Шевцова Т.М. - представник

Від боржника не з'явилися

Від арб. керуючого Шапошник А.А. - представник

Від ТОВ "Архітектурно будівельна спілка" Соколов В.В. - представник

Від ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» Овчарук С.О. - представник

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду м. Києва знаходиться справа 910/2673/13 за заявою Публічного акціонерного товариства "Укртранснафта" про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Тотем".

Постановою Господарського суду м. Києва від 22.07.2013 Товариство з обмеженою відповідальністю "Тотем" визнано банкрутом відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Ярмолінського Юрія Васильовича.

Постановою Вищого господарського суду України від 28.09.2016 частково задоволено касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Тотем" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Ярмолінського Ю.В., скасовано постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.05.2016 та рішення Господарського суду м. Києва від 17.02.2016 у справі № 910/4368/15-г.

Справу № 910/4368/15-г передано до Господарського суду м. Києва для розгляду по суті в межах справи № 910/2673/13 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Тотем".

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 17.10.2016 справу № 910/4368/15-г прийнято до провадження в межах справи № 910/2673/13 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Тотем" та призначено до розгляду на 21.11.2016.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 21.11.2016 розгляд справи відкладено на 12.12.2016, у зв'язку з необхідністю витребування нових доказів.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 12.12.2016 розгляд справи відкладено на 23.01.2017, у зв'язку з необхідністю витребування нових доказів.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 23.01.2017 розгляд справи відкладено на 13.02.2017, у зв'язку з необхідністю витребування нових доказів.

У судовому засіданні 13.02.2017 розглядалась заява ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Ярмолінського Ю.В. про визнання додаткової угоди недійсною.

Представник ліквідатора надав пояснення по суті поданої заяви, з урахуванням заяви про уточнення (змін) підстав позову.

У вказаній заяві ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю "Тотем" просив суд визнати недійсною Додаткову угоду від 20.02.2012 про припинення Угоди про дольову участь у будівництві № 2/03-І від 28.03.2015, що була укладена між Товариством з обмеженою відповідальністю "Тотем" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Архітектурно-будівельна спілка" з огляду на те, що вказаний правочин був укладений в супереч закону, під час чинного арешту майна боржника, а також зважаючи на те, що Додаткова угода від 20.02.2012 укладена Товариством з обмеженою відповідальністю "Тотем" під впливом тяжкої для нього обставини та на вкрай невигідних умовах.

Представник заявника заяву ліквідатора підтримав.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Архітектурно-будівельна спілка" щодо задоволення поданої заяви заперечив.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Наведена норма кореспондується з положеннями п.7 ч.1 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, згідно якого господарським судам підвідомчі, зокрема, справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Розглянувши заяву ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Ярмолінського Ю.В. про визнання додаткової угоди недійсною, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне.

28.03.2005 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Тотем", як учасником та Товариством з обмеженою відповідальністю "Архітектурно-будівельна спілка", як інвестором було укладено угоду про дольову участь у будівництві №2/03-1.

Відповідно до пункту 1.1 угоди учасник надає інвестору грошові кошти з метою участі у будівництві житлового будинку за адресою: м. Київ, вул. Герцена, 32, а інвестор по завершенню будівництва передає учаснику частину зведеної будови на умовах і обсягах визначених угодою.

Згідно п. 2.1 угоди об'єктом угоди є будівництво житлового будинку за адресою: м. Київ, узвіз Герцена, 32 у Шевченківському районі м. Києва.

Відповідно до пункту 2.2 угоди запланований строк завершення будівництва та введення об'єкта в експлуатацію - III квартал 2007 року.

Додатковою угодою №1 від 19.08.2005 сторонами внесено зміни до п.п. 3.7, 6.1 угоди, а саме визначено, що по завершенню повного циклу будівельних робіт "Інвестор" передає, а учасник приймає по акту прийому-передачі 2000 кв.м. житлової площі. Конкретний перелік квартир буде додатково узгоджений сторонами у додатковій угоді. Учасник зобов'язується перерахувати грошові кошти у розмірі 7 500 000 грн. 00 коп., в т.ч. ПДВ (20%) на розрахунковий рахунок інвестора у строк до 01.112005.

18.08.2005 сторонами було підписано додаткову угоду №2 щодо попереднього розподілу квартир у житлових будинках за адресою: м. Київ, узвіз Герцена, 32 у Шевченківському районі м. Києва, за умовами якої інвестор має передати учаснику 26 квартир загальною площею 2006, 87 кв.м.

20.02.2012 між сторонами було укладено додаткову угоду про припинення угоди про дольову участь у будівництві № 2/03-1 від 28.03.2005.

Відповідно до пункту 1 додаткової угоди сторони, керуючись ст. 599 Цивільного кодексу України припиняють угоду №2/03-1 від 28.03.2005 про дольову участь у будівництві житлового будинку за адресою: м. Київ, вул. Герцена, 32 у Шевченківському районі м. Києва.

