ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2017 справа № 908/2386/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів: при секретарі судового засідання:ОСОБА_1, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю представників сторін: від позивача: від відповідача: не з'явився; не з'явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна", м. Київ
на рішення господарського суду Запорізької області
від23.11.2016
у справі№ 908/2386/16 (суддя Федорова О.В.)
за позовомПриватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна", м. Київ
доТовариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Кредо", м. Запоріжжя
простягнення 1 827,50 грн

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» звернулося до господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення з Товариства з додаткової відповідальністю «Страхова компанія «КРЕДО» страхового відшкодування в порядку регресу у сумі 1 827,50 грн.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 12.09.2016 р. позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 908/2386/16.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 23.11.2016 р. у справі №908/2386/16 у задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» відмовлено.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, Приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» звернулося до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на зазначене рішення суду першої інстанції від 23.11.2016 р. у цій справі.

Скаржник вважає рішення місцевого господарського суду таким, що прийняте при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи, та з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 20.12.2016 р. апеляційну скаргу прийнято до провадження, судове засідання призначено на 31.01.2017 р.

16.01.2017 р. через канцелярію суду від представника скаржника надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги без його участі.

Розпорядженням керівника апарату суду № 154 від 30.01.2017 р. у звязку із перебуванням судді-члена колегії ОСОБА_3 у відпустці на дату слухання справи №908/2386/16, а саме 31.01.2017 р., призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів у справі від 30.01.2017 р. сформовано колегію суддів з розгляду апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» у справі № 908/2386/16 та визначено у наступному складі: головуючий (суддя-доповідач) Ушенко Л.В., судді Геза Т.Д. та Дучал Н.М.

В судове засідання 31.01.2017 р. представники сторін не зявилися, про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином.

Ухвалою суду від 31.01.2017 р. на підставі ст. 77 ГПК України розгляд апеляційної скарги було відкладено на 16.02.2017 р.

13.02.2017 р. через канцелярію суду від представника скаржника надійшли письмові пояснення.

Розпорядженням керівника апарату суду № 253 від 15.02.2017 р. у звязку із перебуванням судді-члена колегії ОСОБА_5 у відпустці на дату слухання справи №908/2386/16, а саме 16.02.2017 р., призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів у справі від 15.02.2017 р. сформовано колегію суддів з розгляду апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» у справі № 908/2386/16 та визначено у наступному складі: головуючий (суддя-доповідач) Ушенко Л.В., судді Дучал Н.М. та Склярук О.І.

В судове засідання 16.02.2017 р. представники сторін не зявилися.

Колегія суддів вважає можливим розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників сторін, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, і явка представників сторін не визнавалася обовязковою, клопотань про відкладення розгляду скарги у звязку із неможливістю явки в судове засідання не надходило, учасники процесу не скористалися своїм правом на участь в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст.101 ГПК України, апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішень місцевого господарського суду в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду встановила наступне.

18.02.2013 р. у м. Маріуполі о 12 год. 30 хв. автомобіль НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_6, рухаючись по прос. Металургів біля будинку № 79, скоїв наїзд на припаркований автомобіль, зокрема, на автомобіль «Форд Фокус», д.н. НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_7

В результаті наїзду автомобіль «Форд Фокус» отримав механічні пошкодження.

Факт вчинення ДТП зафіксовано протоколом огляду місця ДТП від 18.12.2013 р., схемою ДТП, поясненнями ОСОБА_8

За фактом ДТП 18.12.2013 р. порушено кримінальне провадження за ознаками злочину, передбаченого ч. 1. ст.. 286 КК України.

