РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2017Справа №7/304

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр інфотехнологій»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Господарка»

про стягнення 21 627,73 грн.

Суддя Якименко М.М.

Представники сторін:

від позивача: Іваненко І.П. - за довіреністю №91/2016/07/27-2 від 27.02.2016 року;

від відповідача: не з'явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Закрите акціонерне товариство "Енергогенеруюча компанія "ДАРтеплоцентраль" звернувся до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Господарка" про стягнення 21 627,73 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання щодо повноти та своєчасності оплати вартості спожитої теплової енергії згідно умов Договору на постачання теплової енергії у вигляді гарячої води №420267 від 01.11.1998 року

З цих підстав, позивач просив задовольнити позов, стягнувши з відповідача на свою користь 21 627,73 грн. - боргу, 216,28 грн. - державного мита, 118,00 грн. - інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.04.2009 року порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 01.06.2009 року.

01.06.2009 року представник позивача в судовому засіданні надав письмові пояснення щодо застосування тарифів. Представник відповідача в судовому засіданні надав відзив на позовну заяву згідно якого просить суд відмовити у задоволення позовних вимог повністю.

Ухвалою Господарського суду міста Києва розгляд справи відкладено на 22.06.2009 року, у зв'язку з необхідністю витребування додаткових доказів по справі.

22.06.2009 року розгляд справи відкладено до 13.07.2009.

13.07.2009 представник позивача в судовому засіданні заявив клопотання про зупинення провадження по справі у зв'язку з неможливістю розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею справи № 8/131.

В судовому засіданні 13.07.2009 судом встановлено, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва № 8/131 від 24.01.2008 року визнано протиправними та скасовано розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 30.05.2007 р. N 640, від 30.05.2007 р. N 641, від 30.05.2007 р. N 642, від 30.05.2007 р. N 643.

Зазначена постанова залишена без змін Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.01.2009 року по справі № 22-а 14381/08.

Статтею 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено повноваження органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг, в тому числі віднесено до їх повноваження встановлення цін (тарифів) на житлово-комунальні послуги відповідно до закону, а в статті 31 цього Закону передбачено порядок формування цін, тарифів на житлово-комунальні послуги.

Таким чином, судом встановлено, що розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), якими встановлені тарифи на підставі яких позивачем визначається вартість наданих відповідачу послуг, в судовому порядку визнані протиправними та скасовані. Проте, Постанова Окружного адміністративного суду від 24.01.2008 року та Ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 09.01.2009 року оскаржені до Вищого адміністративного суду України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.07.2009 року зупинено провадження у справі №7/304 до вирішення іншої пов'язаної з нею справи №8/131.

23.12.2016 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр Інфотехнологій" надійшло клопотання про поновлення провадження у справі та заміну сторони.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.12.2016 року поновлено провадження у справі №7/304 та призначено її розгляд на 08.02.2017 року.

В судове засідання 08.02.2017 року представник відповідача не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до статті 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Представник позивача в судовому засіданні 02.08.2017 року позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Відповідно до статті 85 ГПК України в судовому засіданні 02.08.2017 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи в їх сукупності, та заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.11.1998 року між Спільним підприємством «Укр-Кан Пауер» (в подальшому перейменовано на Закрите акціонерне товариство «Укр-Кан Пауер», що в подальшому перейменовано на Закрите акціонерне товариство "Енергогенеруюча компанія "ДАРтеплоцентраль", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Екостандарт»; далі по тексту - енергопостачальна організація) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Господарка» (далі по тексту - споживач, ТОВ «Господарка», відповідач) укладено Договір на постачання теплової енергії у вигляді гарячої води №420267 (далі по тексту - Договір), за умовами якого енергопостачальна організація зобов'язалася виробляти, систематично поставляти та передавати у власність споживача «товар» - теплову енергію у вигляді гарячої води (п. 1.1. Договору), а споживач зобов'язався приймати «товар» та своєчасно здійснювати за нього оплату на умовах Договору (п. 1.2. Договору).

Відповідно до умов п. 6.4,6.5 Договору Відповідач щомісяця з 12 по 14 число отримує в "Енергопостачальній організації" оформлені бланки актів звірки розрахунків за прийняту теплову енергію за поточний місяць. Один примірник підписаного акту Відповідач повертає в "Енергопостачальну організацію" не пізніше 15 числа поточного місяця. Відповідач самостійно сплачує за прийняту теплову енергію згідно отриманого платіжного доручення не пізніше 28 числа поточного місяця.

28.09.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Екостандарт» та Публічним акціонерним товариством «Фортуна-банк» укладено Договір факторингу №28/09/12, а 04.10.2012 року Публічним акціонерним товариством «Фортуна-банк» (клієнт) та Товариство з обмеженою відповідальністю «Центр інфотехнологій» (фактор) укладено Договір факторингу №04/10/12, згідно з якими одна сторона фактор передала грошові кошти в розпорядження другої сторони - клієнта за плату, а клієнт відступив факторові своє право грошової вимоги до боржника, серед іншого, за зобов'язанням, що виникло за договором на постачання теплової енергії у вигляді гарячої води від 01.11.1998 року №420267, укладеного між Енергопостачальною організацією та Відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 ГПК України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення діяльності суб'єкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

У постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначається, що статтею 25 Господарського процесуального кодексу України передбачено процесуальне правонаступництво у зв'язку не лише зі смертю (оголошенням померлою) фізичної особи та реорганізацією суб'єкта господарювання, а й в інших передбачених законом випадках, у тому числі заміни кредитора або боржника у зобов'язанні. Процесуальне правонаступництво в розумінні цієї норми Господарського процесуального кодексу України допускається на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, і внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Таким чином, суд дійшов до висновку, що правонаступником Публічного акціонерного товариства «Екостандарт» за правами та зобов'язаннями за Договором на постачання теплової енергії у вигляді гарячої води від 01.11.2002 року №420267 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Центр інфотехнологій» (01054, м. Київ, ВУЛИЦЯ ТУРГЕНЄВСЬКА, будинок 22, ).

Однак, як слідує з матеріалів справи, внаслідок порушення відповідачем зобов'язання щодо сплати вартості спожитої теплової енергії у вигляді гарячої води відповідно до умов Договору у останнього за період з листопада 2008 року по грудень 2008 року (спірний період) перед

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що договір, укладений між сторонами є договором енергопостачання.

Згідно ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Частинами 6, 7 ст. 276 ГК України встановлено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

З наданих позивачем доказів вбачається, що позивач взяті на себе зобов'язання виконав належним чином, поставляв споживачу теплову енергію у вигляді гарячої води згідно умов Договору, а відповідач в порушення умов Договору не сплатив вартість спожитої теплової енергії за період з листопада 2008 року по грудень 2008 року.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги правових норм викладених вище, а також на те, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, розміру позовних вимог не оспорив, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення 21 627,73 грн. (боргу) нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати покладаються судом на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 32, 33, 49, 82-85 ГПК України, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Господарка» (03115, м. Київ, ВУЛИЦЯ ПУШИНОЇ ФЕДОРИ, будинок 13; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр інфотехнологій» (01054, м. Київ, ВУЛИЦЯ ТУРГЕНЄВСЬКА, будинок 22; ) 21 627 (двадцять одну тисячу шістсот двадцять сім) грн. 73 коп. - боргу, 216 (двісті шістнадцять) грн. 28 коп. - державного мита, 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп. - інформаційно-технічного забезпечення судового процесу.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя М.М. Якименко

Дата складання (підписання) повного тексту рішення: 15.02.2017 року.