ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16.02.2017 Справа №905/3562/16

Господарський суд Донецької області у складі судді Кротінової О.В., при секретарі судового засідання Хадієвій М.Ф.,

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод», м.Авдіївка Донецької області, ,

до відповідача, Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ, , в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Лиман Донецької області, ,

про стягнення 17638,99 грн., -

за участю уповноважених представників:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю;

від відповідача: ОСОБА_2 за довіреністю, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Авдіївський коксохімічний завод», м.Авдіївка Донецької області, звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою №11/04/47 від 08.12.2016р. до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ, в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Лиман Донецької області, про стягнення збитків у вигляді нестачі у розмірі 17638,99 грн.

З дотриманням приписів ст.2-1 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/3562/16 визначено суддю Кротінову О.В.

Ухвалою суду від 20.12.2016р. даний позов прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №905/3562/16.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що на виконання зобов'язань за договором поставки №792/15Сб від 24.12.2015р., який укладений між Публічним акціонерним товариством «Авдіївський коксохімічний завод» (нині-Приватне акціонерне товариство «Авдіївський коксохімічний завод») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Метінвест-Ресурс», 11.06.2016р. на адресу Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат «Азовсталь», м.Маріуполь Донецької області, (вантажоодержувач за договором №792/15Сб від 24.12.2015р.) за накладною №48767321 відправлено у напіввагоні №66933680 вантаж брухт сталевий збірний, вид №3, однак на станції призначення залізницею виявлено недостачу вантажу, про що був складений комерційний акт БА №751400/662 від 17.06.2016р.

Обставини викладені в означеному акті свідчать про доступ до вантажу, не збереженого перевезення на шляху слідування, що прямо вказує на вину залізниці та є підставою для стягнення заявленої суми вартості недостачі вантажу.

На підтвердження вказаних обставин позивач надав розрахунок вартості вагової нестачі металобрухту за договором №792/15Сб від 24.12.2015р., а також у копіях: претензія вих.№11/02/09 від 20.09.2016р., залізнична накладна №48767321 від 11.06.2016р., комерційний акт БА №751400/662 від 17.06.2016р.; договір поставки №792/15Сб від 24.12.2015р. разом із протоколом розбіжностей №б/н б/д, протоколом узгодження розбіжностей №б/н від 14.04.2016р., додатковою угодою №1 від 24.12.2015р., специфікацією №06/2-А від 10.06.2016р. до нього; рахунок-фактура №90979881 від 21.06.2016р., витяг з ЄДРПОУ стосовно позивача, довіреність на представника позивача.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує ст.308 Господарського кодексу України, ст.ст.110, 114, 127, 129, 131, 133 Статуту залізниць України, ст.ст.12, 25 Закону України «Про залізничний транспорт».

18.01.2017р. представником відповідача електронною поштою надіслано заперечення №2022/17 від 18.01.2017р., за змістом яких із позовними вимогами не погоджується та просить відмовити у їх задоволенні; зазначено, що на підтвердження завданих збитків позивачем не надано платіжні документи, що підтверджують оплату рахунку-фактури №90979881 від 21.06.2016р. та №2106-6 від 21.06.2016р., окрім того, не надано належним чином засвідчені документи розміру дійсної вартості втраченого вантажу, а саме підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної.

До заперечень додано копію довіреності на представника відповідача.

Представники позивача у судовому засіданні 19.01.2017р. вказали, що вимогою є вартість недостачі.

Представник позивача у судовому засіданні 16.02.2017р. підтримав позовні вимоги у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача у судовому засіданні 16.02.2017р. заперечив проти задоволення позовних вимог.

Дослідив матеріали справи та оцінив подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

За приписами статей 4 2, 4 3 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та на засадах змагальності.

Відповідно до вимог статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Судовими доказами за визначенням статей 32-38 Господарського процесуального кодексу України слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права і обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства , але за аналогією породжують цивільні права і обовязки.

Згідно із ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як свідчить специфікація №06/2-А від 10.06.2016р. до договору поставки №792/15Сб від 24.12.2015р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Азовсталь» (Покупець) та Приватне акціонерне товариство «Авдіївський коксохімічний завод» (Постачальник) дійшли згоди з 11.06.2016р. по 30.06.2016р. поставити брухт сталевий №3, вид №3 ДСТУ 4121-2002, у загальній кількості - 119,923т., за ціною - 3990,00 грн. за 1 т. без ПДВ, загальна сума 478492,77 грн. без ПДВ., вантажоодержувач металобрухту - ПрАТ «МК «Азовсталь», металобрухт поставляється залізничним транспортом.