22.01.2014 р. слідчим СВ Маріупольського МУ ГУ МВС України в Донецькій області винесено постанову про закриття кримінального провадження. В постанові зазначено, що 18.12.2013 р. о 12 год. 30 хв. водій ОСОБА_6, керуючи технічно справним автомобілем НОМЕР_3, рухаючись по правій частині дороги по прос. Металургів у Жовтневому районі м. Маріуполя і наближаючись до будинку № 79, де по праву сторону дороги стояв припаркованим автомобіль НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_8, при виникненні небезпеки для руху не зменшив швидкість і не зупинився та, не дотримуючись безпечної дистанції і безпечного інтервалу, скоїв зіткнення з вказаним автомобілем, який за інерцією руху вдарив автомобіль НОМЕР_5, що стояв попереду, а той, в свою чергу, вдарив в задню частину автомобіля «Форд Фокус», р.н. НОМЕР_2, що стояв попереду нього.

В результаті ДТП водію автомобіля НОМЕР_4, ОСОБА_9 заподіяні тілесні ушкодження, а автомобілі отримали механічні ушкодження.

Кримінальним провадженням встановлено, що водій ОСОБА_6 порушив вимоги п. 12.3, п. 13.1 Правил дорожнього руху України, які знаходяться в причинному звязку з виникненням події.

В постанові також зазначено, що в діях водія ОСОБА_6 відсутній склад кримінального правопорушення, проте в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, і з огляду на це кримінальне провадження було закрите, а копія постанови направлена ВДАІ Маріупольського ГУ МВС України в Донецькій області для притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за порушення вимог п. 12.3, 13.1 Правил дорожнього руху, що спричинило ДТП.

Постановою Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 27.02.2014 р. провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУАП щодо ОСОБА_6 було закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУАП, оскільки на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строк накладення адміністративного стягнення сплинув.

В зазначеній постанові суд визнав підтвердженим факт вчинення ОСОБА_6 адміністративного правопорушення, яке мало місце у м. Маріуполі 18.12.2013 р. по прос. Металургів біля будинку № 79 під час руху автомобіля НОМЕР_1, під його керуванням і який в порушення п. 12.3, п. 13.1 Правил дорожнього руху не дотримався безпечної дистанції руху, в результаті чого скоїв наїзд на припарковані автомобілі, зокрема, автомобіль «Форд Фокус», д.н. НОМЕР_2, під управлінням водія ОСОБА_7, в результаті чого транспортним засобам заподіяні механічні ушкодження.

27.10.2013 р. між Приватним акціонерним товариством «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» (страховик, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФАРМЮНІОН БСВ ДЕВЕЛОПМЕНТ» (страхувальник) укладено договір добровільного страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків № 250579661.13 (далі договір страхування).

Відповідно до п. 2 предметом договору страхування є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, повязані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом, зазначеним в п. 1 (яким є автомобіль «Форд Фокус», 2010 року випуску, д.н. НОМЕР_2).

Страховим випадком є настання відповідальності страхувальника/водія у разі заподіяння шкоди третім особам внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зазначеного в п.1 договору транспортного засобу.

Відповідно до пп. 8.1.1 п. 8.1 договору страхування страхувальник має право при настанні страхового випадку, передбаченого договором страхування та Правилами, отримати страхову виплату.

Відповідно до пп. 8.3.4 договору страхування страховик має право після виплати страхового відшкодування предявити позов особі, що несе відповідальність за нанесену шкоду.

Розділом 10 цього договору визначені умови здійснення страхової виплати.

Виплата страхового відшкодування (страхова виплата), здійснюється страховиком відповідно до умов цього договору (п. 10.1 договору) та законодавства України, на підставі страхового акту та всіх необхідних і належним чином оформлених документів зазначених в розділі 11 цього договору.

В пункті 5 договору встановлений строк його дії з 00:00 27.10.2013 р. по 24:00 26.10.2014.

Страхувальник (Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАРМЮНІОН БСВ ДЕВЕЛОПМЕНТ») 29.01.2014 р. звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування шляхом перерахування на рахунок СПД ОСОБА_10, на СТО якого здійснено ремонт автомобіля «Форд Фокус», д.н. НОМЕР_2.

