КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2017 р. Справа№ 910/11964/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гончарова С.А.

суддів: Куксова В.В.

Яковлєва М.Л.

при секретарі судового засідання Денисюк І.Г.

за участю представників:

від прокуратури: Лиховид О.С. - за посвідченням;

від позивача: не з'явились;

від відповідача-1: не з'явились;

від відповідача-2: Колісник Ю.І. - за належним чином оформленою довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Заступника прокурора міста Києва

на рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2016 року у справі № 910/11964/15 (суддя Лиськов М.О.)

за позовом Заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

до 1. Публічного акціонерного товариства "Ерде Банк"

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Даліз-Експрес"

про визнання недійсним рішення та договору про відступлення права вимоги

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 11.04.2016 позовні вимоги щодо визнання недійсним договору про відступлення права вимоги №09 від 30.12.2013 р. було задоволено.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 11.04.2016 в частині позовних вимог про визнання недійсним рішення засідання конкурсної комісії з реалізації майна Банку, оформлене протоколом №54 від 30.12.2013 р., щодо визнання ТОВ "ФК "Даліз-Експрес" переможцем конкурсу з продажу права вимоги за кредитним договором №92-КЛ від 29.12.2010 р. провадження у справі припинено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.06.2016 Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Даліз-Експрес" на рішення Господарського суду міста Києва від 11 квітня 2016 року у справі №910/11964/15 залишено без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 11 квітня 2016 року у справі №910/11964/15 залишено без змін. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 11 квітня 2016 року у справі №910/11964/15 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду від 16.08.2016 Касаційну скаргу ТОВ "Фінансова компанія "Даліз-Експрес" залишено без задоволення. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.06.2016 у справі № 910/11964/15 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду від 16.08.2016 касаційну скаргу Заступника прокурора міста Києва задоволено. Ухвалу господарського суду міста Києва від 11.04.2016 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 24.05.2016 у справі № 910/11964/15 в частині припинення провадження скасовано. Справу № 910/11964/15 в цій частині направлено на розгляд до господарського суду міста Києва.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.11.2016 року в задоволені позовних вимог відмовлено повністю.

Не погодившись з вказаним рішенням, Заступник прокурора міста Києва звернувся до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким повністю задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що судом всупереч вимогам ст.ст. 4-2, 43 ГПК України не досліджено всебічно обставини справи, надано перевагу доводам відповідача та невірно застосовано до спірних правовідносин вимоги ст.ст. 203, 215, 216 ЦК України, ст. 38, 48, 51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Апелянт зазначає, що судом в порушення ст. 43 ГПК України не враховано, що відчуження майнових прав неплатоспроможного банку відбулося за ціною, що є неспівмірно меншою за ціну боргу.

Скаржник вказує, суд дійшов помилкового висновку, що встановлені ст. 38 Закону підстави нікчемності можуть бути застосовані до правочинів, укладених лише за рік до введення тимчасової адміністрації.

Також, скаржник обґрунтовує апеляційну скаргу тим, що суд в порушення ст. 43 ГПК України дійшов помилкового висновку, що спірне рішення конкурсної комісії не є правочином. Судом не враховано, що рішення конкурсної комісії і укладений на його виконання договір відступлення права вимоги є правочинами банку, які спрямовані на відчуження його активів у процедурі ліквідації.

Прокурор в своїй скарзі зазначає, що всупереч вказаним вимогам Закону та Положення банком в особі його органів управління не вжито належних заходів щодо стягнення заборгованості у сумі понад 24 млн.грн., а прийнято рішення про відчуження вказаної кредитної заборгованості за ціною, що є неспівмірно меншою за розмір самого боргу.

Таким чином, рішення конкурсної комісії з реалізації майна ПАТ «Ерде Банк», оформлене протоколом від 30.12.2013 № 54, та договір відступлення права вимоги від 30.12.2013 суперечать вимогам ст.ст. 48, 51 Закону та Положенню про виведення неплатоспроможного банку з ринку, а тому підлягають визнанню недійсними.

