РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2017№910/22764/16

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., за участю секретаря судового засідання Роздобудько В.В.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні

справу № 910/22764/16

за позовом American Society of Composers Authors and Publishers (ASCAP), м. Нью Йорк, штат Нью Йорк, Сполучені Штати Америки, Broadcast Music Inc. (BMI) м. Нью Йорк, штат Нью Йорк, Сполучені Штати Америки, та Performing Right Society Limited, м. Лондон, Великобританія,

організація, яка звертається за захистом порушених прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав - державна організація «Українське агентство з авторських та суміжних прав», м. Київ,

до товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Студія 1+1», м. Київ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - іноземного підприємства « 1+1 Продакшн», м. Київ,

про стягнення 64 000 грн. компенсації за порушення виключних майнових авторських прав,

за участю представників:

позивачів - Мельника В.А. (довіреність від 26.05.2016 №60);

відповідача - Фокіна С.О. (довіреність від 01.11.2015 №б/н);

третьої особи - Фокіна С.О. (довіреність від 28.07.2014 №б/н).

Державна організація «Українське агентство з авторських та суміжних прав» (далі - Організація) звернулася до господарського суду міста Києва в інтересах American Society of Composers Authors and Publishers (ASCAP), Broadcast Music Ink. (Бродкаст м'юзік Інк.) та Performing Right Society Limited з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю Телерадіокомпанія «Студія « 1+1» (далі - Студія) 64 000 грн. компенсації за порушення виключних майнових авторських прав.

Позов мотивовано тим, що:

- 16.10.2016 з 22 год. 00 хв. до 22 год. 46 хв. відповідачем в ефірі належного йому телеканалу « 1+1» здійснено бездоговірне (без надання відповідного дозволу), незважаючи на заборону Організації від 16.09.2016, публічне сповіщення музичних творів з текстами, майнові авторські права на які належать American Society of Composers Authors and Publishers (ASCAP), Broadcast Music Inc. (BMI) та Performing Right Society Limited, а саме:

«ІНФОРМАЦІЯ_1» (виконавець: ОСОБА_3; оригінальний виконавець: ОСОБА_10; композитор і автор тексту: ОСОБА_11; іноземна організація колективного управління: Performing Right Society Limited);

«ІНФОРМАЦІЯ_2» (виконавець: ОСОБА_4; оригінальний виконавець: ОСОБА_14; композитори і автори тексту: ОСОБА_12 та ОСОБА_13; іноземна організація колективного управління: Performing Right Society Limited);

«ІНФОРМАЦІЯ_3» (виконавець ОСОБА_5; оригінальний виконавець: ОСОБА_15; композитор і автор тексту: ОСОБА_16; іноземна організація колективного управління: American Society of Composers Authors and Publishers (ASCAP));

«ІНФОРМАЦІЯ_4» (виконавець ОСОБА_6; оригінальний виконавець: ОСОБА_17; композитори і автори тексту: ОСОБА_17 та ОСОБА_18; іноземна організація колективного управління: Broadcast Music Inc. (BMI));

- факт публічного сповіщення Студією вказаних музичних творів підтверджується даними моніторингу, а саме записом використання музичних творів на карту пам'яті Transcend 4GB № WDH6654681 та актом фіксації публічного використання творів від 16.10.2016 № б/н (далі - Акт).

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.12.2016 порушено провадження у справі.

Ухвалою господарського суду міста Києві від 10.01.2017 залучено до участі у справі іноземне підприємство « 1+1 Продакшн» (далі - ІП « 1+1 Продакшн») як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

10.02.2017 Організація подала суду клопотання про розгляд справи за наявними в ній матеріалами.

13.02.2017 Організація подала суду:

- заперечення проти відзиву відповідача та третьої особи, в якому вказала таке:

твердження відповідача та третьої особи про те, що Акт і відеозапис не доводять факт публічного сповіщення спірних музичних творів Студією, не є обґрунтованими, оскільки у всіх правовідносинах, пов'язаних із захистом майнових авторських прав позивачів, Організація як організація колективного управління діє від імені суб'єктів авторського права, а рівно і реалізує правосуб'єктність даних осіб, в тому числі в частині реалізації гарантованого Конституцією України права кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права;

у листі роз'ясненні CISAC COU13-1069 з нотаріально засвідченим перекладом на українську мову зазначено, що: для публічного виконання, теле - і радіо - мовлення та розповсюдження твору в Інтернеті необхідна ліцензія від авторського товариства; право ліцензувати права на публічне виконання на міжнародні твори в Україні передано Організації за допомогою договорів про взаємне представництво інтересів, які Організація уклала з авторськими товариствами в інших країнах;

оскільки в основі заявлених позовних вимог лежить неправомірне публічне сповіщення спірних музичних творів без згоди позивачів, то відповідно необхідно дослідити надання чи перехід такого права до товариства з обмеженою відповідальністю «УМИГ Мьюзік» (далі - ТОВ «УМИГ Мьюзік») та приватного підприємства «Світова музика» (далі - ПП «Світова музика») від позивачів чи авторів вказаних музичних творів;

у додатках до ліцензійних договорів ТОВ «УМИГ Мьюзік» і ПП «Світова музика» зазначено долю авторських прав правовласника на публічне сповіщення у відсотковому співвідношенні (%);

відсоткове співвідношення зазначається лише для отримання авторської винагороди (роялті) від організації колективного управління, але не для визначення об'єму/обсягу повноважень щодо надання дозволу на використання того чи іншого твору, тобто майнове авторське право не вимірюється у відсотковому співвідношенні;

майнові авторські права можуть лише розподілятися між суб'єктами авторського права;