Публічним акціонерним товариством «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» 29.01.2014 р. складено страховий акт № 109083, відповідно до якого зазначена вище дорожньо-транспортна пригода визнана страховим випадком та за яким страхове відшкодування складає суму 2327,50 грн. Даний страховий акт (копія якого наявна в матеріалах справи) підписаний лише 1 членом комісії ОСОБА_11, а підписи інших членів комісії відсутні (а.с. 42).

Сума страхового відшкодування в розмірі 2327,50 грн. перерахована 17.02.2014 р. на рахунок СПД ОСОБА_12, що підтверджується платіжним дорученням № 1510 із призначенням платежу: «оплата ремонту автомобіля НОМЕР_6 згідно рахунку № 1 від 21.01.14 та від 29.01.2014, в рахунок сплати страхового відшкодування згідно полісу 250579661.13 потерпілий ФАРМЮНІОН БСВ ДЕВЕЛОПМЕНТ».

Цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу «ВАЗ 217030», 2008 року випуску, д.н. НОМЕР_7, яким під час дорожньо-транспортної пригоди керував водій ОСОБА_6, з вини якого мало місце ДТП, застрахована в Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «КРЕДО» (відповідач), що підтверджується полісом страхування № АС/0976099. Строк дії зазначеного полісу з 09.07.2013 р. до 08.07.2014 р. Встановлений ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну 50000,00 грн., розмір франшизи 500,00 грн.

22.07.2015 р. позивач, ПрАТ АСК «ОСОБА_9 Україна», надіслав на адресу відповідача, Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо», претензію за вих. № 3191 про виплату страхового відшкодування в порядку регресу, у якій просив відповідача сплатити суму в розмірі 2327,50 грн. відшкодування. Заява отримана відповідачем 27.07.2015 р., що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення відправлення, наявною у матеріалах справи.

У своїй відповіді № Э.37.7.0.0/479 від 18.08.2015 р. відповідач, з метою вирішення питання про виплату страхового відшкодування, просив надати належним чином завірені копії наступних документів: протокол огляду пошкодженого КТЗ, якісні фотографії виявлених на момент огляду пошкоджень, показник одометру КТЗ та VIN код авто, документи, підтверджуючі передачу автомобіля НОМЕР_8, ТОВ «ФАРМЮНІОН БСВ ДЕВЕЛОПМЕНТ» (власник ПАТ «Ідея Банк»). Оскільки відповідач суму 2 327,50 грн. шкоди не сплатив, позивач звернувся з даним позовом до суду і просив стягнути з відповідача 1 827,50 грн., що становить суму відшкодування шкоди в порядку регресу за мінусом франшизи у сумі 500,00 грн.

Страхування це діяльність спеціально уповноважених державних організацій та субєктів господарювання (страховиків), пов'язана з наданням страхових послуг юридичним особам або громадянам (страхувальникам) щодо захисту їх майнових інтересів у разі настання визначених законом чи договором страхування подій (страхових випадків), за рахунок грошових фондів, які формуються шляхом оплати страхувальниками страхових платежів (п. 1 ст. 352 ГК України).

Відповідно до п. 2 ст. 352 ГК України, страхування може здійснюватися на основі договору між страхувальником і страховиком (добровільне страхування) або на основі закону (обов'язкове страхування).

Статтею 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про страхування», страхування може бути добровільним або обов'язковим.

Страхування наземного транспорту (крім залізничного), відповідно до п. 6 ч. 4 ст. 6 Закону України «Про страхування», є видом добровільного страхування.

При цьому страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до положень статті 7 Закону України «Про страхування», є видом обовязкового страхування.

Частиною 1 статті 16 Закону України «Про страхування» визначено, що договір страхування це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток (ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України).

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Положеннями ст. 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров'я тощо).

Як вбачається з п. 3 договору страхування № 250579661.13 від 27.10.2013 р., предметом договору страхування відповідальності власників автотранспортних засобів є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, повязані з відшкодуванням шкоди, заподіяної життю, здоровю та майну третіх осіб при використанні застрахованого транспортного засобу (виключаючи осіб, що знаходяться в застрахованому транспорті та їх майно). Страховим випадком є настання відповідальності страхувальника/водія у разі заподіяння шкоди третім особам внаслідок дорожньо-транспортної пригоди зазначеного в п. 1 договору транспортного засобу.

