ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" лютого 2017 р. Справа № 921/249/16-г/3

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Матущака О.І.

суддів Дубник О.П. Скрипчук О.С.

розглянув апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю

«МВ Стеллар» м. Тернопіль

на рішення господарського суду Тернопільскої області від 29.06.2016р.

у справі № 921/249/16-г/3

за позовом: приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_1» м. Київ

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю «МВ Стеллар» м. Тернопіль

про стягнення заборгованості в сумі 63 802,58 грн. (з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог)

за участю представників сторін:

від позивача: не зявився;

від відповідача: не зявився;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 29.06.2016 р. позов із зменшеними позовними вимогами задоволено повністю. Стягнуто з відповідача користь позивача 63 802,58 грн. заборгованості та 1378, 00 грн. витрат по оплаті судового збору.

Загалом, підставами прийняття такого рішення стало те, що відповідач не виконав у повному обємі умови договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі страхового полісу №АІ/8802048 від 06.10.2015 р. в частині оплати у розмірі 63 802,58 грн., а також договори обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на умовах міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена карта» від 16.10.2015р., 21.10.2015р., 22.10.2015р., 26.10.2015р., 30.10.2015р. у формі страхових полісів №UA/015/11626026, №UA/015/11626030, №UA/015/11626031, №UA/015/11626034, №UA/015/11634962.

Строк оплати страхової премії по договорам настав за полісами: №АІ/8802048 - 06.10.2015р.; №UA/015/11626026 - 16.10.2015р.; №UA/015/11626030 - 21.10.2015р.; №UA/015/11626031 - 22.10.2015р.; №UA/015/11626034 - 26.10.2015р.; №UA/015/11634962 - 30.10.2015р.

При цьому, відповідачем у відзиві на позов від 29.06.2016р. визнано позовні вимоги частково у розмірі 50 133,73 грн.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, у якій просить оскаржуване рішення в частині стягнення 14 535,38 грн. скасувати і прийняти нове рішення, яким у позові у цій частині відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що між сторонами загалом укладено було 566 договорів обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за період з 02.07.2014 р. по 05.12.2015 р. на суму 198 790,76 грн., з яких оплачено 198 015,23 грн., а також 281 договір «Зелена карта» за період з 18.09.2014 р. по 20.11.2015 р. на суму 1 793 047,00 грн., з яких оплачено 1 743 688,8 грн.

Проте, помилково на думку апелянта судом першої інстанції вибірково взято до уваги лише шість договорів, по яких дійсно існувала заборгованість, але якщо підсумувати суми усіх договорів, то заборгованість складе лише 49 267,2 грн., і просив суд в порядку ст. 101 ГПК України взяти до уваги акт звіряння розрахунків станом на 31.12.2015 р., який не було подано суду першої інстанції внаслідок того, що бухгалтер відповідача, яка займалася його виготовленням і оформленням звільнена була з роботи 08.04.2016 р. і у її електронній пошті було виявлено такий акт після прийняття рішення судом першої інстанції. Вказаний акт звіряння розрахунків на думку апелянта, підтверджує доводи та заперечення, викладені у апеляційній скарзі.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив суд відмовити у її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Загалом, такий відзив обґрунтований тими ж доводами та обставинами, які стали підставою прийняття оскаржуваного рішення, а також тим, що за твердженнями позивача, у зазначений відповідачем акт звіряння розрахунків не були внесені відомості щодо усіх шести договорів, які стали підставою даного спору.

Представники сторін в судове засідання не зявилися, причини неявки суду не повідомили, проте, від позивача 13.02.2017 р. та відповідача 09.02.2017 р. надійшли письмові повідомлення про підтримання відповідно апеляційної скарги та відзиву на таку, а також про розгляд справи у суді апеляційної інстанції без участі їх представників.

Дослідивши матеріали справи в сукупності з доводами та запереченнями, викладеними у апеляційній скарзі та відзиві на таку, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оспорюване рішення першої інстанції залишенню без змін.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено апеляційним, 06.10.2015 р. між ПрАТ "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна ОСОБА_1" (як страховиком) та ТОВ "МВ Стеллар" (як страхувальником) укладено договір обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі страхового полісу №АІ/8802048.

Також, 16.10.2015р., 21.10.2015р., 22.10.2015р., 26.10.2015р., 30.10.2015р. між ПрАТ "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна ОСОБА_1" та ТОВ "МВ Стеллар" укладено договори обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на умовах міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка" у формі страхових полісів відповідно: №UA/015/11626026, №UA/015/11626030, №UA/015/11626031, №UA/015/11626034, №UA/015/11634962.

У страхових полісах вказано строк дії; назва забезпеченого транспортного засобу, його реєстраційний номер; назва страхувальника; розмір страхової премії та дата її внесення.

Пунктом 10 страхового полісу №АІ/8802048 від 06.10.2015р. передбачено, що страхова премія складає 663,00 грн.

Також, п.10 страхових полісів №UA/015/11626026 від 16.10.2015р., №UA/015/11626030 від 21.10.2015р., №UA/015/11626031 від 22.10.2015р., №UA/015/11626034 від 26.10.2015р., №UA/015/11634962 від 30.10.2015р. визначено, що страхова премія складає 16 330,00 грн.

Договори підписані сторонами та скріплені печатками юридичних осіб.