право надання дозволу (ліцензії) на публічне виконання/сповіщення спірних музичних творів в Україні належить виключно Організації, яка, надавши дозвіл користувачам в Україні публічно виконувати/сповіщувати музичні твори («ІНФОРМАЦІЯ_2», «ІНФОРМАЦІЯ_5», «ІНФОРМАЦІЯ_4», «ІНФОРМАЦІЯ_1»), збирає та виплачує долю авторської винагороди за таке виконання у відсотковому співвідношенні ТОВ «УМИГ Мьюзік», ПП «Світова музика» та позивачам, які, у свою чергу, з отриманої суми виплачують авторам авторську винагороду за таке виконання/сповіщення;

таким чином, ТОВ «УМИГ Мьюзік» та ПП «Світова музика» на території України мають лише право звернення до Організації в порядку частини другої статті 49 Закону України «Про авторське право та суміжні права» (далі - Закон) про виплату їм долі авторських прав на публічне сповіщення музичних творів, а не ліцензування, оскільки вони не перебувають у договірних відносинах з авторами творів та відповідно і не виплачують останнім авторську винагороду;

на території України, на думку Організації, відповідачу для того, щоб правомірно публічно сповіщувати музичні твори з текстом та без тексту, необхідно лише отримати дозвіл у формі ліцензійного договору на таке сповіщення у організації колективного управління напряму, а не у ІП « 1+1 Продакшн»;

відповідно до частини третьої статті 15 Закону виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти, зокрема, публічне виконання і публічне сповіщення творів;

16.09.2016 Організація заборонила Студії здійснювати публічне сповіщення та/або виконання творів, що належать до репертуарів позивачів, і попередила про відповідальність, передбачену чинним законодавством України;

повноваження на заборону здійснювати публічне сповіщення та/або виконання творів підтверджуються такими документами: листом роз'яснення CISAC COU13-1069 з нотаріально засвідченим перекладом на українську мову; листом-забороною від 09.09.2016 № 04/2777 про заборону Студії здійснювати публічне сповіщення та/або виконання творів, що належать до репертуарів позивачів; пунктом «а» частини першої статті 2 договору про взаємне представництво інтересів від 01.08.2006 № б/н, укладеного Організацією та Performing Right Society Limited; листом-забороною від 07.09.2016 № б/н про заборону відповідачу здійснювати публічне сповіщення та/або виконання творів, що належать до репертуару позивача-2; листом-забороною від 09.09.2016 № б/н про заборону Студії здійснювати публічне сповіщення та/або виконання творів, що належать до репертуару позивача-1;

- клопотання про залучення до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних позовних вимог, на стороні відповідача ТОВ «УМИГ Мьюзік».

Відповідач і третя особа 13.02.2017 подали суду відзив на позовну заяву, в якому вказали таке:

- на підтвердження факту сповіщення спірних музичних творів Організація надає Акт та відеозапис публічного сповіщення, проте вони не є належними доказами, виходячи з такого: у Акті відсутня будь-яка інформація про джерело відтворення ефіру, частоту та територію, на якій здійснювалося мовлення, спосіб ідентифікації творів, обладнання, за допомогою якого відтворювався ефір, і спосіб ідентифікації музичних творів, що є необхідним для встановлення факту порушення виключних майнових прав суб'єктів авторського права саме з боку відповідача; за відеозаписом також неможливо встановити таку інформацію; в Акті зазначена присутність представників громадськості: ОСОБА_7 і ОСОБА_19, проте на відеозаписі ідентифікується лише ОСОБА_8, тобто Акт не відповідає відеофіксації; Акт датований раніше, ніж здійснена начебто фіксація самого сповіщення, тобто Акт та відеозапис не дають підстав стверджувати про доведеність публічного сповіщення спірних музичних творів відповідачем;

- підстав для стягнення компенсації немає, адже у час, зазначений у позовній заяві та Акті, в ефірі Студії демонструвався цілісний аудіовізуальний твір «Голос країни. Діти - 3»;

- відповідач не є виробником аудіовізуального твору «Голос країни. Діти - 3», а лише набув права на публічне сповіщення вказаного аудіовізуального твору на підставі договору «О производстве аудиовизуального произведения и передаче (уступке) имущественных прав» від 01.06.2016 № б/н (далі - Договір про виробництво аудіовізуального твору), укладеного Студією та ІП « 1+1 Продакшн»;

- відповідно до підпунктів 4.4.2, 4.4.3 пункту 4.4 Договору про виробництво аудіовізуального твору ІП « 1+1 Продакшн» зобов'язалось придбати майнові права авторів, чиї твори увійдуть як складова частина до цілісного аудіовізуального твору «Голос країни. Діти - 3» (телепередача) та в силу пунктів 7.3 та 7.4 Договору про виробництво аудіовізуального твору зобов'язується нести відповідальність у випадку пред'явлення претензій та/або позовів з боку авторів;

- третьою особою укладено договори на спірні музичні твори, а саме:

«ІНФОРМАЦІЯ_2» - ліцензійний договір від 27.01.2016 №LCTV/AC-63 (далі - Ліцензійний договір № LCTV/AC-63) із ТОВ «УМИГ Мьюзік» та ліцензійний договір від 04.01.2016 № 04/01/16 (далі - Ліцензійний договір № 04/01/16) з ПП «Світова музика»;

«ІНФОРМАЦІЯ_6» - Ліцензійний договір №LCTV/AC-63 та Ліцензійний договір №04/01/16;

«ІНФОРМАЦІЯ_4» - Ліцензійний договір №LCTV/AC-63;

«ІНФОРМАЦІЯ_1» - Ліцензійний договір №LCTV/AC-63 та Ліцензійний договір №04/01/16;

- ліцензійними договорами ТОВ «УМИГ Мьюзік» і ПП «Світова музика» надали третій особі право передавати право на публічне сповіщення у складі передачі, зокрема, «Голос країни. Діти-3»;

- третя особа правомірно отримала право включити твори до складу цілісного аудіовізуального твору «Голос країни. Діти-3» за метою подальшого сповіщення вказаного цілісного твору на телеканалі « 1+1» від юридичних осіб, що володіють майновими правами на зазначені твори на території України;

- відповідач отримав дозволи та виплатив винагороду за можливість сповіщення спірних музичних творів.

