ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2017 р. Справа № 909/1123/16
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Скапровської І.М., секретар судового засідання Андріїв Л.Я.,

За участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Ворнер Мьюзік Україна", вул. Лютеранська, б. 15 А, прим. 18, м. Київ, 01024,

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, вул. Селянська, б. 28, кв. 1, м. Івано-Франківськ, 76007,

про стягнення на користь Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" в інтересах позивача компенсації за порушення майнових авторських прав за використаний без дозволу об'єкту - музичного твору "When we stand together" в розмірі 14 500, 00 грн.,

встановив, що товариство з обмеженою відповідальністю "Ворнер Мьюзік Україна" звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення на користь Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" в інтересах позивача компенсації за порушення майнових авторських прав за використаний без дозволу, зокрема, музичного твору "When we stand together" в розмірі 14 500, 00 грн.

В обґрунтування позову вказали на те, що відповідач всупереч вимогам Закону України "Про авторське право і суміжні права", використовував, зокрема, музичний твір "When we stand together" серед сторонніх осіб без дозволу і без сплати відповідної винагороди. В підтвердження факту використання відповідачем об'єкту авторського права (музичного твору) позивачем подано акт фіксації фактів прямого чи опосередкованого комерційного використання музичних творів, опублікованих з комерційною метою фонограм, відеограм, їх примірників та зафіксованих у них виконань №14/02/2016р. від 20.02.2016р.; відеозапис (з фіксацією використання музичного твору за допомогою технічних засобів у відповідну дату) та квитанцію від 20.02.2016 р.

Відповідач щодо позову заперечив, посилаючись на те, що позивачем не доведено належність йому авторських прав на спірний твір та не доведено факту порушення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 авторського права ТОВ "Ворнер Мьюзік Україна" шляхом незаконного використання спірного музичного твору у приміщенні ПАБ "Микулинецький".

07.02.2017р. позивач направив суду письмову заяву про збільшення розміру позовних вимог та стягнення з відповідача 32 000,00 грн. компенсації за порушення порядку використання музичних творів.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд вважає, що в позові слід відмовити.

При цьому суд врахував наступне:

Статтею 52 Закону України "Про авторське право і суміжні права" передбачено право суду постановити рішення чи ухвалу про виплату компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження заподіяних позивачу збитків чи отримання доходів за використання без дозволу музичного твору. Таким чином, відсутні і підстави для стягнення компенсації за порушення майнових авторських прав.

Поданий суду , як доказ порушення відповідачем права позивача, акт №24/02/2016 від 20.02.2016., судом не приймається , як такий, що складений в односторонньому порядку а диск доданий до акту, взагалі не містить інформації, яка могла б слугувати доказом заподіяння збитків.

Крім того, слід вказати, що суду не надано доказів, які б свідчили, що "Видавець", який уклав угоду з "Субвидавцем", котрий для позивача в свою чергу є видавцем, згідно договору про управління майновими авторськими правами №АВ-24012014 від 26.01.2014, вправі був укладати ліцензійний договір №ВЧ-01112014/02-д від 01.11.2014. Таким чином, не доведено, що позов про стягнення з відповідача на користь приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами", яка згідно установчих документів є неприбутковою і основним видом діяльності, якої є діяльність професійних громадських організацій, компенсації, спрямований на захист порушеного авторського права на відповідні твори.

Згідно ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

в позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Скапровська І. М.

повний текст рішення виготовлено 23.02.2017