ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14 лютого 2017 р. Справа № 903/968/16

за позовом публічного акціонерного товариства "Волиньобленерго" в особі Ківерцівської філії ПАТ "Волиньобленерго"

до відповідача: Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України

про стягнення 1 051,09 грн.

Суддя Шум М.С.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довір. №13/18-192 від 02.07.2016р.

від відповідача: н/з

Відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України представнику позивача розяснено право відводу судді. Відводу судді заявлено не було. В судовому засіданні представнику позивача згідно ст.22 ГПК України розяснено процесуальні права та обовязки.

У судовому засіданні 14.02.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Встановив: позивач - публічне акціонерне товариство "Волиньобленерго" в особі Ківерцівської філії ПАТ "Волиньобленерго" звернулось до суду з позовною заявою до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України, в якій просить суд стягнути 1051,09грн. пені у звязку із несвоєчасним виконанням зобовязань, а саме внесенням відповідачем платежів за спожиту електроенергію з порушенням термінів оплати згідно договору про постачання електричної енергії №525.0760.000 від 02.08.2006р., а також судові витрати по справі в сумі 1378 грн.

10.02.2017р. від відповідача надійшов супровідний лист з додатком, а саме з копією платіжного доручення про сплату пені в сумі 1 708,40 грн. (а.с. 48-49).

В судовому засіданні 14.02.2017р. представник позивача подала суду заяву про долучення до матеріалів справи акту звірки взаєморозрахунків. та копії платіжного доручення про сплату боргу (пені) від 09.12.2016р. за №524 (а.с. 50-53). Додатково представник позивача повідомила суд, що на момент судового засідання пеня повністю оплачена відповідачем.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд,-

встановив:

02.08.2006р. між публічним акціонерним товариством "Волиньобленерго" в особі Ківерцівської філії ПАТ "Волиньобленерго" (постачальник по договору) та Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України (споживач по договору) укладено договір про постачання електричної енергії №525.0760.000 від 02.08.2006р., згідно умов якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно умов договору (п.1 договору).

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ст.901 ЦК України).

Існування договірних зобовязань, що випливають із договору. про постачання електричної енергії №525.0760.000 від 02.08.2006р., сторонами не заперечено. На час провадження у справі договір не розірвано, недійсним у встановленому законом порядку не визнано.

Згідно ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 202 ГК України господарське зобов'язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов'язання; у разі поєднання управленої та зобов'язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами, а також, згідно части 2 цієї ж статті, в разі його розірвання або визнання недійсним за рішенням суду.

Згідно ч. 3 ст. 203 ГК України господарське зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не визначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

Після проведення взаємозаліку відповідно до ч. 1 ст. 601 ЦК України у Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України відсутня заборгованість перед публічним акціонерним товариством "Волиньобленерго" в особі Ківерцівської філії ПАТ "Волиньобленерго , що стверджується актом звірки за 2016р. між Волинським пунктом тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України та публічним акціонерним товариством "Волиньобленерго" в особі Ківерцівської філії ПАТ "Волиньобленерго", підписаним уповноваженими особами сторін та скріпленим печатками (а.с. 52).

Крім вищезазначеного суд зазначає, що згідно платіжного доручення №524 від 09.12.2016р. Волинський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України здійснив сплату суми пені згідно платіжного доручення №524 - 09.12.2016р. (а.с.49), а позивач звернувся з позовом до суду 16.12.2016р., що стверджується поштовим штемпелем на позовній заяві (а.с. 3), тобто на момент звернення з позовом заборгованість була відсутня, а тому у позові публічного акціонерного товариства "Волиньобленерго" в особі Ківерцівської філії ПАТ "Волиньобленерго" до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України про стягнення 1 051,09 грн. та судових витрат по справі слід відмовити.

Вищий господарський суд України у абз. 3 п. 4.4 постанови пленуму від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зауважив, що якщо предмет спору був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи, що пеня відповідачем сплачена до подачі позову до суду, розгляд справи в суді доведено з вини позивача, судові витрати по справі, на підставі ст. 44,49 ГПК України, слід покласти на нього.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

вирішив:

В позові відмовити

Повний текст рішення складено

20.02.2017

Суддя М. С. Шум