РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2017Справа №910/20920/16

За позовом Державної служби України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Санаторій Феофанія»

про стягнення 24905,60 грн.

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача - Максимчук О.О. (представник за довіреністю);

від відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року Державна служба України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції звернулась до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Санаторій Феофанія» про стягнення 24905,60 грн. за несвоєчасно виконане грошове зобов'язання з яких 18788,90 грн. пені, 4748,23 грн. інфляційних втрат та 1368,47 грн. трьох відсотків річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору про закупівлю за державні кошти послуг з надання путівок на санаторно-курортне лікування №8 від 12.08.2015 в частині своєчасного повернення грошових коштів за невикористані путівки.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просив суд задовольнити позов.

Відповідач, явку уповноважених представників у судове засідання не забезпечив, відзиву на позовну заяву не направив, хоча про час і місце його проведення був повідомлений у встановленому законом порядку.

Відповідно до вимог ст.75 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Розглянувши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12.08.2015 між Державною службою України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Санаторій Феофанія» (виконавець) було укладено Договір №8 про закупівлю за державні кошти, умовами якого передбачено, що виконавець зобов'язується у 2015 році надати путівки на санаторно-курортне лікування згідно із специфікацією, що зазначена в Додатку №1 до цього договору у порядку, встановленому цим договором та надати за путівки послуги лікувальних закладів за ДКПП 016-2010 код 86.10.1 (послуги із санаторно-курортного лікування постраждалих учасників антитерористичної операції) за відповідним профілем захворювання, а замовник зобов'язується оплатити надані санаторно-курортні путівки, за якими буде здійснено надання санаторно-курортних послуг, у порядку, за цінами та у строки, встановлені цим договором.

Відповідно до п.3.1 Договору, ціна цього договору становить 1562974 грн., в тому числі ПДВ 258391,67 грн.

Пунктом 3.2 Договору визначено, що оплата послуг із санаторно-курортного лікування здійснюється по мірі надходження бюджетних коштів відповідно до вимог бюджетного законодавства шляхом безготівкового перерахування коштів на рахунок відповідно до вимог бюджетного законодавства шляхом безготівкового перерахування коштів на рахунок виконавця.

Згідно з п.3.4 Договору, вартість одного ліжко-дня та однієї санаторно-курортної путівки є незмінною і визначена у Додатку №1 до цього договору.

Відповідно до п.4.3 Договору, замовник може здійснювати попередню оплату на строк не більше одного місяця відповідно до постанови кабінету Міністрів України від 23.04.2014 року №117 «Про здійснення попередньої оплати товарів, робіт і послуг, що закуповуються за бюджетні кошти» в розмірі 100% від наданого виконавцем рахунку, яка сплачується за рахунок коштів загального фонду державного бюджету, шляхом перерахування їх на рахунок виконавця протягом 7 робочих днів після надання рахунку відповідно до чинного законодавства та в міру надходження бюджетних коштів на рахунок замовника.

Згідно з п.4.4 Договору, виконавець протягом 30 календарних днів з дня надходження коштів як попередньої оплати, підтверджує їх використання надаючи замовнику Акт приймання-передачі наданих послуг. У випадку нездійснення попередньої оплати Акт складається щомісячно до 2-го числа наступного місяця.

Пунктом 4.5 Договору визначено, що у випадку якщо виконавець надасть замовнику послуги за путівками на суму, яка є меншою від суми попередньої оплати, виконавець, разом з поданням замовнику Акту зобов'язаний повернути невикористані кошти на рахунок замовника протягом 2 (двох) робочих днів з дня закінчення строку попередньої оплати.

Відповідно до п.4.6 Договору, виконавець протягом 5 календарних днів після завершення відповідного кварталу проводить звірку використання путівок з структурними підрозділами з питань соціального захисту населення, за результатами якої підписується Акт звірки про використання путівок та здійснюються остаточні розрахунки.

У випадку якщо під час проведення звірки використання санаторно-курортних путівок виявиться, що залишилися невикористаними путівки за відповідний квартал, заїзди за такими путівками можуть бути перенесені на інші квартали санатрон-курортного лікування в поточному році за письмовим погодженням сторін (п.4.8 Договору).

Згідно п.4.10 Договору, кошти за невикористані ліжко-дні за оплаченими путівками та невикористані путівки, які не були перенесені на інші дати заїздів, повертаються виконавцем на рахунок замовника після проведення звірки використання путівок за квартал протягом 3 (трьох) робочих днів після підписання Акта звірки про використання путівок.

Відповідно до п.6.2.1 Договору, у разі порушення виконавцем своїх зобов'язань за цим договором замовник може вимагати сплати штрафних санкцій, зокрема за прострочення виконавцем повернення суми коштів відповідно до п.4.5 та п.4.10 цього Договору - пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України за кожен день прострочення від суми неповернутих коштів.

Пунктом 10.1 Договору визначено, що цей договір набирає чинності з моменту його укладення і діє до 31 грудня 2015 року, а в частині виконання зобов'язань - до повного та належного їх виконання сторонами за цим договором.