Представник Організації у судовому засіданні 13.02.2017 підтримав клопотання про залучення ТОВ «УМИГ Мьюзік» як третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача; представник відповідача та третьої особи заперечив проти задоволення вказаного клопотання.

Господарський суд міста Києва дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання Організації про залучення третьої особи з огляду на таке.

Частиною першою та другою статті 27 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора. Якщо господарський суд при прийнятті позовної заяви, вчиненні дій по підготовці справи до розгляду або під час розгляду справи встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права і обов'язки осіб, що не є стороною у справі, господарський суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору. У справах щодо майна господарських організацій, у статутному капіталі яких є корпоративні права держави, господарський суд залучає орган державної влади, що здійснює управління корпоративними правами, до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити або допустити до участі у справі.

Клопотання Організації мотивоване таким:

- ТОВ «УМИГ Мьюзік» не має право надавати ліцензії на публічне використання (виконання/сповіщення) об'єктів авторського права (музичних творів) суб'єктам господарювання;

- на даний час ні Студією, ані ІП « 1+1 Продакшн» не надано жодного договору із організацією колективного управління, отже, не забезпечено дотримання прав первинних суб'єктів авторського права - авторів творів;

- відповідач зазначає, що відповідно до підпункту 1.2.6 пункту 1.2 Ліцензійного договору № LCTV/AC-63 третя особа має право (субліцензувати) права на використання творів, отриманих за Ліцензійним договором № LCTV/AC-63, в складі передачі для подальшого включення в ефір, зокрема на каналі « 1+1»;

- відповідно до додатків до Ліцензійного договору № LCTV/AC-63 зазначена доля авторських прав правовласника на синхронізацію (%);

- у статті 15 Закону передбачено види майнових авторських прав, при цьому такого виду майнових авторських прав як синхронізація не існує;

- Організація стверджує про те, що ТОВ «УМИГ Мьюзік» не отримувало від позивачів чи авторів спірних музичних творів прав на публічне сповіщення, але гарантувало Студії наявність таких прав;

- ні відповідачем, ані ІП « 1+1 Продакшн» не надано суду: копій договорів та інших документів, що підтверджують наявність у ТОВ «УМИГ Мьюзік» майнових авторських прав на публічне сповіщення музичних творів «ІНФОРМАЦІЯ_2», «ІНФОРМАЦІЯ_3», «ІНФОРМАЦІЯ_4», «ІНФОРМАЦІЯ_1»; копій договорів та інших документів, що підтверджують наявність у ТОВ «УМИГ Мьюзік» повноважень передавати права третім особам на використання вказаних музичних творів, які отримані безпосередньо від позивачів чи авторів;

- пунктом 4.2 Ліцензійного договору № LCTV/AC-63 передбачено, що правовласник заявляє та гарантує, що на законних підставах володіє всіма необхідними правами на використання творів;

- відповідно до пункту 4.4 Ліцензійного договору № LCTV/AC-63 TOB «УМИГ Мьюзік» гарантує, що у разі пред'явлення ІП « 1+1 Продакшн» третіми особами позовних вимог відносно використання творів на умовах та у відповідності із Ліцензійним договором № LCTV/AC-63 правовласник зобов'язується вступити у судовий процес на стороні ІП « 1+1 Продакшн»;

- отже, участь у судовому процесі ТОВ «УМИГ Мьюзік» передбачене безпосередньо Ліцензійним договором № LCTV/AC-63;

- не залучаючи до участі у справі ТОВ «УМИГ Мьюзік», суд не лише не зможе у подальшому забезпечити об'єктивний, всебічний, повний розгляд всіх обставин справи у даному судовому процесі, а й не зможе забезпечити змагальність сторін, що передбачено частиною третьою статті 43 ГПК України;

- на думку Організації, рішення господарського суду у даній справі може безпосередньо вплинути на права та обов'язки ТОВ «УМИГ Мьюзік», враховуючи існування правових відносини між ІП « 1+1 Продакшн» та ТОВ «УМИГ Мьюзік», які виникли на підставі договору, у зв'язку із відсутністю, ненаданням суду договорів із позивачами чи авторами музичних творів, тобто буде змінено її наявні права та обв'язки, які ТОВ «УМИГ МЬЮЗІК» гарантувала ІП « 1+1 Продакшн»;

- додатково Організація стверджує, що у разі залучення до справи ТОВ «УМИГ Мьюзік» останнім беззаперечно буде підтверджено, що надання права на публічне сповіщення в Україні належить виключно Організації щодо спірних музичних творів, а не ТОВ «УМИГ Мьюзік».

Таким чином, мотиви залучення ТОВ «УМИГ Мьюзік» по суті зводяться до необхідності отримання Організацією підтверджень власних доводів та збиранням доказів, які б підтверджували те, що вказана юридична особа не має прав на підписання ліцензійних договорів на території України.

Суду не подано документального підтвердження того, що рішення з даного господарському спору, який стосується стягнення з відповідача компенсації за порушення виключних майнових авторських прав, може вплинути на права та обов'язки ТОВ «УМИГ Мьюзік», яке має договірні відносини безпосередньо з особою, яка створила передачу (аудіовізуальний твір), а саме ІП « 1+1 Продакшн».

Слід зазначити, що Організація не позбавлена права звернутися з відповідним позовом як до ІП « 1+1 Продакшн», так і до ТОВ «УМИГ Мьюзік», якщо вважає, що у їх діях наявні ознаки порушення виключних майнових авторських прав, а не намагатись, зловживаючи процесуальними правами, збирати докази в межах вирішення даного господарського спору.

У судовому засіданні 13.02.2017 представник позивача надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав у повному обсязі; представник відповідача та третьої особи надав пояснення по суті спору, проти задоволення позовних вимог заперечив.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають значення для розгляду справи по суті, проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представників учасників процесу, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 45 Закону суб'єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами: особисто, через свого повіреного, через організацію колективного управління.