Відповідно автоматичного розподілу справ між суддями для розгляду даної апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі: Гончаров С.А. (головуючий), Тищенко О.В., Яковлєв М.Л.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.11.2016 апеляційну скаргу Заступника прокурора міста Києва було прийнято до провадження та призначено розгляд справи на 11.01.17р.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 10.01.2017 року у зв'язку з перебування судді Тищенко О.В. у відпустці, сформовано для розгляду зазначеної апеляційної скарги колегію суддів у складі: головуючий суддя: Гончаров С.А., судді Яковлєв М.Л., Куксов В.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.01.2017р. колегією суддів в зазначеному складі прийнято апеляційну скаргу до провадження.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.01.2017 року відкладено розгляд апеляційної скарги на 15.02.2017 року.

Відповідач-2, згідно з поданим до суду 04.01.2017 року відзивом, проти доводів викладених в апеляційній скарзі заперечив та просить апеляційну скаргу Заступника прокурора міста Києва на рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2016 року у справі № 910/11964/15 залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2016 року у справі № 910/11964/15 без змін.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, згідно з поданими до суду 06.01.2017 року поясненнями зазначив, що норми ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» наділяють правом віднесення до нікчемних правочинів саме Уповноважену особу щодо правочинів неплатоспроможного банку, і жодним чином не стосується правовідносин у діяльності самого Фонду. Отже дії працівників прокуратури щодо рішень Фонду та його структурних підрозділів є безпідставними, необгрунтованими, незаконними та мають бути кваліфіковані, як втручання у повноваження суб'єкта владних повноважень, відповідального за виведення неплатоспроможного банку з ринку

Пунктом 5 ст. 51 Закону про Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції, яка діяла на період спірних відносин), було встановлено, що Уповноважена особа зобов'язана вживати заходів відповідно до закону для стягнення заборгованості позичальників та інших осіб перед банком. Як вбачається з позовної заяви та наданих попередніх пояснень, уповноваженою особою, на виконання вимог зазначеної статті і було вжито всіх встановлених законом заходів щодо стягнення заборгованості, в результаті чого за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки було частково погашено заборгованість, наявність рішення суду та наказу про стягнення заборгованості за кредитним договором. Тому зазначена норма Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не може бути застосована як підстава для визнання недійсним спірного протоколу.

Розділом 5 глави 5 Положення було встановлено процедури щодо реалізації активів банку. Зокрема, п.5.5. було встановлено, що вибір способів реалізації майна здійснюється Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію з метою забезпечення його відчуження за найвищою ціною та у найкоротший строк. Обраний спосіб (способи) реалізації майна затверджується виконавчою дирекцією Фонду.

Оскільки Уповноваженою собою було дотримано порядку вибору способу реалізації майна, тому відсутні підстави для визнання його недійсним.

З врахуванням викладеного, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб вважає рішення Господарського суду міста Києва 02.11.2016 законним та обгрунтованим.

Позивач та відповідач-1 до судового засідання, що відбулось 15.02.2017 року, не з'явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання.

Згідно із п. 3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011 року Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Судовою колегією встановлено, що неявка представників позивача та відповідача-1 не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами, та, за таких обставин, розгляд справи за відсутності позивача та відповідача-1 є можливим.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, заслухавши пояснення учасників судового процесу, присутніх в судовому засіданні, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Місцевим господарським судом вірно встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне.

На підставі Постанови Правління Національного банку України від 29.10.2012 року № 451 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Ерде Банк" до категорії неплатоспроможних" було прийнято рішення виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 25 від 29.10.2012 року "Про виведення з ринку та здійснення тимчасової адміністрації". Уповноваженою особою Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в АТ "Ерде Банк" призначено Куреного О.В.

Згідно Постанови Правління Національного банку України від 09.01.2013 № 4 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Ерде Банк" було відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Ерде Банк".

Відповідно до зазначеної Постанови Правління НБУ виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято Рішення № 3 від 10.01.2013 року про призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку Публічного акціонерного товариства "Ерде Банк" Куреного О.В.

30.12.2013 конкурсною комісією з реалізації майна ПАТ "Ерде Банк", призначеної згідно з наказом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Ерде Банк", проведено конкурс з продажу права вимоги за Кредитним договором № 92-КЛ від 29.12.2010, оформленого протоколом № 54 від 30.12.2013.

