ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про припинення провадження у справі

22.02.2017 Справа № 904/12149/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Рома, ЛТД" (м. Запоріжжя)

до Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області)

про стягнення заборгованості за договором поставки № 184 від 24.02.2015 у загальному розмірі 8 533 грн. 45 коп.

Суддя Фещенко Ю.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 - представник (довіреність від 10.01.2017)

від відповідача: ОСОБА_2 - представник (довіреність № 41/12 від 17.01.2017)

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Рома, ЛТД" (далі - позивач) звернулося до господарського суду Дніпропетровської області із позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (далі - відповідач) заборгованість за договором поставки № 184 від 24.02.2015 у загальному розмірі 8 533 грн. 45 коп.

Ціна позову складається з наступних сум:

- 7 257 грн. 60 коп. - основний борг;

- 1 037 грн. 84 коп. - інфляційні втрати;

- 238 грн. 01 коп. - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов'язань за договором поставки № 184 від 24.02.2015 в частині повної та своєчасної оплати поставленого позивачем 14.09.2015 товару та, відповідно, наявністю боргу у сумі 7 257 грн. 60 коп. На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просив суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з 12.11.2015 по 15.12.2016 у сумі 1 037 грн. 84 коп. та 3% річних за період прострочення з 12.11.2015 по 15.12.2016 у сумі 238 грн. 01 коп.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 23.12.2016 порушено провадження у справі та її розгляд призначено в засіданні на 16.01.2017.

Від позивача надійшов супровідний лист (вх.суду 1749/17 від 12.01.2017), в якому він просив суд долучити до матеріалів справи витребувані судом документи.

Від відповідача факсом надійшло клопотання (вх.суду 2061/17 від 16.01.2017), в якому він просив суд відкласти розгляд справи, посилаючись на зайнятість його представника в іншому судовому процесі.

У судове засідання 16.01.2017 з'явився представник позивача.

Представник відповідача у судове засідання 16.01.2017 не з'явився, при цьому, судом було враховано наявність його клопотання про відкладення розгляду справи, яке було задоволено судом.

Враховуючи викладене, ухвалою суду від 16.01.2017 в порядку статті 77 Господарського процесуального кодексу України, в межах строків, встановлених статтею 69 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи було відкладено на 30.01.2017, у зв'язку з необхідністю повторного виклику сторін, витребування додаткових документів по справі, а також задоволенням клопотання відповідача.

Від позивача електронною поштою (вх.суду 5423/17 від 27.01.2017) та в оригіналі (вх.суду 6586/17 від 01.02.2017) надійшли клопотання, в яких він просив суд відкласти розгляд справи, посилаючись на досягнення домовленостей між сторонами щодо мирного врегулювання спору.

Від відповідача факсом надійшло клопотання (вх.суду 5457/17 від 27.01.2017), в якому він просив суд відкласти розгляд справи, посилаючись на необхідність надання сторонам часу для укладення мирової угоди.

Представники позивача та відповідача у судове засідання 30.01.2017 не з'явилися, при цьому, судом було враховано наявність їх клопотань про відкладення розгляду справи, які були задоволені судом.

Враховуючи викладене, ухвалою суду від 30.01.2017 в порядку статті 77 Господарського процесуального кодексу України, в межах строків, встановлених статтею 69 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи було відкладено на 13.02.2017, у зв'язку з необхідністю повторного виклику сторін, витребування додаткових документів по справі, а також задоволенням клопотань позивача та відповідача.

Від позивача електронною поштою (вх.суду 8971/17 від 10.02.2017), факсом (вх.суду 8991/17 від 13.02.2017) та в оригіналі (вх.суду 9737/17 від 14.02.2017) надійшли клопотання, в яких він просив суд відкласти розгляд справи, посилаючись на досягнення домовленостей між сторонами щодо мирного врегулювання спору та необхідністю надання часу для підписання мирової угоди по справі.

Від відповідача факсом надійшло клопотання (вх.суду 8998/17 від 13.02.2017), в якому він просив суд відкласти розгляд справи, посилаючись на необхідність надання сторонам додаткового часу для підписання мирової угоди.