Згідно з частиною першою статті 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Підпунктом «г» частини першої статті 49 Закону встановлено, що організації колективного управління повинні виконувати від імені суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав і на основі одержаних від них повноважень, зокрема, таку функцію: звертатися до суду за захистом прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав відповідно до статутних повноважень та доручення цих суб'єктів. При цьому окреме доручення для представництва в суді не є обов'язковим.

Разом з тим така організація, пред'явивши позов, не є позивачем, оскільки вона звертається до суду в порядку, передбаченому статтею 45 Цивільного процесуального кодексу України, за захистом прав суб'єктів авторського і (або) суміжних прав, а не своїх прав. Позивачем у таких випадках буде суб'єкт авторського права і (або) суміжних прав, на захист інтересів якого звернулася організація.

У пункті 49 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 12 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності» (далі - Постанова № 12) наведено, що організації колективного управління, які здійснюють управління майновими правами на твори, повинні довести наявність у них прав на управління авторськими майновими правами певного кола осіб. Отже, у разі звернення організації колективного управління до суду з позовом про захист прав суб'єктів авторського права суд повинен з'ясовувати обсяг повноважень цієї організації згідно з договорами, укладеними цією організацією та суб'єктом авторського права. Якщо у організації колективного управління відсутні повноваження на управління майновими правами суб'єкта авторського права, зокрема, щодо конкретного твору, судам слід відмовляти у задоволенні позову цієї організації.

Документами, що підтверджують право організації на звернення до суду із заявою про захист авторського права та/або суміжних прав, є: видане Міністерством освіти і науки України свідоцтво про облік організацій колективного управління, свідоцтво про визначення організації уповноваженою організацією колективного управління згідно із статтями 42, 43 названого Закону; статут організації, що управляє майновими правами на колективній основі; в інших випадках, ніж передбачені згаданими статтями Закону - договір з особою, якій належать відповідні права, на управління майновими правами на колективній основі, та/або договір з іноземною організацією, що управляє аналогічними правами, і документи, що підтверджують наявність у неї відповідних повноважень.

Організація є організацією колективного управління на колективній основі майновими правами суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, що підтверджується виданим Державним департаментом інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України свідоцтвом про облік організацій колективного управління від 22.08.2003 № 3/2003.

01.01.2006 American Society Of Composers, Authors And Publishers (ASCAP) і Організацією було укладено договір про взаємне представництво інтересів (далі - Договір від 01.01.2006), за умовами якого:

- American Society Of Composers, Authors And Publishers (ASCAP) надає, а Організація набуває невиключне право ліцензувати в Україні (територія), недраматичне публічне виконання музичних творів на вищевказаній території, права на виконання яких тепер або протягом терміну дії Договору від 01.01.2006 належать або контролюються American Society Of Composers, Authors And Publishers (ASCAP) в тій мірі, в якій право публічного виконання таких музичних творів належить, може належати або може бути передане American Society Of Composers, Authors And Publishers (ASCAP) протягом дії Договору від 01.01.2006 його членам згідно із статтями та правилами American Society Of Composers, Authors And Publishers (ASCAP); такі твори далі будуть називатися «Репертуар American Society Of Composers, Authors And Publishers (ASCAP)»; виключенням з даного права є публічні виконання таких творів або (1) права яких на даний момент ліцензовані на вказаній території третіми сторонами згідно з діючими договорами, список яких додається з Договором від 01.01.2006, або (2) які можуть бути ліцензовані у майбутньому на обумовленій території будь-якими третіми сторонами. У випадку якщо таке ліцензування буде мати місце у майбутньому, American Society Of Composers, Authors And Publishers (ASCAP) повинне миттєво повідомити про це Організацію у письмовій формі (пункту 1 Договору від 01.01.2006);

- Договір від 01.01.2006 вступає в силу з 01.01.2006 та діє до 31.12.2006; після цього Договір від 01.01.2006 буде автоматично пролонгуватись з врахуванням всіх положень та умов згідно з Договором від 01.01.2006 з року в рік (а саме з 01 січня до 31 грудня) автоматично, якщо тільки не пізніше ніж за один місяць до запланованого закінчення терміну дії Договору від 01.01.2006 одна із сторін не повідомить іншу сторону рекомендованим листом (пункт 19 Договору від 01.01.2006).

American Society Of Composers, Authors And Publishers (ASCAP) - це юридична особа США, яка знаходиться за адресою: One Lincoln Plaza, New York, New York 10023, U.S.A.

Вказана юридична особа має право видавати ліцензії на використання музичних творів, у тому числі на публічне сповіщення.

31.12.2004 Broadcast Music Ink. і Організацією було укладено договір про взаємне представництво інтересів (далі - Договір від 31.12.2004), за умовами якого:

- слово «термін» означає період, що починається з 31.12.2004 та закінчується 31.12.2007, при чому даний період дії Договору від 31.12.2004 буде продовжуватися із року в рік автоматично, якщо він не буде розірваний іншою стороною рекомендованим листом, листом-підтвердженням або іншим еквівалентним повідомленням не пізніше ніж за шість місяців до закінчення кожного періоду (пункт «а» Договору від 31.12.2004);

- за Договором від 31.12.2004 Організація є єдиним представником інтересів Broadcast Music Ink. на території України протягом терміну Договору від 31.12.2004 (підпункт «б» пункту 1 Договору від 31.12.2004);

- сторони встановлюють, що Організація та її ліцензіати користуються всіма правами на твори Broadcast Music Ink., властивими для звичайної передачі прав на виконання, і якими користуються ліцензіати Організації на музичні композиції на території України (підпункт «в» пункту 2 Договору від 31.12.2004);

- кожна сторона підтверджує та гарантує, що вона має повні права та повноваження укладати Договір від 31.12.2004 та передавати права, що в ньому містяться, і права, передані за Договором від 31.12.2004, не будуть мати у своїй правовій охороні перешкод та претензій (пункт 7 Договору від 31.12.2004).