Відповідно до протоколу № 54 від 30.12.2013 року ТОВ "ФК "Даліз-Експрес" визнано переможцем конкурсу з продажу права вимоги за кредитним договором від 29.12.2010 із пропозицією в сумі 780 000 грн.

На підставі протоколу № 54 від 30.12.2013 року між ПАТ "Ерде Банк" та ТОВ "ФК Даліз- Експрес" укладено договір про відступлення права вимоги за кредитним договором № 92-КЛ від 29.12.2010.

Як зазначалось, позовними вимогами, які розглядаються після скасування ухвалу господарського суду міста Києва від 11.04.2016 про припинення провадження та постанови Київського апеляційного господарського суду від 24.05.2016 у справі № 910/11964/15 в цій частині, є визнання недійсним рішення засідання конкурсної комісії з реалізації майна Банку, оформлене протоколом №54 від 30.12.2013 р., щодо визнання ТОВ "ФК "Даліз-Експрес" переможцем конкурсу з продажу права вимоги за кредитним договором №92-КЛ від 29.12.2010 р.

Позовні вимоги в цій частині вмотивовані тим, що п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 38 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", зі змінами і доповненнями станом на 09.06.2013, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, - протягом 30 днів з дня початку тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку договорів (інших правочинів), укладених банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення договорів (правочинів), виконання яких спричинило або може спричинити погіршення фінансового стану банку та які відповідають одному з таких критеріїв: договори, за якими було або має бути здійснено відчуження (або передача в користування) майна банку на умовах, значно гірших за звичайні ринкові умови здійснення відповідних операцій; договори про здійснення кредитних операцій та інші господарські договори, що мають на меті штучне виведення активів банку внаслідок шахрайських дій та зловмисних намірів.

Судова колегія, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні в судовому засіданні з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв'язок, погоджується з висновками, з яких виходив місцевий господарський суд при прийнятті оскаржуваного рішення з наступних підстав.

Як вбачається з п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 38 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", основними підставами (умовами) за якими уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку є: тривалість проведення перевірки; об'єкт перевірки; предмет перевірки за критеріями.

Уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку до 29.11.2012; об'єктом перевірки мають бути лише договори (правочини), при цьому, укладені банком з 29.10.2012 року до 29.11.2013 року.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Торги є спеціальною процедурою, за допомогою якої укладається договір. Договір є результатом, а торги - засобом його досягнення. Самі по собі торги не тягнуть відчуження майна. Для цього необхідний договір, який, у свою чергу, є самостійним правочином.

Отже, прокурором невірно наведено нормативно-правове обґрунтування позовних вимог, адже, рішення конкурсної комісії з реалізації майна ПАТ "Ерде Банк" з продажу права вимоги за кредитним договором № 92-КЛ від 29.12.2010 року, укладеним між АТ "Ерде Банк" та ПАТ "Медичний центр "Добробут", оформлене протоколом № 54 від 30.12.2013 року, тому уповноважена особа на ліквідацію ПАТ "Ерде Банк" не мала права забезпечити його перевірку після 29.11.2012 року - 30-тидневного строку з дня початку тимчасової адміністрації. Крім того, спірне рішення не є правочином, і навіть якби було таким, то дата його укладення виходить за межі періоду з 29.10.2012 року по 29.11.2013 року - однорічного строку до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, що є принциповим моментом, адже. Фонд перевіряє лише ті правочини. що були укладені до його введення (підписані головою Правління Банку).

Факт продажу права вимоги за кредитним договором № 92-КЛ від 29.12.2010 року мало наслідком отримання Банком прибутку без прийняття на себе жодних грошових зобов'язань, оскільки останній набув статусу кредитора, а не боржника, а тому посилання прокурора на ч. 2 ст. 38 ЗУ "Про ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є необґрунтованим.