Відповідно до ч.1 ст.909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення перевізник зобов'язаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу, відповідно до ч.3 ст.909 Цивільного кодексу України та ч.2 ст.307 Господарського кодексу України, підтверджується складанням транспортної накладної.

Стаття 6 Статуту залізниць України визначає, що накладна основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та правил і наданий залізниці разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажів, яка укладається між відправником і залізницею. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезень до станції призначення.

11.06.2016р. за накладною №48767321 Приватне акціонерне товариство «Авдіївський коксохімічний завод», м.Авдіївка Донецької області, (вантажовідправник) за договором поставки №792/15Сб від 24.12.2015р. зі станції відправлення Авдіївка Донецької залізниці на станцію Сартана Донецької залізниці відвантажило на адресу Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат «Азовсталь», м.Маріуполь Донецької області, (вантажоотримувач), у вагоні №66933680 вантаж брухт сталевий збірний, вид №3.

При оформленні вказаної залізничної накладної відправником вказано масу вантажу у вагоні №66933680 нетто 63100 кг.

На станції призначення Сартана Донецької залізниці, на підставі ст.24 Статуту залізниць України, була виявлена невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена вантажовідправником у накладній.

Так, на вказаній станції здійснено комісійне переважування спірного вагону, за результатами якого складено комерційний акт БА №751400/662 від 17.06.2016р., відповідно до якого, на підставі акта загальної форми №621 від 16.06.2016р. ст.Сартана Донецької залізниці, за наслідками комісійного переважування вагону №66933680, виявилось: брутто -83100 кг., тара - 24000 кг., нетто - 59100 кг., що менше ваги, вказаної у документі на 4000 кг.

У комерційному акті БА №751400/662 від 17.06.2016р. у розділі «Д» також відображено, що вагон зважувався двічі, результат не змінився; навантаження нижче бортів на 200-400мм., марковано вапном, за документом значиться; над 1-2 люками праворуч по ходу потягу поглиблення 2500х2000х1500мм.; у місці поглиблення маркування порушено; прибув з ВОХР ст.Вол-ха Пиякий, за документом охорона значиться; вагон без дверей, люка укручені; з моменту прибуття та до ком. переважування вагон знаходився під охороною служби безпеки к-та Азовсталь та ком. агентів ст.Сартана; комерційне переважування здійснювали вагар та ст. пр. к-та Азовсталь Шевчук, Луканіна, ДСМ ст.Сартана ОСОБА_3 та ком/агент ст.Сартана ОСОБА_4; зав. вантажним двором за штатним розписом немає.

Комерційний акт підписаний належними особами згідно п.10 Правил складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002р.

Згідно ч.2 ст.924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 12 Закону України «Про залізничний транспорт» та ст.110 Статуту залізниць України передбачено, що залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Стаття 110 Статуту залізниць України передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Статтею 23 Закону «Про залізничний транспорт» передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження, втрату, нестачу, псування, пошкодження прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин. Аналогічний припис міститься у ст.113 Статуту, ч.2 ст.924 Цивільного Кодексу України.

Суд приймає до уваги встановлені актом сліди доступу до вантажу та порушення у них маркування, несправність спірного вагону за актом не вбачається.

Відповідно до ст.111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, нестачу вантажу у разі коли вантаж прибув у непошкодженому вагоні і якщо немає ознак втрати вантажу під час перевезення.

Проте, суду не надано доказів не збереження вантажу не з вини залізниці, з матеріалів справи не вбачається.

Статтею 920 Цивільного кодексу України встановлено, що у випадку порушення зобовязань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Згідно ст.26 Закону України «Про залізничний транспорт» обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Так, невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена у накладній, засвідчено належним доказом комерційним актом БА №751400/662 від 17.06.2016р.

Вказаний акт за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, а тому визнається судом належним доказом на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеній у накладній, фактичній масі вантажу.

Частиною 1 статті 115 Статуту залізниць України передбачено, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

В матеріалах справи наявна специфікація №06/2-А від 10.06.2016р. до договору поставки №792/15Сб від 24.12.2015р., у якій сторонами погоджено вартість 1 тони лому сталевого у розмірі 3990,00 грн. без ПДВ.