Broadcast Music Ink. є акціонерним товариством, юридичною особою Сполучених Штатів Америки, яка заснована в 1939 році та знаходиться за адресою: 320 West Street, New York 10019, U.S.A.

Вказана юридична особа за законодавством Сполучених Штатів Америки, зокрема авторського закону (copyright law) є організацією, що володіє правами на понад 8,5 млн. музичних творів шляхом надання ліцензій під назвою «Суспільне право на виконання» (public performing right).

«Суспільне право на виконання» (public performing right) - це право виконувати музику на публіці, що включає в себе трансляцію музичного твору на радіо чи телебаченні.

У вказаному випадку роялті сплачується безпосередньо автору або організації, зокрема, Broadcast Music Ink.

09.06.2006 (дата підписання в м. Києві 01.08.2006) Performing Right Society Limited і Організацією було укладено договір про взаємне представництво інтересів (далі - Договір від 09.06.2006), за умовами якого:

- Performing Right Society Limited надає Організації невиключне право видавати на території, на якій діє остання, необхідні дозволи на всі види публічного виконання музичних творів з текстом або без тексту, що охороняються згідно з національним законодавством, двосторонніми угодами та багатосторонніми міжнародними конвенціями в галузі авторського права (копірайт, інтелектуальна власність і т.п.), як тих, що діють нині, так і таких, що будуть прийняті і наберуть чинності під час дії Договору від 09.06.2006 (пункт 1 статті 1 Договору від 09.06.2006);

- кожна із договірних сторін надає в розпорядження іншої всю необхідну документацію для того, щоб остання могла обґрунтувати роялті, за збір яких вона відповідає згідно з Договором від 09.06.2006, а також для надання можливості подавати будь-які позови та вживати інших заходів (пункт 1 статті 4 Договору від 09.06.2006);

- Договір від 09.06.2006 вступає в силу з 01.06.2006 та відповідно до положень статті 14 діє до 31.12.2007, якщо тільки його не буде припинено будь-якою із сторін повідомленням рекомендованим листом до закінчення цього періоду (пункт 1 статті 13 Договору від 09.06.2006).

01.11.2007 сторони уклали додаткову угоду до Договору від 09.06.2006, якою було внесено зміни до статті 13, а саме: за умови дотримання положень статті 14 Договір від 09.06.2006 продовжує діяти до тих пір, поки його не буде припинено яким-небудь із товариств шляхом надсилання письмового повідомлення не менше ніж за три місяці.

Performing Right Society Limited - це юридична особа Великобританії, яка заснована в 1914 році (зареєстрована 06.03.1914 та знаходиться за адресою: 29-33 Berners Street, London WT 3 AB, United Kingdom) групою музичних видавців з метою захисту авторського права і надання допомоги у забезпеченні отримання доходів для композиторів, авторів і музичних видавців.

Вказана юридична особа має право видавати ліцензії на використання музичних творів, у тому числі на публічне сповіщення.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права.

За приписами частини першої статті 31 Закону автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у статті 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані.

З виписок із системи IPI про приналежність автора до членів іноземної авторсько-правової організації, яка управляє майновими правами авторів на колективній основі, вбачається таке:

«ІНФОРМАЦІЯ_1» (композитор і автор тексту: ОСОБА_11; іноземна організація колективного управління: Performing Right Society Limited);

«ІНФОРМАЦІЯ_2» (композитори і автори тексту: ОСОБА_12 та ОСОБА_13; іноземна організація колективного управління: Performing Right Society Limited);

«ІНФОРМАЦІЯ_3» (композитор і автор тексту: ОСОБА_16; іноземна організація колективного управління: American Society of Composers Authors and Publishers (ASCAP));

«ІНФОРМАЦІЯ_4» (композитори і автори тексту: ОСОБА_17 та ОСОБА_18; іноземна організація колективного управління: Broadcast Music Inc. (BMI)).

Судом встановлено, що Організація шляхом укладення додаткових угод з іноземними організаціями колективного управління узгодила те, що з метою ідентифікації музичних творів з репертуару іншої сторони договору може використовувати інформацію з CIS-Net (мережа баз даних, побудованих на основі Стандартів CIS), а також WID (база даних інформації про музичні твори) та IPI (база даних, що містить інформацію про зацікавлених осіб, їх імена (включаючи сценічні), їх права).

Таким чином, документально підтверджено, що позивачам передані виключні майнові авторські права на музичні твори з текстом особами, яким ці права належали.

Отже, Організація набула по суті повноваження здійснювати колективне управління майновими правами на музичні твори з текстом «ІНФОРМАЦІЯ_1», «ІНФОРМАЦІЯ_2», «ІНФОРМАЦІЯ_3» та «ІНФОРМАЦІЯ_4» на території України.

Статтею 443 ЦК України встановлено, що використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Відповідно до статті 440 ЦК України та частини третьої статті 15 Закону майновими правами інтелектуальної власності на твір є: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Частиною другою статті 32 Закону встановлено, що використання твору будь-якою особою допускається виключно на основі авторського договору, за винятком випадків правомірного використання, передбачених статтями 21 - 25 цього Закону.

У пункті 28 Постанови № 12 зазначено, що з огляду на приписи статті 33 ГПК України щодо обов'язку доказування і подання доказів господарському суду у вирішенні питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи про захист авторського права чи суміжних прав, слід враховувати таке:

1) позивач повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об'єктів даних прав відповідачем, а в разі заявлення вимог про відшкодування шкоди - розмір шкоди і причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою та діями відповідача. У випадках коли права автора засвідчено свідоцтвом, виданим в установленому порядку уповноваженим органом, власник майнових прав інтелектуальної власності на твір, які було передано на зазначений у свідоцтві твір, звільняється від доведення належності йому відповідних прав; у таких випадках обов'язок доведення належності цих прав іншій особі, ніж та, що зазначена у свідоцтві, покладається на відповідача;

2) відповідач має довести додержання ним вимог ЦК України і Закону при використанні ним твору та/або об'єкту суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав, і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами. Крім того, відповідач повинен спростувати визначену цивільним законодавством презумпцію винного заподіяння шкоди (статті 614, 1166 ЦК України).