Додатком №1 до Договору №8 від 12.08.2015 (Специфікацією) сторони погодили кількість путівок у розмірі 310 шт. та визначили їх вартість в сумі 1562974 грн. у тому числі ПДВ - 258391,67 грн.

В подальшому 31.12.2015 між сторонами було укладено Додаткову угоду №1 до Договору №8 від 12.08.2015 відповідно до умов якої сторони погодили внести зміни до п.10.1 Договору та продовжити дію договору до 30 квітня 2016 року включно, а в частині виконання зобов'язань - до повного та належного їх виконання сторонами за цим договором (п.1 Додаткової угоди №1).

Відповідно до п.2 Додаткової угоди №1, орієнтовна загальна вартість послуг, що будуть закуплені в період з 01 січня по 30 квітня 2016 року, визначається окремою додатковою угодою між сторонами та не може перевищувати 20% від ціни Договору, тобто 312258 грн., в тому числі ПДВ 51341,87 грн.

Додатком №1 до Додаткової угоди №1 сторони погодили кількість путівок у розмірі 62 шт. та їх вартість в сумі 312258 грн., в тому числі ПДВ 51341,87 грн.

24.02.2016 між сторонами було укладено Додаткову угоду №2 до Договору №8 від 12.08.2015 відповідно до умов якої виконавець зобов'язується надати в порядку передбаченому договором та за ціною визначеною в Додатку №1 до цієї угоди, послуги з санаторно-курортного лікування для 62 постраждалих учасників антитерористичної операції в період з 01 січня по 30 квітня 2016 року включно (п.1 Додаткової угоди №2).

Відповідно до п.2 Додаткової угоди №2, загальна вартість послуг зазначених у пункті 1 цієї додаткової угоди, становить 312258 грн., в тому числі ПДВ 51341,87 грн.

У зв'язку із укладанням додаткової угоди №2 до договору сторони погодили збільшити загальну вартість договору, та внести до п.3.1 договору зміни, виклавши його в наступній редакції: «Ціна цього договору становить 1875232 грн., в тому числі ПДВ 309733,54 грн. Розрахунок ціни договору наведено у Додатку №1 до Цього договору, який складається з двох частин» (п.3.1 Додаткової угоди №2).

Згідно з п.3.2 Додаткової Угоди №2, сторони погодили Додаток №1 до договору доповнити частиною другою специфікації санаторно-курортних путівок для постраждалих учасників антитерористичної операції (період надання послуги з 01 січня по 30 квітня 2016 року) (Додаток №1 до цієї угоди).

В подальшому, Додатковою угодою №3 від 22.04.2016 до Договору №8 від 12.08.2015 сторони погодили продовжити термін дії договору до 31 травня 2016 року.

Як вбачається з пояснень представника позивача та підтверджується матеріалами справи, позивач виконав свої зобов'язання за договором сплативши надані відповідачем послуги в повному обсязі.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, відповідно до Плану контрольно-ревізійної роботи на І квартал 2016 року Державною фінансовою інспекцією було проведено планову виїзну ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Державної служби України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції за період з 16.09.2014 по 01.06.2016.

Так проведеним Державною фінансовою інспекцією під час зустрічної звірки порівнянням санаторно-курортних путівок, Журналу реєстрації проходження санаторно-курортного лікування учасниками АТО, з актами приймання-передачі наданих послуг та актами звірки про використані путівки з санаторно-курортного лікування протягом звітного періоду, зазначеному в актах, у відповідача встановлено розбіжність у кількості 19 санаторно-курортних путівок.

Відповідно до даних зазначених в актах приймання-передачі наданих послуг та актах звірки про використані путівки санаторно-курортного лікування за 2015 рік згідно з Договором №8, путівки отримали 310 учасників антитерористичної операції, в той же час, відповідно до фактичної кількості санаторно-курортних путівок та записів в журналі реєстрації Товариства з обмеженою відповідальністю «Санаторій Феофанія» за 2015 рік згідно з Договором №8, послуги з санаторно-курортного лікування отримали 291 учасник АТО, що на 19 учасників АТО менше ніж зазначено в актах приймання-передачі наданих послуг та актах звірки використаних путівок, підготовлених відповідачем.

За таких обставин Державною фінансовою інспекцією в акті ревізії від 05.07.2015 №04-22/8 встановлено, що відповідач при наданні послуг позивачеві в актах приймання-передачі наданих послуг, а також в актах звірки про використання путівок у 2015 році завищив фактичну кількість учасників АТО, які отримали послуги із санаторно-курортного лікування по 19 особам на загальну суму 95950 грн., які позивачем були оплачені в повному обсязі, внаслідок чого державному бюджету завдано збитків на зазначену суму.