Представники позивача та відповідача у судове засідання 13.02.2017 не з'явилися, при цьому, судом було враховано наявність їх клопотань про відкладення розгляду справи, які були задоволені судом.

Враховуючи викладене, ухвалою суду від 13.02.2017 в порядку статті 77 Господарського процесуального кодексу України, в межах строків, встановлених статтею 69 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи було відкладено на 22.02.2017, у зв'язку з необхідністю повторного виклику сторін, витребування додаткових документів по справі, а також задоволенням клопотань позивача та відповідача. Додатково сторін було повідомлено про день, час та місце розгляду справи телефонограмами (а.с.74-75).

Від позивача та відповідача надійшла сумісна заява (вх.суду 11283/17 від 22.02.2017), в якій вони просять суд затвердити мирову угоду від 21.02.2017 та припинити провадження у справі № 904/12149/16 відповідно до пункту 7 статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

У судове засідання 22.02.2017 з'явилися представники позивача та відповідача.

У судовому засіданні 22.02.2017 представниками позивача та відповідача було повідомлено, що між сторонами 21.02.2017 укладено мирову угоду по справі.

Так, мирова угода підписана:

- зі сторони позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Рома, ЛТД" - генеральним директором ОСОБА_3, повноваження якого підтверджуються довідкою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

- зі сторони відповідача - Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" мирова угода підписана його генеральним директором ОСОБА_4, повноваження якого підтверджуються витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Представники позивача та відповідача у судовому засіданні 22.02.2017 підтвердили наявність підстав для припинення провадження у справі на підставі пункту 7 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, розглянувши подану заяву про затвердження мирової угоди, перевіривши повноваження представників сторін на вчинення дій щодо її підписання, заслухавши представників позивача та відповідача, -

ВСТАНОВИВ:

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Так, 24.02.2015 між Публічним акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", яке в подальшому змінило найменування на Приватне акціонерне товариство "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (далі - покупець, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Рома, ЛТД" (далі - постачальник, позивач) було укладено договір поставки № 184 (далі - договір, а.с.12-15), відповідно до умов якого постачальник зобов'язується передати, а покупець - прийняти та оплатити матеріали на умовах, передбачених договором (пункт 1.1. договору).

Вказаний договір було підписано із проколом розбіжностей від 16.03.2015 (а.с.16).

У пунктах 10.4. та 10.5. договору сторони погодили, що договір вступає в силу з дати його підписання; договір діє до 31.01.2016. Закінчення дії договору не звільняє сторін від виконання прийнятих на себе зобов'язань (в тому числі гарантійних) по договору.

Доказів зміни, розірвання або визнання недійсним вказаного договору сторонами суду не надано.

Судом також враховано, що відповідно до пункту 9.2. договору, якщо спори та розбіжності, вказані в пункті 9.1. договору, не будуть врегульовані шляхом переговорів, їх вирішення здійснюється в Постійно діючому Регіональному Третейському суді України при Асоціації "Регіональна правова група" (у відповідності з Регламентом вказаному суді). Рішення Третейського суду є остаточним та обов'язковим для сторін та підлягає виконанню.

В той же час, в протоколі розбіжностей від 16.03.2015 сторони дійшли згоди викласти пункт 9.2. договору в наступній редакції: "9.2. Якщо спори та розбіжності, вказані в пункті 9.1. договору, не будуть врегульовані шляхом переговорів, їх вирішення здійснюється в господарських судах України у відповідності з діючим законодавством України.

Судом встановлено, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм § 3 глави 54 Цивільного кодексу України та § 1 глави 30 Господарського кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до пунктів 2.1., 3.1. та 3.2. договору:

- кількість, номенклатура ресурсів вказується в специфікаціях до договору, яка є його невід'ємною частиною (пункт 2.1. договору);

- поставка ресурсів здійснюється видами транспорту вказаними в специфікаціях. Постачальник зобов'язується поставити ресурси на умовах поставки, вказаних в специфікаціях, у відповідності до міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів "Інкотермс" в редакції 2000 року (пункт 3.1. договору);

- строки поставки ресурсів вказується в специфікаціях. У випадку поставки ресурсів у відповідності з графіком - графік оформлюється в якості додатку до контракту, який є невід'ємною частиною договору (пункт 3.2. договору).

