ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

20 лютого 2017 р. Справа № 902/185/17

Суддя господарського суду Вінницької області Тісецький С.С., розглянувши матеріали

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські національні напої" (вул. Пушкіна, 54, м. Кам'янка, Черкаська обл., 20801) в особі ліквідатора ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 18035)

до: Державного підприємства "Чечельницький спиртовий завод" (вул. 50-річчя СРСР, 17, смт. Чечельник, Вінницька обл., 24800)

про стягнення 1 762 127,36 грн.

ВСТАНОВИВ :

Ліквідатор товариства з обмеженою відповідальністю "Українські національні напої" ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Вінницької області з позовом до Державного підприємства "Чечельницький спиртовий завод" про стягнення 1 762 127,36 грн., з яких: 1 594 205,45 грн. інфляційних втрат та 167 921,91 грн. три відсотки річних.

Розглянувши вказану позовну заяву, суд дійшов висновку, що її слід повернути з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 ГПК України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 63 ГПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Пунктом 3.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26 грудня 2011 року № 18, недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції станом на 31.12.2016 року - дата здачі позовної заяви на відправку до органів поштового зв'язку), судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За приписами підпункту 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції станом на 31.12.2016 року), за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлена ставка судового збору - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати.

Так, позивачем заявлені вимоги майнового характеру про стягнення з відповідача 1 762 127,36 грн.

Відповідно, за подання даної позовної заяви, позивачем має бути сплачено судовий збір у розмірі 1,5 відсотка від ціни позову, що становить 26 431,91 грн. (1 762 127,36 х 1,5% = 26 431,91).

Позивачем не надано суду доказів на підтвердження сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі за подання до суду позовної заяви б/н від 01.02.2017 року (вх.№ 189/17 від 17.02.2017 року).

При цьому, у прохальній частині позовної заяви міститься клопотання про звільнення позивача від сплати судового збору за подання даної позовної заяви.

Дане клопотання мотивовано тим, що 08.06.2010 року господарським судом Черкаської області у справі № 10/1020 ТОВ "Українські національні напої" було визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, чим фактично встановлено неплатоспроможність даного суб'єкта господарювання, відповідно такий факт не підлягає доказуванню, оскільки вже був встановлений рішенням суду.

Ліквідаційна процедура банкрута - ТОВ "Українські національні напої" здійснювалась на підставі ст. 52 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції чинній станом на 04.11.2012 року).

Зазначені обставини самостійно вказують на незадовільний майновий стан ТОВ "Українські національні напої".

Ліквідатором було встановлено, що за ТОВ "Українські національні напої" не зареєстровано рухоме та нерухоме майно, за винятком лише дебіторської заборгованості у ДП "Чечельницький спиртний завод", яка на даний момент підпадає під дію мораторію.

Станом на сьогоднішній день залишок коштів на рахунках банкрута - 0 грн. 00 коп.

Наведене виключає можливість сплати судового збору.

При цьому, позивач не є державною установою та не пов'язаний з фінансуванням з Державного бюджету України, а отже обставини щодо майнового стану ТОВ "Українські національні напої" пов'язані не із відсутністю/наявністю коштів у Державному бюджеті України, а перш за все пов'язані з: банкрутством позивача; відсутністю коштів на рахунках; припиненням господарської діяльності (в силу визнання боржника банкрутом); відсутністю будь-яких додаткових джерел для надходження коштів на рахунки підприємства; відсутністю активів у підприємства за виключенням дебіторської заборгованості, яка виникла перед ДП "Чечельницький спиртовий завод"; відсутністю об'єктивної можливості як станом на сьогоднішній день, так і в період починаючи з 19.04.2005 року (моменту порушення провадження у справі про банкрутство) стягнути наявну у ТОВ "Українські національні напої" в силу та встановленої заборони Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", що пов'язане із введенням мораторію на задоволення грошових вимог до ДП "Чечельницький спиртовий завод".

Отже, на думку заявника, є всі правові підстави для звільнення позивача від сплати судового збору.

Суд, дослідивши вказане клопотання та додані до нього докази, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до п. 3.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013р. "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі. При цьому оскільки статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже, в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати. Господарський суд вправі вчинити дії, про які йдеться у статті 8 Закону, і зі своєї ініціативи з наведенням в ухвалі відповідних мотивів.

Відповідно до п. 3 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.11.2015 року № 01-06/2093/15, за змістом положень статті 8 Закону питання про відстрочення та розстрочення судом сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати з підстав майнового стану сторони вирішується судом в кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та обґрунтованості доводів сторони належними і допустимими доказами на підтвердження того, що майновий стан сторони перешкоджає сплаті нею судового збору в установленому порядку і розмірі, а також на засадах рівності всіх учасників судового процесу (в тому числі й органів державної влади) перед законом і судом.

При цьому, звільнення позивача від сплати судового збору є правом, а не обов'язком суду.

Відтак, зважаючи на наведені приписи законодавства, посилання позивача на банкрутство підприємства, відсутність коштів для сплати судового збору та відсутність активів, у даному випадку не може бути підставою для звільнення позивача від сплати судового збору.

Крім того, позивачем не враховано те, що в разі відмови у задоволені даного позову, або у разі часткового задоволення позову, - у зв'язку із звільненням судом позивача від сплати судового збору, грошові кошти в сумі до 26 431,91 грн. до державного бюджету України не надійдуть, що є неприпустимим.

Враховуючи викладене, клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору задоволенню не підлягає.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви без розгляду.

Суд звертає увагу, що згідно ч. 3 ст. 63 ГПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущенного порушення.

Керуючись ст.ст. 63 (п. 4), 86, 115 Господарського процесуального кодексу України, суд-

УХВАЛИВ :

1. Відмовити в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, що міститься у прохальній частині позовної заяви б/н від 01.02.2017 року (вх.№ 189/17 від 17.02.2017 року).

2. Позовну заяву № б/н від 01.02.2017 року на 5-ти аркушах разом з матеріалами на 10-ти аркушах та поштовий конверт повернути ліквідатору ТОВ "Українські національні напої" ОСОБА_1

3. Копію позовної заяви б/н від 01.02.2017 року (вх.№ 189/17 від 17.02.2017 року) долучити до примірника ухвали, що залишається у суді.

4. Копію ухвали надіслати позивачу та відповідачу рекомендованим листом.

Суддя Тісецький С.С.

віддрук. прим.: 1 - в наряд; 2 - позивачу - ТОВ "Українські національні напої" (вул. Пушкіна, 54, м. Кам"янка, Черкаська обл., 20801); 3 - ліквідатору ТОВ "Українські національні напої" ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 18035); 4 - відповідачу - ДП "Чечельницький спиртовий завод" (вул. 50-річчя СРСР, 17, смт. Чечельник, Вінницька обл., 24800).