ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2017 р. Справа № 909/476/16

Господарський суд Івано-Франківської області у складі: судді Фанди О.М., секретаря судового засідання Поліводі С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: ОСОБА_1 особи - підприємця ОСОБА_2, вул. Коритовського, 15, м. Калуш, Івано-Франківська область, 77300,

до відповідача: ОСОБА_1 особи - підприємця ОСОБА_3, вул. Л.Українки, 44/2, м. Калуш, Івано-Франківська область, 77300,

до відповідача: ОСОБА_1 особи - підприємця ОСОБА_4, вул. Л.Українки, 44/2, м. Калуш, Івано-Франківська область, 77300,

про зобов'язання відповідачів провести перебудову будинку № 44/2 на проспекті ОСОБА_5 в м. Калуш, привівши його у відповідність до вимог Державних будівельних норм

за участю:

від позивача: ОСОБА_2 - фізична особа - підприємець, (виписка з ЄДРЮОФОП серія АВ № 130800 від 12.03.2014 року; паспорт серія СС № 549378 від 07.05.1998 року)

від позивача: ОСОБА_6 - адвокат, (угода про надання послуг адвоката № 03/2017 від 03.02.2017 року)

від відповідача ОСОБА_1 особи - підприємця ОСОБА_3: ОСОБА_7 - адвокат, (договір про надання правової допомоги від 01.07.2015 року; посвідчення № 819)

від відповідача ОСОБА_1 особи - підприємця ОСОБА_4: ОСОБА_7 - адвокат, (договір про надання правової допомоги від 01.07.2015 року; посвідчення № 819)

встановив: ОСОБА_1 особа - підприємець ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулась до господарського суду Івано-Франківської області із позовом до ОСОБА_1 особи - підприємця ОСОБА_3, ОСОБА_1 особи - підприємця ОСОБА_4 (далі - відповідачі) про зобов'язання відповідачів провести перебудову будинку № 44/2 на проспекті ОСОБА_5 в м. Калуш, привівши його у відповідність до вимог Державних будівельних норм.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач здійснивши самочинне будівництво будинку №44 на проспекті ОСОБА_5 в м. Калуш порушив будівельні норми та правила, а саме:- дах будівлі відповідачів впирається в стіну будинку позивача, через що постійно на стіну будинку позивача затікає вода; - двері будинку відповідача відкриваються на територію позивача; - газопровід будинку 44 спроектовано без врахування запланованої суцільної забудови, що в свою чергу призвело до обмеження та порушення права власності на об'єкт нерухомості позивача.

В ході розгляду справи, ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 28.07.2016 року, на підставі поданого клопотання (вх.№7761/16 від 28.07.16) представником відповідачів, провадження у справі зупинено до прийняття рішення у пов'язаній із нею справі № 6-1133ц16-1 за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, яка розглядалась Верховним Судом України.

Ухвалою суду від 16.01.2017 року поновлено провадження у справі та призначено розгляд справи в судове засідання.

26 липня 2016 року позивачем подано клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_9 (вх.№7611/16) та клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_8.

Відповідно до ст. 27 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора. Якщо господарський суд при прийнятті позовної заяви, вчиненні дій по підготовці справи до розгляду або під час розгляду справи встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права і обов'язки осіб, що не є стороною у справі, господарський суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору. У справах щодо майна господарських організацій, у статутному капіталі яких є корпоративні права держави, господарський суд залучає орган державної влади, що здійснює управління корпоративними правами, до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Розглянувши подані клопотання судом не встановлено, а позивачем не подано належних доказів, що рішення господарського суду може вплинути на права і обов'язки осіб, що не є стороною у справі.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для залучення до участі у справі ОСОБА_9 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача та .ОСОБА_8, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача. Отже, в клопотаннях про залучення третіх осіб слід відмовити.