У прийнятті судового рішення зі спору, пов'язаного з порушенням авторського права та/або суміжних прав, не є достатнім загальне посилання суду на використання твору та/або об'єкта суміжних прав позивачем: мають бути з'ясовані конкретні форма і спосіб використання кожного об'єкта такого права.

Згідно зі статтею 1 Закону публічне сповіщення (доведення до загального відома) - це передача за згодою суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав в ефір за допомогою радіохвиль (а також лазерних променів, гама-променів тощо), у тому числі з використанням супутників, чи передача на віддаль за допомогою проводів або будь-якого виду наземного чи підземного (підводного) кабелю (провідникового, оптоволоконного та інших видів) творів, виконань, будь-яких звуків і (або) зображень, їх записів у фонограмах і відеограмах, програм організацій мовлення тощо, коли зазначена передача може бути сприйнята необмеженою кількістю осіб у різних місцях, віддаленість яких від місця передачі є такою, що без зазначеної передачі зображення чи звуки не можуть бути сприйняті.

12.09.2016 Організація надіслала Студії лист від 09.09.2016 № 04/2777, який було отримано відповідачем 16.09.2016. У вказаному листі Організація з дня його отримання заборонила відповідачу в ефірі телеканалів «1+1»та « 1+1 International» здійснювати публічне сповіщення та/або виконання творів, що належить до репертуарів іноземних авторсько-правових організацій, зокрема, позивачів.

Судом у розгляді даної справи встановлено, що: 16.10.2016 представником Організації ОСОБА_8 в присутності громадян: ОСОБА_7 і ОСОБА_9 у м. Києві складено Акт, відповідно до якого в період з 22 год. 00 хв. до 22 год. 46 хв. здійснювалась фіксація використання (публічного сповіщення) творів, які використовувалися Студією, зокрема: «ІНФОРМАЦІЯ_1» (виконавець: ОСОБА_3; оригінальний виконавець: ОСОБА_10; композитор і автор тексту: ОСОБА_11; іноземна організація колективного управління: Performing Right Society Limited); «ІНФОРМАЦІЯ_2» (виконавець: ОСОБА_4; оригінальний виконавець: ОСОБА_14; композитори і автор тексту: ОСОБА_12 та ОСОБА_13; іноземна організація колективного управління: Performing Right Society Limited); «ІНФОРМАЦІЯ_3» (виконавець ОСОБА_5; оригінальний виконавець: ОСОБА_15; композитор і автор тексту: ОСОБА_16; іноземна організація колективного управління: American Society of Composers Authors and Publishers (ASCAP)); «ІНФОРМАЦІЯ_4» (виконавець ОСОБА_6; оригінальний виконавець: ОСОБА_17; композитори і автори тексту: ОСОБА_17 та ОСОБА_18; іноземна організація колективного управління: Broadcast Music Inc. (BMI)).

Відповідач заперечував проти прийняття судом Акта як доказу, зазначаючи про те, що в Акті відсутня будь-яка інформація про джерело відтворення ефіру, частоту та територію, на якій здійснювалося мовлення, спосіб ідентифікації творів, обладнання, за допомогою якого відтворювався ефір, спосіб ідентифікації музичних творів.

Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2003 № 71 «Про затвердження розміру, порядку та умов виплати винагороди (роялті) за комерційне використання опублікованих з комерційною метою фонограм, відеограм, їх примірників та зафіксованих у них виконань» (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 02.04.2009 № 450) надано право представникам уповноважених організацій колективного управління фіксувати факти прямого чи опосередкованого комерційного використання опублікованих з комерційною метою фонограм, відеограм, їх примірників та зафіксованих у них виконань, зокрема, за допомогою технічних засобів і (або) шляхом складення відповідного акта фіксації.

Фіксація здійснювалась з використанням відеокамери SONY НDR-АS 20 на карту пам'яті Transcend 4GB № WDH6654681.

До матеріалів справи долучено вказану карту пам'яті та DVD-диск; суд у порядку статті 65 ГПК України оглянув відеозапис фіксації порушення, з якого вбачається, що публічне сповіщення музичних творів відбулося на телеканалі « 1+1» 16.10.2016 у складі передачі «Голос країни. Діти-3» у період з 22 год. 00 хв. до 22 год. 46 хв.

Відповідач у відзиві вказував, що у зазначений позивачем час ним транслювалася лише одна передача, а саме «Голос країни. Діти-3».

Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що Судія не є виробником аудіовізуального твору «Голос країни. Діти-3», а лише набула права на публічне сповіщення вказаного аудіовізуального твору на підставі Договору про виробництво аудіовізуального твору.

Так, 01.06.2016 ІП « 1+1 Продакшн» (студія) та Студією (замовник) укладено Договір про виробництво аудіовізуального твору, за умовами якого:

- передача - це призначений для телевізійного показу аудіовізуальний твір, а саме телевізійна передача під робочою назвою «Голос країни. Діти-3» на основі формату «THE VOICE KIDS Series 3» (пункт 1.1 Договору про виробництво аудіовізуального твору);

- на умовах та в порядку, передбачених Договором про виробництво аудіовізуального твору, за завданням замовника студія приймає на себе зобов'язання з виробництва (створення) передачі з наступною передачею (відчуженням) виключних майнових прав на передачу (пункт 2.1 Договору про виробництво аудіовізуального твору);

- студія зобов'язується в порядку, передбаченому законодавством України, придбати майнові права авторів, чиї твори (які як існували раніше, так і були створені в процесі роботи над передачею і рекламними матеріалами) увійдуть як складова частина в передачу та/або та рекламні матеріали (підпункт 4.4.2 пункту 4.4 Договору про виробництво аудіовізуального твору);

- Договір про виробництво аудіовізуального твору набирає чинності від дати його підписання, зазначеної на першій сторінці Договору про виробництво аудіовізуального твору, та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за Договором про виробництво аудіовізуального твору, а в частині реалізації замовником виключних майнових прав на передачу та рекламні матеріали - протягом всього строку охорони таких майнових прав (пункт 10.1 Договору про виробництво аудіовізуального твору).