При цьому колегія суддів зазначає, що преамбулою вказаного договору передбачено, що страхувальником є Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАРМЮНІОН БСВ ДЕВЕЛОПМЕНТ», а водієм всі працівники страхувальника, які керують застрахованим транспортним засобом на законних підставах.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що згідно з приписами ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Тобто, правовою підставою для вчинення страховиком дії щодо виплати страхового відшкодування є наявність самого правочину, укладеного між страховою компанією та страхувальником (власником або особою, яка має право володіти/керувати обєктом страхування), дотримання страхувальником визначених правочином зобовязань, зокрема, повідомлення про настання страхового випадку, доказів ушкодження транспортного засобу, що належить страхувальнику та спричинення шкоди.

Факт пошкодження транспортного засобу «Форд Фокус», д.н. НОМЕР_2, підтверджується довідкою відділу ДАІ Маріупольського МУ ГУ МВС України в Донецькій області та довідкою про дорожньо-транспортну пригоду № 9320883 від 18.12.2013 р.

Також позивачем наданий договір страхування № 250579661.13, за умовами якого позивач, у разі настання відповідної події, зобовязаний вчинити на користь страхувальника (Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАРМЮНІОН БСВ ДЕВЕЛОПМЕНТ») дії, передбачені умовами цього договору, а саме: відшкодувати витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом предмету страхування транспортного засобу «Форд Фокус», д.н. НОМЕР_2.

Як вбачається з матеріалів справи, із заявою до страховика (позивача) звернулася сторона договору (ТОВ «ФАРМЮНІОН БСВ ДЕВЕЛОПМЕНТ») з вимогою про виплату страхового відшкодування.

При здійснені оцінки наданих документів судом першої інстанції встановлено, що транспортний засіб «Форд Фокус», д.н. НОМЕР_2, починаючи з 04.12.2013 р. (дата реєстрації) належить Публічному акціонерному товариству «ІДЕЯ БАНК», про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії САТ 557077.

Матеріали справи містять договір страхування № 250579661.13 від 27.10.2013 р., технічний паспорт автомобіля «Форд Фокус», д.н. НОМЕР_2, відповідно до якого з 04.12.2013 р. страхувальник (Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАРМЮНІОН БСВ ДЕВЕЛОПМЕНТ») не є власником пошкодженого автомобіля. Із заявою про виплату страхового відшкодування до позивача звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАРМЮНІОН БСВ ДЕВЕЛОПМЕНТ», як особа, якій належить транспортний засіб (вигодо набувач) і який є страхувальником транспортного засобу. Довідка про те, що громадянин ОСОБА_7 перебуває в трудових відносинах із страхувальником, в матеріалах справи відсутня.

Право власності це право особи на річ, майно яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ст.ст. 316-317 ЦК України).

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що починаючи з 04.12.2013 р. транспортний засіб належить ПАТ «Ідея Банк», а доказів правомірності користування/розпорядження страхувальника даним транспортним засобом матеріали справи не містять.

Доказів на підтвердження факту прийняття зазначеного автомобіля в володіння, користування, управління тощо Товариством з обмеженою відповідальністю «ФАРМЮНІОН БСВ ДЕВЕЛОПМЕНТ» від Публічного акціонерного товариства «ІДЕЯ БАНК» як до, так і після 04.12.2013 р. на вимогу суду першої інстанції позивач не надав.

Як зазначено місцевим господарським судом, внаслідок неявки представника позивача в судові засідання зясувати правові підстави такого користування (оренда, лізинг тощо) не представилося можливим.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що в дорожньо-транспортну пригоду потрапив транспортний засіб, право власності чи право користування яким застрахованою особою не підтверджені належними доказами.