Уповноважена особа Фонду не має права відчужувати майно банку до затвердження виконавчою дирекцією Фонду результатів інвентаризації майна банку та формування ліквідаційної маси. Після затвердження виконавчою дирекцією Фонду результатів інвентаризації майна банку та формування ліквідаційної маси уповноважена особа Фонду розпочинає реалізацію майна банку у порядку, встановленому цим Законом та нормативно-правовими актами Фонду, з метою отримання максимальної виручки у найкоротший строк. Виконавча дирекція Фонду за поданням уповноваженої особи Фонду затверджує способи, порядок, склад та умови відчуження майна банку, що включене до ліквідаційної маси. Порядок продажу майна банку під час проведення ліквідаційної процедури визначається і регламентується нормативно-правовими актами Фонду. Майно банку може бути реалізоване: 1) на відкритих торгах (аукціоні); 2) на закритих торгах (щодо майна банку, обмеженого в обігу); 3) шляхом продажу серед заздалегідь визначеного кола осіб (щодо майна, на яке існує обмежений попит); 4) шляхом відступлення права вимоги за кредитами іншим фінансовим установам; 5) шляхом реалізації на організованих місцях продажу (біржах, у торговельних посередників тощо). У разі якщо реалізувати майно у способи, передбачені пунктами 1-5 цієї частини, не вдалося, майно банку може бути реалізоване у будь-який інший спосіб на конкурсній основі. Уповноважена особа Фонду зобов'язана вживати заходів відповідно до закону для стягнення заборгованості позичальників та інших осіб перед банком, (ст. 51 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", зі змінами і доповненнями станом на 09.06.2013 року, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

На виконання вимог ст. 50 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Уповноваженою особою було сформовано ліквідаційну масу станом на 01.05.2013 року, а рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів Фізичних осіб № 073/13 від 18.07.2013 було затверджено Акт за результатами інвентаризації та формування ліквідаційної маси.

Пунктом 5.5. Розділу 5 Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 2 від 05.07.2012, зі змінами і доповненнями станом на 30.04.2013, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин встановлено, що вибір способів реалізації майна здійснюється уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку з метою забезпечення його відчуження за найвищою ціною та у найкоротший строк.

Торги з продажу права вимоги за кредитним договором № 92-КЛ від 29.12.2010 року, укладеним між АТ "Ерде Банк" та ПрАТ "Медичний центр "Добробут", відбулись 30.12.2013 року, що майже через пів року після затвердження виконавчою дирекцією Фонду результатів інвентаризації майна банку та формування ліквідаційної маси.

Пунктами 11.3., 11.4. та 11.8. Розділу 5 Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 2 від 05.07.2012 року, зі змінами і доповненнями станом на 30.04.2013 року, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин встановлено:

Банк в особі уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку виставляє для реалізації майно банку за ринковою вартістю або за вартістю, визначеною суб'єктом оціночної діяльності.

Проте, виконавча дирекція Фонду має право погодити реалізацію майна банку за ліквідаційною вартістю, якщо таке майно пропонувалося до продажу на аукціоні, конкурсі і не було продане в установленому порядку за ринковою вартістю.

Крім того, банк в особі уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку має право: під час проведення аукціону, конкурсу здійснювати реалізацію майна за ціною, зниженою на 10 відсотків від його початкової (ринкової) вартості або визначеною суб'єктом оціночної діяльності; продати майно банку, якщо майно не було продано на попередніх торгах, зі зменшенням його початкової ціни, але не більше ніж на 30 відсотків, без повторного погодження з виконавчою дирекцією Фонду.

Згідно п. 4.17. Розділу 5 Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 2 від 05.07.2012, зі змінами і доповненнями станом на 30.04.2013, майно неплатоспроможного банку, що включається до ліквідаційної маси, підлягає оцінці у порядку, встановленому законодавством України, у тому числі цим Положенням. Для здійснення оцінки майна уповноважена особа Фонду на здійснення ліквідації банку має право залучати суб'єктів оціночної діяльності з оплатою їх послуг за рахунок ліквідаційної маси неплатоспроможного банку.

Відповідно до звіту про незалежну оцінку ринкової вартості права вимоги за кредитним договором № 92-КЛ від 29.12.2010 року суб'єкта оціночної діяльності ТОВ "Міжнародна консалтингова компанія-оцінка" (сертифікат № 12962/12 від 10.02.2012 року, договір про здійснення незалежної оцінки № 2905/13 від 29.05.2013 року), ринкова (оціночна) вартість права вимоги за даним кредитним договором складає 0,00 грн.