Оригінал зазначеного Акту ревізії №04-22/8 від 05.07.2016 оглянуто судом в судовому засіданні.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи за наслідками проведення ревізії Державною аудиторською службою України було складено повідомлення щодо усунення виявлених ревізією порушень, яким зокрема також підтверджується факт розбіжності у використанні путівок у 2015 році у кількості 19 санаторно-курортних путівок на загальну суму 95950 грн.

Відповідачем, у добровільному порядку, 29.06.2016 було сплачено позивачу 95950 грн вартості невикористаних путівок за 2015 рік, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою по рахунку позивача.

Отже, факт неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором підтверджений матеріалами справи, відповідачем не заперечується, та визнається відповідачам шляхом повернення коштів за невикористані путівки.

Як вбачається з матеріалів справи позивач звертався до відповідача з претензією №10 від 02.07.2016 в якій просив у зв'язку із встановленням факту неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором перерахувати на користь позивача суму інфляційних втрат та пеню.

Умовами пункту 4.10 Договору передбачено. що кошти за невикористані ліжко-дні за оплаченими путівками та невикористані путівки, які не були перенесені на інші дати заїздів, повертаються виконавцем на рахунок замовника після проведення звірки використання путівок за квартал протягом 3 (трьох) робочих днів після підписання Акта звірки про використання путівок.

Отже, з урахуванням положень договору та графіку робочих днів у січні 2016 року, відповідач був зобов'язаний подати позивачу акт із зазначенням вартості невикористаних путівок в розмірі 95550 грн. та повернути вказану різницю у строк до 14.01.2016.

При цьому, наявний в матеріалах справи Акт звірки №2 від 31.12.2015 про використання путівок за договором про закупівлю послуг за державні кошти №8 від 12.08.2015 судом до уваги не приймається, оскільки у вказаному акті зазначено лише частина путівок за IV квартал 2015 року, а не всі оплачені позивачем путівки за 2015 рік у кількості 310 штук, що підтверджується, зокрема Актом ревізії. Крім того, як вбачається з пояснень представника позивача та матеріалів справи, факт завищення кількості осіб, що використали надані путівки було встановлено за результатами перевірки ревізійною службою записів в журналі реєстрації Товариства з обмеженою відповідальністю «Санаторій Феофанія» за 2015 рік, внаслідок чого у позивача були відсутні підстави вважати що відповідачем не виконані зобов'язання з повернення коштів.

За приписами ч.1 ст.901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положеннями ч.1 ст.202 Господарського кодексу України передбачено, що господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до п. 7.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

При цьому, відповідно до положень п. 30.1 статті 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» моментом виконання грошового зобов'язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою.

Проте станом на дату звернення позивача із позовом до суду, відповідачем не вжито жодних заходів для погашення існуючої перед Державною службою України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції заборгованості.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з п.4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, якщо грошове зобов'язання з повернення на рахунок замовника грошових коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з боржника в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

Разом з тим, штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Згідно ч. 1-2 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частиною 1 ст. 547 Цивільного кодексу України визначено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

Пунктом 6.2.1 Договору передбачено, що у разі порушення виконавцем своїх зобов'язань за цим договором замовник може вимагати сплати штрафних санкцій, зокрема за прострочення виконавцем повернення суми коштів відповідно до п.4.5 та п.4.10 цього Договору - пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України за кожен день прострочення від суми неповернутих коштів.

Разом з тим, відповідно до ст.232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Таким чином перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат за період з 07.01.2016 по 28.06.2016, суд дійшов висновку щодо необхідності приведення зазначеного періоду нарахування у відповідність до Договору та Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», відтак періодом нарахування трьох відсотків річних, пені та інфляційних втрат слід вважати період з 14.01.2016 по 28.06.2016.

За таких обставин провівши власний перерахунок заборгованості суд дійшов висновку щодо наявності підстав для стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 1317,01 грн., інфляційних втрат в сумі 4748,23 грн. та пені в розмірі 17981,45 грн.

Виходячи з вищенаведеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та стягненню з відповідача зазначених сум.

Згідно зі статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування тих обставин, на які посилається сторона, як на підставу своїх вимог і заперечень, покладається на цю сторону.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідачем не надано суду належних доказів на спростування викладених у позові обставин або на підтвердження сплати існуючої перед позивачем заборгованості.

З урахуванням положень ст.49 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись статтями 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Санаторій Феофанія» (03143, м. Київ, вул. Академіка Лебедєва, буд. 27; ідентифікаційний код 37558920) на користь Державної служби України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції (01001, м. Київ, пров. Музейний, буд. 12; ідентифікаційний код 39396335) 17981 (сімнадцять тисяч дев'ятсот вісімдесят один) грн. 45 коп. пені, 4748 (чотири тисячi сімсот сорок вісім) грн. 23 коп. інфляційних втрат, 1317 (одна тисяча триста сімнадцять) грн. 01 коп. трьох відсотків річних, та витрати по сплаті судового збору в сумі 1333 (одна тисяча триста тридцять три) грн. 32 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписано 14.02.2017

Суддя Я.В. Маринченко