Згідно з пунктами 4.1. та 4.3. договору загальна сума договору визначається як сумарна вартість ресурсів, поставка яких здійснюється відповідно до доданих до нього специфікацій. Поставка ресурсів здійснюється за цінами, які визначені у відповідності з умовами поставки, вказаними в специфікаціях, та включють в себе всі податки, збори та інші обов'язкові платежі, а також вартість тари, упаковки, маркування та інші видатки постачальника пов'язані з поставкою ресурсів.

Відповідно до пункту 4.2. договору (в редакції протоколу розбіжностей від 16.03.2015 до договору) ціна на ресурси може бути змінена тільки за взаємною згодою сторін, шляхом внесення змін до договору або шляхом зміни ціни в порядку та за умови настання обставин, передбачених відповідною специфікацією до договору. Зміна ціни після оплати ресурсів не допускається.

У відповідності до вказаних умов договору, сторонами було підписано специфікацію № 3 - додаток № 3 до договору, в якій сторони, зокрема, визначили найменування товару, його кількість, ціну, загальну вартість, а також умови поставки та оплати, а саме:

- умови ціни: ціна зафіксована по курсу НБУ на 02.06.2015 1 ЕUR - 23,130122 UAH. У випадку зміни курсу більш ніж на 1% на 00:00 годин дати поставки та оплати, ціна підлягає пропорційному перерахунку. Оплата курсової різниці здійснюється не пізніше 10 календарних днів з дати виставлення відповідного документу (видаткової накладної, коректувального рахунку).

- умови поставки: DDP - склад покупця, м. Кривий Ріг, у відповідності з міжнародними правилами інтерпретації комерційних термінів "Інкотермс" в редакції 2000 року;

- умови оплати: протягом 10 календарних днів з дати поставки ресурсів (а.с.17).

Відповідно до пунктів 5.1., 5.2. та 5.3. договору:

- оплата покупцем ресурсів здійснюється в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника, вказаний у договорі;

- оплата за поставлені ресурси буде здійснюватися протягом строку, вказаного в специфікації, який відліковується з дати поставки ресурсів;

- датою оплати ресурсів вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку покупця.

Право власності на ресурси та ризик випадкового знищення або пошкодження ресурсів переходить від постачальника до покупця з дати поставки ресурсів (пункт 3.4. договору).

На виконання умов договору позивачем 14.09.2015 було поставлено товар на загальну суму 78 379 грн. 20 коп., що підтверджується накладною № 1409.6 від 14.09.2016 (а.с.19).

Крім того, 30.11.2015 сторонами було підписано акт зміни ціни товару, відвантаженого за накладною № 1409.6 від 14.09.2016, відповідно до якого сума доплати по вказаній накладній складає 7 257 грн. 60 коп.

Як було вказано вище, у специфікації № 3 сторони визначили, що оплата курсової різниці здійснюється не пізніше 10 календарних днів з дати виставлення відповідного документу (видаткової накладної, коректувального рахунку).

Звертаючись із позовною заявою до суду, позивач посилався на те, що відповідачем зобов'язання щодо своєчасної оплати курсової різниці в сумі 7 257 грн. 60 коп. були порушені, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість перед позивачем в сумі 7 257 грн. 60 коп. На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просив суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з 12.11.2015 по 15.12.2016 у сумі 1 037 грн. 84 коп. та 3% річних за період прострочення з 12.11.2015 по 15.12.2016 у сумі 238 грн. 01 коп.