Як вбачається з рішенням конкурсної комісії з реалізації майна ПАТ "Ерде Банк" з продажу права вимоги за кредитним договором № 92-КЛ від 29.12.2010 року, укладеного між АТ "Ерде Банк" та ПАТ "Медичний центр "Добробут", оформленого протоколом № 54 від 30.12.2013 року, конкурс з права вимоги за кредитним договором № 92-КЛ від 29.12.2010 року був повторним, що означає, що якби звітом про незалежну оцінку ринкової вартості права вимоги було встановлено вартість майнових прав більше нуля, то початкова ціна майнових прав на повторних торгах могла бути зменшена до 40 % від ринкової (оціночної) вартості права вимоги кредитним договором.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом в інтересах держави в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до 1) Публічного акціонерного товариства "Ерде Банк"; 2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Даліз-Експрес" про визнання недійсним рішення конкурсної комісії з 5 осіб, призначених згідно з наказом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Ерде Банк" з реалізації майна ПАТ "Ерде Банк" з продажу права вимоги за кредитним договором № 92-КЛ від 29.12.2010 року, укладеного між АТ "Ерде Банк" та ПАТ "Медичний центр "Добробут", оформленого протоколом № 54 від 30.12.2013 та визнання недійсним договору про відступлення права вимоги № 09 від 30.12.2013, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Ерде Банк", в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Ерде Банк". та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Даліз-Експрес".

Відповідно до п. 2.3. 5 Розділу 5 Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 2 від 05.07.2012 року, зі змінами і доповненнями станом на 30.04.2013, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, з дня призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку, зокрема, припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку здійснення Фондом тимчасової адміністрації банку припиняється.

Прокурор, звертаючись до суду з даним предметом позову, обрав нормативно-правове обґрунтування визнання недійсним рішення конкурсної комісії та договору про відступлення права вимоги - п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 38 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", зі змінами і доповненнями станом на 09.06.2013, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин.

Однак, зазначені норми розповсюджують свою дію лише на правочини, що укладені банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку. А як всановлено, тимчасова адміністрація була введена в АТ "Ерде Банк" 29.10.2012 року. Тому всі правочини починаючи з 29.10.2012 були укладені від імені Банку, проте в особі уповноваженої особи Фонду, при цьому з метою реалізації майна банку задля отримання максимальної виручки у найкоротший строк. Тобто всі рішення щодо реалізації майна банку на стадії тимчасової адміністрації чи ліквідації АТ "Ерде Банк" приймала уповноважена особа Фонду за погодженням з Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

В даній справі прокурор визначив Фонд гарантування вкладів фізичних осіб як Позивача, в інтересах якого подав позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. При ньому, яким чином порушено права Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, якщо рішення конкурсної комісії з реалізації майна ПАТ "Ерде Банк" від 30.12.2013 року, підписане уповноваженою особою Фонду Куреним О.В. та іншими членами конкурсної комісії, які призначені наказом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Ерде Банк" № 71/13-ОД від 11.12.2013 року.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 23.03.2012 року "Про деякі питання участі прокурора у розгляді справ, підвідомчих господарським судам" встановлено, що згідно ч. 2 ст. 29 ГПК України у разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, або в інтересах громадянина зазначений орган чи громадянин набуває статусу позивача, а в разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави, в якій зазначено про відсутність органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, або про відсутність у такого органу повноважень щодо звернення до господарського суду, прокурор набуває статусу позивача і як такий зазначається у позовній заяві.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на викладене, позовні вимоги про визнання недійсним рішення засідання конкурсної комісії з реалізації майна Банку, оформлене протоколом №54 від 30.12.2013 р., щодо визнання ТОВ "ФК "Даліз-Експрес" переможцем конкурсу з продажу права вимоги за кредитним договором №92-КЛ від 29.12.2010 р., Заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб є необґрунтованими та такими, в задоволені яких вірно відмовлено судом першої інстанції.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення господарського суду міста Києва від 02.11.2016 року у справі № 910/11964/15 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Разом з тим, доводи Заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рішення господарського суду міста Києва від 02.11.2016 у справі № 910/11964/15 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рішення господарського суду міста Києва від 02.11.2016 у справі № 910/11964/15 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2016 у справі № 910/11964/15 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/11964/15 повернути до суду першої інстанції.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя С.А. Гончаров

Судді В.В. Куксов

М.Л. Яковлєв