03 лютого 2017 року в процесі розгляду справи позивачем подано клопотання за вх.№1355/17 про призначення судової будівельно-технічної експертизи, на вирішення якої просив поставити наступні питання: чи проектно-дозвільна документація з будівництва житлових та нежитлових приміщень по вул. Л.Українки, 44 в м. Калуш, замовника будівництва - ОСОБА_4 відповідає вимогам державних будівельних норм і правил? та чи було при будівництві будинку по вул.Л.Українки, 44 в м. Калуш, замовника будівництва - ОСОБА_4 допущено істотних відхилень від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб та чи було допущено істотного порушення будівельних норм? Якщо так, то в чому вони полягають. Клопотання мотивоване тим, що для вирішення спору необхідно встановити чи при здійсненні будівництва відповідачі допустили істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб та допущено істотного порушення будівельних норм.

Розглянувши клопотання, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 41 ГПК України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Така ж правова позиція викладена і у п.п. 2, 5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. №4 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» (з наступними змінами та доповненнями).

Дослідивши наявні матеріали справи, господарський суд дійшов висновку про відсутність необхідної потреби у призначенні у справі судової будівельно-технічної експертизи, предметом якої є, зокрема, дослідження обставин відповідності спірного обєкта нерухомого майна вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва. Наявний у справі Акт введення в експлуатацію від 03.09.2008 року, яким встановлена відповідність здійсненого відповідачами будівництва будівельним нормам є достатнім доказом для законного прийняття рішення суду.

Представник позивача, в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, та просить суд позов задовольнити.

Представник відповідачів в судовому засідання проти позову заперечив, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву (вх.№9870/16 від 14.07.16) та просить суд в позові відмовити. Свої заперечення мотивує тим, що ними у встановленому законом порядку було отримано всі необхідні дозвільні документи для проведення будівництва, тобто будівництво здійснено у чіткій відповідності з будівельними нормами та правилами. При цьому зазначає, що саме позивач здійснює будівництво з порушенням державних будівельних норм.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників сторін, надавши їм належної правової характеристики, оцінивши докази по справі, суд виходить з наступного.

12 вересня 2009 рішенням Калуської міської ради № 478 затверджено акт Державної приймальної комісії з прийняття в експлуатацію магазину з влаштуванням житлових приміщень в об'ємі другого та третього поверхів (квартира № 1 загальна площа 94,5 кв.м.АДРЕСА_1 загальна площа 95,6 кв.м.) та сауни в цокольному поверсі загальною площею 107,7 кв.м., на проспекті ОСОБА_5, 44 підприємців ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_3 та вирішено оформити право власності будівлі на вказаних осіб у спосіб передбачений чинним законодавством. Пізніше ОСОБА_3 викуплено 2/3 приміщення сауни в цокольному поверсі на підставі договору купівлі-продажу від 04.03.2011.

Рішенням Калуської міської ради №554 від 20.11.2001 року надано дозвіл позивачу на проектно-вишукувальні роботи для реконструкції павільйону №173 на вул. Л.ОСОБА_5 під магазин та заклад громадського харчування та на оформлення відводу земельної ділянки в установленому порядку.

У 2009 році на підставі вказаного вище рішення позивачем розпочато будівництво будівлі житлово-комерційного призначення відповідно до проектної документації на земельній ділянці, яка надана для будівництва.

Рішенням Управління архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області №11 "Про скасування реєстрації про початок виконання будівельних робіт" від 03.03.16,позивачу скасовано реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт від 03.02.2012 року №ІФ 7.

Відповідно до ст. 13 Конституції України та ст. 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист усіх суб"єктів права власності.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Частиною 1 ст. 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Як зазначалося вище, позивач обгрунтовує порушення відповідачем його права власності (позивача) саме самочинним будівництвом спірного об'єкту.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема із Акту державної технічної комісії від 15.12.2004 року, який затверджений рішенням виконавчого комітету Калуської міської ради №611 від 21.12.2004 року та Акту державної приймальної комісії з прийняття в експлуатацію закінченого будівництва від 03.09.2008 року, затвердженого рішенням виконавчого комітету Калуської міської ради №478 від 12.09.2008 року, спірний об'єкт був завершений та зданий в експлуатацію, як такий, що відповідає будівельним нормам. Вказаним рішенням вирішено оформити право власності на спірний об'єкт, який знаходиться за адресою вул. Л.Українки, 44/2 в м. Калуші (магазин) за відповідачами. Отже, вказаний об'єкт не є самочинним будівництвом.