Ухвалою господарського суду від 09.11.2016 р. у позивача витребувалися документи в підтвердження права володіння, розпорядження, управління автомобілем «Форд Фокус», д.н. НОМЕР_2, ТОВ «ФАРМЮНІОН БСВ ДЕВЕЛОПМЕНТ», однак в судове засідання представник позивача не зявився, витребувані документи не надав, але надіслав клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у звязку з витребуванням у ТОВ «ФАРМЮНІОН БСВ ДЕВЕЛОПМЕНТ» документів, які повинні бути надані суду. Клопотання про продовження терміну розгляду справи від сторін не надходило. Судом першої інстанції розгляд справи неодноразово відкладався, позивач в судові засідання не зявлявся.

В матеріалах справи відсутні докази укладення договору страхування з новим власником пошкодженого транспортного засобу (Публічним акціонерним товариством «ІДЕЯ БАНК») або доказів укладання додаткової угоди до даного договору страхування від 27.10.2013 р. №250579661.13, умовами п. 13 якого сторони узгодили порядок внесення змін до договору та в п. 10 та п. 11 умови виплати страхового відшкодування. Зазначеним договором страхування захищені майнові інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАРМЮНІОН БСВ ДЕВЕЛОПМЕНТ», а не особи, яка є власником транспортного засобу, що потрапив в дорожньо-транспортну пригоду.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що у позивача на момент здійснення оплати вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «Форд Фокус», д.н. НОМЕР_2, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАРМЮНІОН БСВ ДЕВЕЛОПМЕНТ» не було всіх необхідних документів в підтвердження обґрунтованості вчинення дій з відшкодування шкоди саме страхувальнику, оскільки на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди змінився власник пошкодженого автомобіля, а доказів на підтвердження факту наявності правовідносин між потерпілою стороною та страховиком суду не надано.

При цьому колегія суддів звертає увагу на наступне. Як зазначалося вище, Публічним акціонерним товариством «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» 29.01.2014 р. складено страховий акт № 109083, відповідно до якого зазначена вище дорожньо-транспортна пригода визнана страховим випадком та за яким страхове відшкодування складає суму 2327,50 грн.

Статтею 25 Закону України «Про страхування» визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Так, страховиком (Публічним акціонерним товариством «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна») визначена форма страхового акту № 109083 від 29.01.2014 р., згідно з якою зазначений документ має бути підписаний членами комісії в складі трьох осіб. Однак вказаний акт підписаний лише однією особою, що, на думку колегії суддів, свідчить про виплату страхової суми за відсутності належно оформлених документів.

Крім того, матеріали справи не містять доказів надання передбачених в п. 11 договору страхування документів для вирішення питання про виплату страхувальнику суми відшкодування. Надання таких документів є обовязковою умовою для прийняття рішення про здійснення страхової виплати (п. 10.1 договору страхування).

Щодо посилань позивача в апеляційній скарзі про те, що він не мав змоги надати суду першої інстанції в установлений ним строк витребувані у нього ухвалою суду від 09.11.2016 р. додаткові документи в підтвердження права володіння, керування, розпорядження автомобілем «Форд Фокус», д.н. НОМЕР_2, у ТОВ «ФАРМЮНІОН БСВ ДЕВЕЛОПМЕНТ», колегія судів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач жодного разу в судові засідання в суд першої інстанції не прибув і заявляв клопотання про розгляд позову без його представника.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 09.11.2016 р. місцевий господарський суд відклав розгляд справи до 23.11.2016 р. з метою надання сторонам часу для виконання вимог суду та встановлення фактичних обставин справи. При цьому суд першої інстанції даною ухвалою зобовязав сторони виконати певні дії та надати документи. Зокрема, суд зобовязав позивача виконати вимоги ухвали суду від 13.10.2016 р.; надати документ в підтвердження права власності, іншого права користування автомобілем «Форд Фокус», д.н. НОМЕР_2, ТОВ «ФАРМЮНІОН БСВ ДЕВЕЛОПМЕНТ» в момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди та докази мирного врегулювання спору у разі їх наявності.