Разом з тим, ІП « 1+1 Продакшн» та Студією укладено додаток від 01.06.2016 № 1 до Договору про виробництво аудіовізуального твору, з якого вбачається, що вартість виробництва передачі «Голос країни. Діти - 3» складає 23 760 000 грн., у тому числі ПДВ, а рекламних матеріалів - 12 000 грн., у тому числі ПДВ.

Згідно із статтею 1 Закону аудіовізуальний твір - це твір, що фіксується на певному матеріальному носії (кіноплівці, магнітній плівці чи магнітному диску, компакт-диску тощо) у вигляді серії послідовних кадрів (зображень) чи аналогових або дискретних сигналів, які відображають (закодовують) рухомі зображення (як із звуковим супроводом, так і без нього), і сприйняття якого є можливим виключно за допомогою того чи іншого виду екрана (кіноекрана, телевізійного екрана тощо), на якому рухомі зображення візуально відображаються за допомогою певних технічних засобів. Видами аудіовізуального твору є кінофільми, телефільми, відеофільми, діафільми, слайдофільми тощо, які можуть бути ігровими, анімаційними (мультиплікаційними), неігровими чи іншими.

Суд дійшов до висновку, що передача «Голос країни. Діти-3» є аудіовізуальним твором, права на який були передані за Договором про виробництво аудіовізуального твору відповідачу.

Відповідно до частин другої-третьої статті 17 Закону:

- якщо інше не передбачено у договорі про створення аудіовізуального твору, автори, які зробили внесок або зобов'язалися зробити внесок у створення аудіовізуального твору і передали майнові права організації, що здійснює виробництво аудіовізуального твору, чи продюсеру аудіовізуального твору, не мають права заперечувати проти виконання цього твору, його відтворення, розповсюдження, публічного показу, публічної демонстрації, публічного сповіщення, а також субтитрування і дублювання його тексту, крім права на окреме публічне виконання музичних творів, включених до аудіовізуального твору;

- автори, твори яких увійшли як складова частина до аудіовізуального твору (як тих, що існували раніше, так і створених у процесі роботи над аудіовізуальним твором), зберігають авторське право кожний на свій твір і можуть самостійно використовувати його незалежно від аудіовізуального твору в цілому, якщо договором з організацією, що здійснює виробництво аудіовізуального твору, чи з продюсером аудіовізуального твору не передбачено інше.

Правовий аналіз наведених приписів свідчить про те, що позивач як власник майнових авторських прав на спірні твори не має права заперечувати проти їх використання у складі іншого аудіовізуального твору лише тоді, коли включення цих творів до складу іншого відбулося з дозволу правовласника, оформленого належним чином.

Матеріалами справи підтверджено, що ІП « 1+1 Продакшн» було укладено ліцензійні договори, які стосуються отримання ІП « 1+1 Продакшн» невиключних майнових прав на використання творів з каталогів правовласників.

27.01.2016 ІП « 1+1 Продакшн» (компанія) та ТОВ «УМИГ Мьюзік» (правовласник) укладено Ліцензійний договір № LCTV/AC-63, за умовами якого:

- правовласник надає компанії у використання невиключні майнові авторські права (невиключну ліцензію) на використання творів та/або невиключні майнові суміжні права (невиключну ліцензію) на використання фонограм (далі - права), перелік яких викладено відповідних додатках до Ліцензійного договору № LCTV/AC-63. Права надаються без передачі прав власності, володіння, відчуження або будь-якого іншого розпорядження творами та/або фонограмами, для використання способами, вказаними у пункті 1.2 Ліцензійного договору № LCTV/AC-63, протягом строку дії, вказаного у відповідних додатках і на території, вказаної у пункті 1.3 Ліцензійного договору № LCTV/AC-63 (пункт 1.1 Ліцензійного договору № LCTV/AC-63);

- Ліцензійний договір № LCTV/AC-63 набирає чинності з моменту його підписання сторонами і скріплення їх печатками і діє до 31.12.2016, але не може бути припинений раніше повного виконання сторонами своїх зобов'язань за Ліцензійним договором № LCTV/AC-63 (пункт 8.1 Ліцензійного договору № LCTV/AC-63).

ІП « 1+1 Продакшн» та ТОВ «УМИГ Мьюзік» були підписані такі документи, що підтверджують передачу невиключної ліцензії саме на спірні музичні твори («ІНФОРМАЦІЯ_1», «ІНФОРМАЦІЯ_2», «ІНФОРМАЦІЯ_3» та «ІНФОРМАЦІЯ_4»):

- додаток від 01.09.2016 № 14 до Ліцензійного договору № LCTV/AC-63;

- акт приймання-передачі від 01.09.2016 № б/н прав до додатку від 01.09.2016 № 14 до Ліцензійного договору № LCTV/AC-63;

- додаток від 20.10.2016 № 15 до Ліцензійного договору № LCTV/AC-63;

- акт приймання-передачі від 20.10.2016 № б/н прав до додатку від 20.10.2016 № 15 до Ліцензійного договору № LCTV/AC-63.