В той час, як рішенням виконавчого комітету Калуської міської ради №499 від 12.09.2008 року надано лише дозвіл позивачу на корегування проектної документації та реконструкції павільйону №173 на пр. Л.Українки в м. Калуші під магазин та заклад громадського харчування, тобто будівництво триповерхового житлово-комерційного будинку з мансардою на пр. Л.ОСОБА_5 в межах орендованої земельної ділянки. Вказаним рішенням позивача зобов'язано скоригувати проектно-кошторисну документацію та погодити з інспектуючими службами.

Тобто, на момент введення відповідачами в експлуатацію спірного об'єкту, позивач лише починав будівництво і саме на позивача вказаним рішенням виконкому було покладено обов'язок провести коректуру проекту будівництва. Позивачем не надано суду доказів виконання вказаного рішення виконавчого комітету Калуської міської.

Разом з тим, Приписом Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Івано-Франківській області від 06.11.2009 року встановлено порушення саме позивачем при виконанні ним будівельних робіт з реконструкції павільйону №173 на пр. Л. Українки в м. Калуші. Приписом Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області від 04.02.16 позивача зобов'язано усунути вказані порушення.

Щодо посилання позивача на ухвалу Калуського міськрайонного суду від 10.12.12 року по справі №0908/6207/2012 року, на підставі якої оформлено право власності на об'єкт, який знаходиться на пр. Л.Українки, 173 в м. Калуші, про що внесено до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності, судом до уваги не береться, оскільки постановою Верховного суду України від 23.11.2016 року ухвалу вищого спеціалізованого суду України від 23.07.15 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 01.07.15 скасовано, справу направлено на новий розгляд.

З огляду на вказане, враховуючи скасування ухвали суду, на підставі якої здійснено реєстрацію права власності на об'єкт, що знаходиться на вул. Л.Українки, 173, м. Калуш, та за відсутності декларації про готовність об'екта до єксплуатації, на сьогодні відсутня підстава для здійснення реєстрації такого права. До моменту завершення будівництва, з урахуванням положень ст.331 ЦК України, позивач вважається власником матеріалів, що були використані в процесі цього будівництва .

За наведеного, об'єкт, що знаходиться на пр. Л.Українки, 173 в м. Калуші, не є об'єктом нерухомості, в розумінні чинного законодавства, а позивачем не доведено порушення його права власності на об'єкт нерухомості.

Одночасно слід зазначити , що відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 20 Цивільного кодексу України, право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Однак, заявлені позивачем позовні вимоги - зобов'язати фізичних особ-підприємців ОСОБА_3, ОСОБА_4 провести перебудову будинку №44/2 на проспекті ОСОБА_5 в м. Калуш, привівши його у відповідність з Державними будівельними нормами, не відповідають передбаченим у ст. 16 ЦК України способам захисту права.

Згідно із ч. 2 ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, але лише тим, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Вказаною нормою обов'язок доказування покладений на сторони процесу. Доказування полягає у поданні доказів сторонами та доведенні їх переконливості суду.

У відповідності до ст. 124, пунктів 2, 3, 4 частини другої ст. 129 Конституції України та статей 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на вказане, суд приходить до висновку, що спосіб захисту порушеного права, позивачем обрано помилково, а тому в позові слід відмовити.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по справі слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 13, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 20, 321, 331, 386, 391 Цивільного кодексу України, ст.ст. 27, 33, 41, 43, ст. ст. 82 -85 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

в и р і ш и в :

відмовити в позові ОСОБА_1 особи - підприємцю ОСОБА_2 до ОСОБА_1 особи - підприємця ОСОБА_3, ОСОБА_1 особи - підприємця ОСОБА_4 про зобов'язання відповідачів провести перебудову будинку № 44/2 на проспекті ОСОБА_5 в м. Калуш, привівши його у відповідність до вимог Державних будівельних норм.

Судовий збір по справі залишити за позивачем.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 15.02.17

Суддя Фанда О. М.