В той же час, в процесі розгляду справи, від позивача та відповідача надійшла сумісна заява, в якій вони просять суд затвердити мирову угоду від 21.02.2017 та припинити провадження у справі № 904/12149/16 відповідно до пункту 7 статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Так, статтею 78 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що відмова позивача від позову, визнання позову відповідачем і умови мирової угоди сторін викладаються в адресованих господарському суду письмових заявах, що долучаються до справи. Ці заяви підписуються відповідно позивачем, відповідачем чи обома сторонами. Мирова угода може стосуватися лише прав і обов'язків сторін щодо предмету позову.

У відповідності до положень вказаної статті, між позивачем та відповідачем 21.02.2017 було укладено мирову угоду по справі, яку позивач та відповідач просять суд затвердити та припинити провадження у справі.

Частиною 2 статті 78 Господарського процесуального кодексу України встановлено обов'язок господарського суду, до прийняття відмови позивача від позову або до затвердження мирової угоди сторін, роз'яснити сторонам наслідки відповідних процесуальних дій та перевірити, чи є повноваження на вчинення цих дій у представників сторін.

Так, судом встановлено, що умови укладеної між сторонами мирової угоди від 21.02.2017 стосуються лише прав та обов'язків сторін щодо предмета спору, ця угода не суперечить чинному законодавству України, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Мирова угода від 21.02.2017 укладена у формі та на умовах, передбачених процесуальним законодавством, а тому підлягає прийняттю та затвердженню господарським судом.

Судом встановлено, що мирова угода підписана:

- зі сторони позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Рома, ЛТД" - генеральним директором ОСОБА_3, повноваження якого підтверджуються довідкою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

- зі сторони відповідача - Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" мирова угода підписана його генеральним директором ОСОБА_4, повноваження якого підтверджуються витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Представники позивача та відповідача у судовому засіданні 22.02.2017 підтвердили наявність підстав для припинення провадження у справі на підставі пункту 7 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, частиною 2 статті 80 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у випадках припинення провадження у справі повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається, про що судом і було роз'яснено у судовому засіданні 22.02.2017.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо сторони уклали мирову угоду і вона затверджена господарським судом.

Щодо розподілу судових витрат по справі суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 2 статті 44 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік", з урахуванням норм частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір", мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становила 1 378 грн. 00 коп.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати (1 378 грн. 00 коп.) та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат (206 700 грн. 00 коп.); за подання позовної заяви немайнового характеру справляється судовий збір у сумі 1 розміру мінімальної заробітної плати (1 378 грн. 00 коп.).

Відповідно до платіжного доручення № 19711 від 15.12.2016 позивачем було сплачено 1 600 грн. 00 коп. судового збору.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. У випадках, установлених пунктом 1 частини 1 цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю (частина 2 статті 7 Закону України "Про судовий збір").

Враховуючи викладене, суд вважає за доцільне в порядку визначеному частиною 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" повернути позивачу суму сплаченого ним судового збору у розмірі 1 600 грн. 00 коп., оскільки провадження у справі припиняється з підстави, яка не віднесена до виключень, зазначених в пункті 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір", що, відповідно, є причиною для повернення судового збору позивачу, крім того, під час звернення із позовом до суду позивачем було надмірно сплачено судовий збір в сумі 222 грн. 00 коп. (1 600, 00 грн. замість 1 378,00 грн.).

На підставі викладеного, керуючись статтею 78, пунктами 4, 7 частини 1 статті 80, статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Затвердити мирову угоду, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Рома, ЛТД" та Приватним акціонерним товариством "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" у справі № 904/12149/16 наступного змісту:

"ОСОБА_5

м. Кривий Ріг 21.02.2017

Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Рома, ЛТД", іменоване надалі Позивач, в особі генерального директора ОСОБА_3., який діє на підставі Статуту, з одного боку, та Приватне акціонерне товариство "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", іменоване надалі Відповідач, в особі генерального директора ОСОБА_4, який діє на підставі Статуту з іншого боку, а разом іменовані Сторони, з метою врегулювання спору, - керуючись статтею 78 Господарського процесуального кодексу України, домовились про укладення цієї ОСОБА_5 угоди по справі № 904/12149/16 за наступних умов:

1. ОСОБА_6 угода укладена з метою врегулювання спорів та розбіжностей, що виникли між Сторонами в результаті виконання умов Договору постачання № 184 від 24.02.2015, укладеного між Позивачем та Відповідачем.