04.01.2016 ІП « 1+1 Продакшн» (компанія) та ПП «Світова музика» (правовласник) укладено Ліцензійний договір № 04/01/16, за умовами якого:

- правовласник надає компанії у використання невиключні майнові авторські права (невиключну ліцензію) на використання творів із каталогу правовласника в передачах (далі - права). Права надаються в розмірі відповідній долі правовласника на кожний твір і вид його використання, без передачі прав власності, володіння, відчуження або будь-якого іншого розпорядження творами, для використання способами, вказаними у пункті 1.2 Ліцензійного договору № 04/01/16, протягом строку дії, вказаного у пункті 8.1 і на території, вказаній у пунктів 1.3 Ліцензійного договору № 04/01/16 (пункт 1.1 Ліцензійного договору № 04/01/16);

- Ліцензійний договір № 04/01/16 набирає чинності з моменту його підписання сторонами і скріплення їх печатками та діє до 31.12.2016, але не може бути припинений раніше повного виконання сторонами своїх зобов'язань за Ліцензійним договором № 04/01/16 (пункт 8.1 Ліцензійного договору № 04/01/16).

Відповідно до звіту до Ліцензійного договору від 04/01/16 на підставі вказаного договору ІП « 1+1 Продакшн» та ПП «Світова музика» було погоджено перелік творів для використання, зокрема: «ІНФОРМАЦІЯ_1», «ІНФОРМАЦІЯ_2».

Отже, відповідач належним чином підтвердив право на використання спірних музичних творів, а саме подав суду ліцензійні договори, за умовами яких ІП « 1+1 Продакшн» були надані права на використання творів «ІНФОРМАЦІЯ_1», «ІНФОРМАЦІЯ_2», «ІНФОРМАЦІЯ_3» та «ІНФОРМАЦІЯ_4».

Судом встановлено, що на момент публічного сповіщення (16.10.2016) Студія мала право використовувати, у тому числі шляхом публічного сповіщення, музичні твори: «ІНФОРМАЦІЯ_1», «ІНФОРМАЦІЯ_2», «ІНФОРМАЦІЯ_3» та «ІНФОРМАЦІЯ_4».

Твердження Організації про те, що Студією та ІП « 1+1 Продакшн» не подано доказів укладення ПП «Світова музика» та ТОВ «УМИГ Мьюзік» відповідних правочинів з авторами є безпідставними, оскільки судом враховано те, що ліцензійні договори є чинними і недійсними у встановленому законом порядку не визнавалися (стаття 204 ЦК України - презумпція правомірності правочину).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 23.02.2016 зі справи № 910/13000/15.

Слід зазначити, що відповідач не порушив право Організації на заборону публічного сповіщення спірних музичних творів, оскільки належним чином документально підтвердив наявність відповідного дозволу (ліцензійні договори).

До матеріалів справи долучено листи American Society of Composers Authors and Publishers (ASCAP) (від 09.09.2016 № б/н) та Broadcast Music Inc. (BMI) (від 07.09.2016 № б/н), в яких позивачі-1,2 вказують про заборону, зокрема, відповідачу публічно виконувати, сповіщувати музичні твори без ліцензії.

Отже, позивачі-1,2 наголошують на забороні використання спірних музичних творів без відповідного дозволу (ліцензії) та не вказують на те, що ПП «Світова музика» та/або ТОВ «УМИГ Мьюзік» не мають права надавати відповідну ліцензію ІП « 1+1 Продакшн».

Організація не подала суду доказів того, що позивачі та/або автори спірних музичних творів не передавали виключних авторських майнових прав вказаним юридичним особам чи конкретно їм забороняли використовувати саме музичні твори: «ІНФОРМАЦІЯ_1», «ІНФОРМАЦІЯ_2», «ІНФОРМАЦІЯ_3» та «ІНФОРМАЦІЯ_4».

Слід зазначити, що якщо Організація вважає, що у діях ПП «Світова музика» та/або ТОВ «УМИГ Мьюзік» є ознаки порушення майнових авторських прав позивачів, то вона не позбавлена права звернутися з відповідною позовною заявою до суду безпосередньо до вказаних юридичних осіб.

Разом з тим, Організація не подала суду доказів звернення до ПП «Світова музика» та/або ТОВ «УМИГ Мьюзік» з позовами, претензіями чи вимогами стосовно неправомірності укладення ліцензійних договорів.

Що ж до тверджень Організації про те, що: у додатках до ліцензійних договорів ТОВ «УМИГ Мьюзік» і ПП «Світова музика» зазначено долю авторських прав правовласника на публічне сповіщення у відсотковому співвідношенні (%); відсоткове співвідношення зазначається лише для отримання авторської винагороди (роялті) від організації колективного управління, але не для визначення об'єму/обсягу повноважень щодо надання дозволу на використання того чи іншого твору, тобто майнове авторське право не вимірюється у відсотковому співвідношенні; майнові авторські права можуть лише розподілятися між суб'єктами авторського права; відповідно до додатків до Ліцензійного договору № LCTV/AC-63 зазначена доля авторських прав правовласника на синхронізацію (%); у статті 15 Закону передбачено види майнових авторських прав, при цьому такого виду майнових авторських прав як синхронізація не існує, то слід вказати таке.

Дійсно стаття 15 Закону не містить таке поняття як «синхронізація», проте перелік способів використання творів, який містить вказана стаття, не є вичерпним.

Закон був введений в дію з 23.02.1994 і цілком логічно, що станом на 2017 рік не може охопити всі правовідносини у сфері охорони особистих немайнових прав і майнових прав авторів, тощо.

Наразі поняття «синхронізація» все частіше використовується, зокрема, у ліцензійних договорах та використовується для визначення способу використання музичного твору.

Так, синхронізація - це по суті включення до аудіовізуального твору музичного твору (з текстом або без) та рухомих зображень.

Що ж до відсоткового співвідношення майнових авторських прав, то слід зазначити, що Організація не є стороною ліцензійних договорів та позбавлена права тлумачити вказані правочини (статті 213 ЦК України).

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення компенсації за порушення майнових авторських прав за музичні твори («ІНФОРМАЦІЯ_1», «ІНФОРМАЦІЯ_2», «ІНФОРМАЦІЯ_3» та «ІНФОРМАЦІЯ_4») у сумі 64 000 грн. не є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на позивача.

Керуючись статтями 43, 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 20.02.2017.

Суддя О. Марченко