23.11.2016 р. на адресу суду електронною поштою надійшло клопотання позивача про відкладення розгляду справи 23.11.2016 р. на іншу дату у звязку із витребуванням позивачем додаткових документів у страхувальника ТОВ «ФАРМЮНІОН БСВ ДЕВЕЛОПМЕНТ» з метою виконання вимог ухвали суду.

Господарським судом Запорізької області в судовому засіданні 23.11.2016 р. клопотання позивача про відкладення розгляду справи відхилено з посиланням на те, що судом було надано достатньо часу позивачу для надання доказів в обґрунтування своєї правової позиції, однак позивач витребуваних доказів не направив, жодного разу в судове засідання не зявлявся, про поважність причин неявки не повідомив.

Відповідно до ст. 77 ГПК України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст. 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Однією із таких обставин є неподання витребуваних доказів.

При цьому відкладення розгляду справи є правом, а не обовязком суду і при прийнятті судом рішення про відкладення розгляду справи суд оцінює поважність причин ненадання витребуваних доказів, відсутність чи наявність ознак, які свідчать про затягування судового процесу, наявність процесуальних строків для відкладення судового засідання тощо.

В п. 2.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. розяснено, що у разі, якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Щодо доданих до апеляційної скарги копій додаткової угоди № 1 від 18.11.2013 р. до договору лізингу № 1521 від 18.08.2010 р., укладеного між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФАРМЮНІОН БСВ ДЕВЕЛОПМЕНТ» та додатку № 13 до додаткової угоди № 1 від 18.11.2013 р. до договору фінансового лізингу, яким визначено графік лізингових платежів з предмету лізингу: автомобіль «Форд Фокус», д.н. НОМЕР_9, номер кузова (шасі) WF0PXXGCDPAP56091, то клопотання скаржника про їх прийняття апеляційною інстанцією як додаткових доказів у звязку із неможливістю їх подання до суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього, не надано.

Більш того, додані до апеляційної скарги документи не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки, як вбачається з додаткової угоди № 1 від 18.11.2013 р. до договору лізингу № 1521 від 18.08.2010 р., укладеного між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» (права і обовязки до якого за договором лізингу перейшли від ТОВ «Євро Лізинг») та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФАРМЮНІОН БСВ ДЕВЕЛОПМЕНТ», сторони в п. 3 визначили, що лізингоотримувач (Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАРМЮНІОН БСВ ДЕВЕЛОПМЕНТ») самостійною здійснює страхування майнових ризиків транспортних засобів, наданих йому в рамках цієї угоди, вказавши у відповідному договорі страхування ПАТ «Ідея Банк» в якості вигодонабувача. Доказів внесення необхідних змін до договору страхування у звязку зі зміною власника транспортного засобу або згоди власника автомобіля Пат «Ідея Банк» на виплату страхового відшкодування саме ТОВ ФАРМЮНІОН БСВ ДЕВЕЛОПМЕНТ» не надано. ДТП мало місце 18.12.2013 р., страхове відшкодування отримане ТОВ «ФАРМЮНІОН БСВ ДЕВЕЛОПМЕНТ», а не ПАТ «Ідея Банк» як вигодонабувачем.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна», м. Київ на рішення господарського суду Запорізької області від 23.11.2016 р у справі № 908/2386/16 задоволенню не підлягає. Доводи скаржника колегією суддів не прийняті до уваги як необґрунтовані.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись ст. ст. 91, 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна», м. Київ на рішення господарського суду Запорізької області від 23.11.2016 р. у справі № 908/2386/16 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Запорізької області від 23.11.2016 р. у справі №908/2386/16 залишити без змін.

3. Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий Л.В. Ушенко

Судді: Н.М. Дучал

ОСОБА_3

Надруковано 5 прим.:

1) позивачу;

2) відповідачу;

3) ГСЗО

4) у справу;

5) ДАГС.