Також, 06.04.2016 р. позивачем на адресу відповідача направлено претензію про сплату страхових платежів, яка останнім залишена без відповіді, що і стало причиною звернення позивача до суду із даним позовом.

Як вбачається зі змісту укладених сторонами договорів, з яких виникли взаємні права та обов"язки, за своїм змістом і правовою природою, вони є договорами страхування, які укладено у формі страхових полісів.

Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України та ст. 354 Господарського кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно статті 981 Цивільного кодексу України договір страхування укладається в письмовій формі. Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката).

Аналогічні положення містить і п. 4 ст. 354 Господарського кодексу України.

Статтею 16 Закону України "Про страхування" визначено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування (ч. 3 ст. 18 Закону України "Про страхування").

Відповідно до п. 1.8 ст. 1 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" , страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору.

Згідно із п. 1.11. ст. 1 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховий сертифікат "Зелена картка" - страховий сертифікат єдиної форми, що застосовується в країнах - членах міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка", які зазначені і не викреслені у такому сертифікаті.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 989 Цивільного кодексу України, яка кореспондується зі статтею 21 Закону України "Про страхування" передбачено, що страхувальник зобов"язаний своєчасно вносити страхові платежі (внески, премії) у розмірі, встановленому договором.

Положеннями ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Аналогічне положення містить ст. 193 ГК України, де зазначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вбачається із матеріалів справи та п. 10 укладених договорів розмір страхової премії складає, зокрема полісу №АІ/8802048 від 06.10.2015р. страхова премія у розмірі 663,00 грн. та страхових полісів №UA/015/11626026 від 16.10.2015р., №UA/015/11626030 від 21.10.2015р., №UA/015/11626031 від 22.10.2015р., №UA/015/11626034 від 26.10.2015р., №UA/015/11634962 від 30.10.2015р. страхова премія у розмірі 16 330,00 грн.

Строк оплати страхової премії по договорам настав: за полісами №АІ/8802048 - 06.10.2015р.; №UA/015/11626026 - 16.10.2015р., №UA/015/11626030 - 21.10.2015р., №UA/015/11626031 - 22.10.2015р., №UA/015/11626034 - 26.10.2015р., №UA/015/11634962 - 30.10.2015р.

Отже вірним є висновок суду першої інстанції, що станом на день розгляду справи основна заборгованість відповідача перед позивачем складає 63 802,58 грн. Факт підписання полісів відповідачем не заперечується. Крім того, відповідачем у відзиві на позов (вх. №12547 від 29.06.2016р.) визнано позовні вимоги частково у розмірі 50 133,73 грн.

Крім цього, за саме за клопотанням відповідача, ухвалою апеляційного суду у даній справі від 06.10.2016 р. було призначено судово-економічну експертизу, проведення якої було доручено Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Перед судовим експертом були поставлені для вирішення наступні запитання:

1) на яку загальну суму було здійснено ТОВ МВ Стеллар проплат страхових платежів на користь ПАТУкраїнська страхова компанія Княжа Вієнна ОСОБА_1 в період з 02.07.2014 р. по 05.12.2015 р. за договорами обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та договорами Зеленна карта враховуючи усі платіжні доручення, копії яких знаходяться у матеріалах даної господарської справи?

2) чи можливо окремо розмежувати платіжні документи, які підставно повинні були б ураховуватися для погашення заборгованості по договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі страхового полісу №АІ/8802048 від 06.10.2015 р., а також по договорах обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на умовах міжнародної системи автомобільного страхування Зелена карта від 16.10.2015р., 21.10.2015р., 22.10.2015р., 26.10.2015р., 30.10.2015р. у формі страхових полісів №UA/015/11626026, №UA/015/11626030, №UA/015/11626031, №UA/015/11626034, №UA/015/11634962?

Якщо так, то на яку загалом суму, і чому неможливо врахувати як розрахунок по вказаних шести договорах інші платіжні розрахункові документи?

Оплату за проведення судової експертизи було зобовязано здійснити відповідачу на підставі виданого рахунку експертної установи, а докази оплати подати апеляційному господарському суду.

Згідно припровідного листа за вих. № 107 від 13.01.2017 р. матеріали даної справи було повернуто до апеляційного суду Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз без проведення судової експертизи у звязку із її неоплатою відповідачем, рахунок на оплату якої йому було надіслано згідно припровідного листа за вих. № 7564 від 08.11.2016 р.

Відповідач після повернення матеріалів справи із експертної установи пояснень щодо неоплати експертизи суду не подав, його представник в судове засідання не зявився.

Зважаючи на викладене вище, відсутність висновку судової експертизи через невиконання саме відповідачем вимог суду щодо її оплати, а також того, що у суду апеляційної інстанції відсутні процесуальні можливості самостійно змінювати підставу позову в частині стягнення заборгованості на підставі інших правочинів (усіх правочинів), які існували чи існують між сторонами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про обгрунтованність рішення суду першої інстанції, як прийнятого саме на підставі тих доказів та у межах тих позовних вимог і матеріально-правової підстави, які були заявлені у позові.

Згідно ст. 33, абзацу 2 ст. 34, ст. 43 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Скаржником не подано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували обґрунтованість вимог, заявлених у апеляційній скарзі, тому вона не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Тернопільської області від 29.06.2016 р. у даній справі № 921/249/16-г/3 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3. Матеріали справи повернути до господарського суду Тернопільської області.

ОСОБА_2Матущак

Судді О.П. Дубник

ОСОБА_3