Відповідно до пункту 2 додаткової угоди у зв'язку з тим, що сторона 1 (ТОВ "Архітектурно-будівельна спілка") прийняла на себе зобов'язання перед інвесторами-фізичними особами, з якими у сторони 2 (ТОВ "Тотем") виникли договірні відносини відповідно до угод про пайову участь у будівництві житлового будинку, за адресою: м. Київ, вул. Герцена, 32 у Шевченківському районі м. Києва на суму 7 500 000 грн. 00 коп., включаючи ПДВ, а сторона 2 (ТОВ "Тотем") передала стороні 1 (ТОВ "Архітектурно-будівельна спілка") всі дійсні угоди сторони 2 (ТОВ "Тотем") про пайову участь у будівництві житлового будинку за адресою: м. Київ, вул. Герцена, 32 у Шевченківському районі м. Києва з інвесторами-фізичними особами, угода є виконаною належним чином відповідно до положень ст. 599 Цивільного кодексу України, а саме: зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Додаткова угода є чинною з моменту її підписання сторонами (пункт 3 додаткової угоди). Відповідно до п. 4 додаткової угоди зобов'язання сторін за угодою припиняються з моменту набрання чинності додатковою угодою.

Таким чином, зобов'язання сторін за угодою №2/03-1 від 28.03.2005 про дольову участь у будівництві житлового будинку припинилися з 20.02.2012.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

В силу норм статті 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 7 статті 179 Господарського кодексу України передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів. Відповідно до частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільного права може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

У відповідності до норм статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно зі статтею 203 Цивільного кодексу України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

У пункті 2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" зазначено, що правочин може бути визнаний недійсним з підстав, передбачених законом.

Отже, вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

У пункті 2.2 зазначеної постанови Пленуму Вищого господарського суду України зазначено що за загальним правилом невиконання чи неналежне виконання правочину не тягне за собою правових наслідків у вигляді визнання правочину недійсним. У такому разі заінтересована сторона має право вимагати розірвання договору або застосування інших передбачених законом наслідків, а не визнання правочину недійсним.

У відповідності до частини 2 статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Судом встановлено, що спірна додаткова угода підписана уповноваженими особами, а саме, від Товариства з обмеженою відповідальністю "Тотем" - директором ОСОБА_6 та від Товариства з обмеженою відповідальністю "Архітектурно-будівельна спілка" - директором ОСОБА_7, які діяли на підставі Статутів, та скріплена печатками.

Посилання ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Ярмолінського Ю.В. на те, що додаткова угода від 20.02.2012 була виконана лише зі сторони Товариства з обмеженою відповідальністю "Тотем", водночас не виконана в повному обсязі інвестором суд вважає безпідставними та необгрунтованами, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами.

Крім того, суд також вважає безпідставними доводи ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Тотем" щодо того, що додаткова угода від 20.02.2012 була укладена під час чинного арешту майна боржника, накладеного постановою відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 30937734 від 01.02.2012, оскільки, внаслідок укладення даної додаткової угоди припинялися взаємовідносини сторін за угодою про дольову участь у будівництві №2/03-І від 28.03.2005, а не відчужувалось майно Товариства з обмеженою відповідальністю "Тотем".

Твердження заявника щодо того, що додаткова угода від 20.02.2012 укладена Товариством з обмеженою відповідальністю "Тотем" під впливом тяжкої для нього обставини та на вкрай невигідних умовах, оскільки наявність майнових зобов'язань Товариства з обмеженою відповідальністю "Тотем" перед фізичними особами - інвесторами на суму 2 725 282 грн. 81, які боржник не міг виконати, невиконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Архітектурно-будівельна спілка" зобов'язань за угодою №2/03-І, а також можливість ініціювання фізичними особами - інвесторами банкрутства боржника, спонукали останнього укласти додаткову угоду від 20.02.2012, суд вважає безпідставними, оскільки як вбачається зі змісту даної додаткової угоди, сторони погодили припинення зобов'язань в силу ст. 599 Цивільного кодексу України, внаслідок їх виконання, проведеного належним чином.

Крім того, як вбачається з наявних в матеріалах справи доказів, рішенням Господарського суду м. Києва від 11.08.2014 у справі № 910/8139/14, сторонами якої були Товариство з обмеженою відповідальністю "Тотем" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Архітектурно-будівельна спілка" встановлено юридичний факт дійсності укладеної 20.02.2012 додаткової угоди про припинення угоди про дольову участь у будівництві № 2/03-1 від 28.03.2005.

Таким чином, у розумінні ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Разом з тим, суд вважає необґрунтованими твердження Товариства з обмеженою відповідальністю "Архітектурно-будівельна спілка" щодо порушення заявником строку позовної давності, встановленого ч. 1 ст. 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", оскільки наведеною нормою передбачено право арбітражного керуючого або конкурсного кредитора на звернення до суду із заявою про визнання правочинів недійсними або спростування майнових дій боржника, які були вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, водночас, заява ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Тотем" про визнання додаткової угоди недійсною подана до суду на загальних підставах, тому до даних правовідносин застосуванню підлягає строк позовної давності встановлений ст. 257 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь які фактичні обставини, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на викладене вище, розглянувши заяву ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Ярмолінського Ю.В. про визнання додаткової угоди недійсною, з урахуванням заяви про уточнення (зміну) підстав позову, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд не вбачає правових підстав для задоволення поданої заяви.

Керуючись ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст.ст. 32-34, 86 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд м. Києва ,

У Х В А Л И В:

1. В задоволенні заяви ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Тотем" арбітражного керуючого Ярмолінського Ю.В. про визнання додаткової угоди недійсною відмовити.

2. Копію ухвали направити сторонам, ліквідатору та Товариству з обмеженою відповідальністю "Архітектурно-будівельна спілка".

Суддя П.П. Чеберяк