При цьому, в матеріалах справи наявний рахунок фактура Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» (вантажовідправник) №90979881 від 21.06.2016р. щодо вартості брухту сталевого №3, вид №3 ДСТУ 4121-2002, із відображенням його ціни, обумовленої у специфікації №06/2-А від 10.06.2016р. до договору №792/15Сб від 24.12.2015р., ПДВ - 0,00 грн.

Відповідно до ч.2 ст.114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Норми природної втрати та граничного розходження у визначенні маси нетто встановлені п.27 Правил видачі вантажу, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000р., у яких закріплено, що при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 0,5% маси всіх інших вантажів.

Недостача у вагоні №66933680 згідно вищезазначеного комерційного акту складає 4000кг.

Беручи до уваги викладене, суд розцінює вимоги позивача як стягнення нестачі вартості вантажу, відповідальність за збереження якого під час перевезення покладається на відповідача в силу приписів чинного законодавства України.

Згідно розрахунку, що міститься в матеріалах справи, вартість недостачі розрахована позивачем з урахуванням норми природної втрати маси вантажу із застосуванням 0,5% маси, зазначеної в перевізному документі, та заявлена у розмірі 17638,99 грн.

Суд дослідивши розрахунок позовних вимог, встановив, що останній суперечить приписам чинного законодавства та фактичним обставинам справи, оскільки відповідно до рахунку фактури №90979881 від 21.06.2016р. та специфікації №06/2-А від 10.06.2016р. до договору №792/15Сб від 24.12.2015р. до вартості вантажу не включено ПДВ.

Відтак, у розумінні ч.1 ст.115 Статуту залізниць України підтверджено вартість у розмірі 3990,00 грн. за 1т.

Окрім того, враховано звернення на захист порушеного права позивачем, який у цих правовідносинах є постачальником частини товару, відносно якого господарська операція з продажу фактично не відбулась, що у розумінні приписів податкового законодавства виключає підстави для нарахування ПДВ у спірному випадку.

Здійснивши перерахунок, з огляду на встановлені обставини, вартість нестачі становить 14701,16 грн.

Відповідно до ст.130 Статуту залізниць України право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач за умови пред'явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Згідно ст.133 Статуту залізниць України передача іншим організаціям або громадянам права на пред'явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені.

Передача права на пред'явлення претензій і позовів засвідчується переуступним підписом на документі (накладній, вантажній, багажній квитанції), а для уповноваженої особи довіреністю, оформленою згідно із законодавством.

На залізничній накладній №48767321 від 11.06.2016р. міститься переуступний напис, який свідчить про передачу права на пред'явлення претензії та позову від Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат «Азовсталь» до Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод», тобто від вантажоотримувача до вантажовідправника. Переуступний напис засвідчений підписами комерційного директора і головного бухгалтера та скріплений печаткою вантажоодержувача Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат «Азовсталь».

З огляду на викладене, своїх зобовязань за договором перевезення відповідач не виконав належним чином, оскільки не забезпечив збереження довіреного йому вантажу.

Факт недостачі вантажу у приведеній вище кількості підтверджений матеріалами справи, у звязку з чим суд дійшов висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, доведені належним чином та підлягають задоволенню частково, у розмірі встановленому судом.

Заперечення відповідача відхилено, оскільки спростовуються матеріалами справи.

Судові витрати підлягають розподілу з урахуванням норм статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст.4-2, 4-3, 22, 32-38, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод», м.Авдіївка Донецької області, до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ, в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Лиман Донецької області, про стягнення збитків у вигляді нестачі у розмірі 17638,99 грн., задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м.Київ, Печерський район, вул.Тверська, б.5, , банківські реквізити не зазначено) в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (84400, Донецька область, м.Лиман, вул.Кірова, б.22, , банківські реквізити не вказано) на користь Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» (86065, Донецька область, м.Авдіївка, проїзд Індустріальний, буд.1, , п/р5372 в ПАТ «ПУМБ» м.Київ, МФО 334851) 14701,16 грн., а також відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 1148,49 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. В судовому засіданні 16.02.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

6. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його оголошення. Зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.ст.84, 85 Господарського процесуального кодексу України.

7. Повний текст рішення складено та підписано 21.02.2017р.

Суддя О.В. Кротінова