2. Сторони досягли взаємоприйнятої домовленості відносно предмету спору по справі № 904/12149/16, що перебуває на розгляді Господарського суду Дніпропетровської області за позовом Позивача до Відповідача про стягнення суми основного боргу у розмірі 7 257 грн. 60 коп.; 3 % річних у розмірі 238 грн. 01 коп.; індексу інфляції у розмірі 1 037 грн. 84 коп. (загалом 8 533 грн. 45 коп.).

3. Позивач відмовляється від стягнення з Відповідача 3 % річних у розмірі 238 грн. 01 коп. та індексу інфляції у розмірі 1 037 грн. 84 коп.

4. Позивач визнає, що Відповідачем здійснено оплату основної суми боргу у розмірі 7 257 грн. 60 коп. за договором постачання № 184 від 24.02.2015.

5. В свою чергу, Відповідач визнає, що здійснив оплату основної суми боргу у розмірі 7 257 грн. 60 коп. по договору постачання № 184 від 24.02.2015.

6. Погашення визначених в пункті 5 ОСОБА_6 угоди сум здійснено у гривнях шляхом перерахування грошових коштів Відповідачем на розрахунковий рахунок Позивача.

7. Сторони заявляють, що в процесі укладення цієї ОСОБА_6 угоди не були, не будуть та не можуть бути порушені їх права.

8. Судовий збір в розмірі 1 600 грн. 00 коп. на підставі пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" підлягає поверненню з державного бюджету України.

9. Сторони підтверджують, що всі викладені умови цієї ОСОБА_6 угоди відповідають їх реальному волевиявленню та інтересам і породжують настання наслідків, зазначених у тексті цієї угоди.

10. 3 наслідками укладання цієї ОСОБА_6 угоди та припинення провадження по справі, передбаченими статтями 78, 80 Господарського процесуального кодексу України, Сторони ознайомлені і вважають, що викладені умови ОСОБА_6 угоди не порушують їхніх прав та законних інтересів

11. ОСОБА_6 мирова угода укладена в 3 (трьох) ідентичних примірниках, що мають однакову юридичну силу, по одному для кожної із сторін та один примірник для господарського суду Дніпропетровської області.

12. ОСОБА_6 мирова угода є дійсною за умови її підписання уповноваженими представниками Позивача та Відповідача, скріплення печатками сторін підписів уповноважених представників сторін та її затвердження господарським судом Дніпропетровської області.

13. Після затвердження даної мирової угоди, Позивач не має ніяких грошових претензій та вимог до Відповідача за договором № 184 від 24.02.2015, відносно суми, яка була предметом спору.

Підписи та реквізити сторін

Приватне акціонерне товариство "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" 50079, Днiпропетровська область, м. Кривий Ріг, Генеральний директор ______________________ ОСОБА_4 (підпис, печатка)Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Рома, ЛТД 69037, м. Запоріжжя, вулиця 40 Років Радянської України, 39, Генеральний директор _____________________ ОСОБА_3 (підпис, печатка)

2. Провадження у справі № 904/12149/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Рома, ЛТД" до Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" про стягнення заборгованості за договором поставки № 184 від 24.02.2015 у загальному розмірі 8 533 грн. 45 коп. - припинити.

Повернути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Рома, ЛТД" (69037, м. Запоріжжя, вулиця 40 Років Радянської України, будинок 39; ідентифікаційний код 23855495) судовий збір у сумі 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп., перерахований згідно з платіжним дорученням № 19711 від 15.12.2016, оригінал якого повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Рома, ЛТД".

Дана ухвала набирає чинності з моменту її прийняття.

Ухвала господарського суду може бути оскаржена протягом п'яти днів з дня її оголошення до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Суддя Ю.В. Фещенко