РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2017Справа №910/17477/16

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Мірас Трейд"
До Товариства з обмеженою відповідальністю "Еліт Профі Груп"
Простягнення 7 733,58 грн.
Суддя Борисенко І.І.

Представники:

Від позивача - Федоренко О.П., представник за довіреністю;

Від відповідача - не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача на свою користь заборгованість по договору №01/03-164 від 01.03.2016р. в сумі 7 733,58 грн.

В процесі розгляду справи Позивачем подано клопотання про збільшення позовних вимог. Згідно вказаної заяви про збільшення розміру позовних вимог, позивач просить суд стягнути з відповідача також 2 417,80грн. заборгованості за додатковою угодою №1 до договору №0103-164 від 01.03.2016р., що загалом становить 10 151,38грн. заборгованості.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Вказана заява була прийнята судом до розгляду, оскільки відповідала вимогам ч. 4 ст. 22 ГПК України. Отже має місце нова ціна позову (10 151,38грн), відповідно до ст. 55 ГПК України виходячи з якої й вирішується спір по суті.

Відповідно до статті 64 ГПК України судом вчинені дії для належного повідомлення відповідача про розгляд справи.

Ухвали суду були надіслані за адресою місцезнаходження відповідача, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а саме: 04071, м. Київ, вул. Костянтинівська, буд. 10.

Проте, за зазначеною адресою відповідача не було розшукано, а тому конверти з вказаними ухвалами суду було повернуто назад до суду, з відповідними відмітками про це органу поштового зв'язку (за закінченням встановленого строку зберігання).

Отже, за встановлених обставин справи відповідач належним чином був повідомлений про дату, час та місце судових засідань.

Не знайшовши підстав для відкладення розгляду справи, суд відповідно до статті 75 ГПК України здійснює її розгляд за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.03.2016р. між Позивачем (надалі - Постачальник) та Відповідачем (надалі - Покупець) був укладений договір №0103-164 (надалі - Договір), згідно з п. 1.1. якого Постачальник зобов'язався поставити і передати у власність покупця продукцію (надалі - продукція/товар), а Покупець, в свою чергу зобов'язався прийняти та своєчасно сплатити вартість продукції.

16.05.2016р. між позивачем і відповідачем було підписано додаткову угоду №1 до договору №0103-164 від 01.03.2016р., відповідно до якої сторони дійшли згоди про доповнення Договору поставки №0103-164, у зв'яжу з чим, вирішили погодити наступну редакцію п.1.5 та п. 1.6 Договору. Викласти їх в наступній редакції:

" п. 1.5 Постачальник разом з Товаром передає Покупцю обладнання в кількості 7 шт. на умовах відповідального зберігання про що Сторони підписують Акт приймання -передачі, який є невід'ємною частиною Договору.

П.1.6 Якщо покупець здійснить купівлю Товару (хоз. товарів) на суму щонайменше 35 тисяч гривень, в строк не більший ніж вісім календарних місяців з моменту підписання угоди, то обладнання, передане на відповідальне зберігання та визначене у Акті приймання-передачі, передається у власність Покупця за ціною, вказаною у видатковій накладній"

У разі невиконання умов угоди Покупець зобов'язаний виплатити Постачальнику суму в розмірі 2 417,8грн.

Судом встановлено, що на виконання умов договору позивачем відповідачу за видатковими накладними №211 від 29.04.2016р., №216 від 04.05.2016р., №271 від 13.05.2016р., №273 від 17.05.2016р. було поставлено узгоджений товар на загальну суму 7 733,58 грн.

Факт приймання Відповідачем товару підтверджується наявністю підпису та печатки на вказаних накладних, згідно яких приймався поставлений товар. Будь-яких зауважень щодо кількості та якості поставленого товару від Відповідача не надходило.

Зазначені накладні не були оплачені взагалі.

Таким чином заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений товар за договором від 01.03.2016р. №0103-164 становить 7 733,58 грн.

Крім того, судом встановлено, що 16.05.2016 р. в рамках додаткової угоди №1 до договору поставки від 01.03.2016 №0103-164 Позивач передав Відповідачу 3 дозатори для рідкого мила та 4 диспенсори для Аірвікс, що підтверджується актом приймання-передачі №1.

Відповідно до п.1.6 Договору, якщо Відповідач не придбає товар на суму понад 35 000,00 гривень, то він зобов'язаний виплатити Продавцю суму в розмірі 2 417,80грн.

Враховуючи те, що Відповідач не здійснив придбання у Позивача товару на суму понад 35 000,00 гривень, то він зобов'язаний виплатити Продавцю суму в розмірі 2 417,80грн., а загальний борг Відповідача перед Позивачем за поставлений товар в рамках Договору поставки від 01.03.2016р. та додаткової угоди №1 від 16.05.2016 р. до договору поставки складає 10 151,38грн.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що свої обов'язки за договором Позивач виконав належним чином, а саме своєчасно та в повному обсязі здійснив поставку попередньо замовленого товару, проте Відповідач, як Покупець, свої зобов'язання щодо оплати поставленого товару виконував неналежним чином, у зв'язку із чим допустив прострочення оплати вартості поставленого та прийнятого товару.

Стаття 173 ГК України встановлює, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до частини 1 статті 175 ГК України майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до статті 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться (частина 1). Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. (частина 2). Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань (частина 7).

Аналогічні положення містяться і у статтях 525, 526 ЦК України.

Статтею 655 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частинами 1, 2 статті 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Порядок розрахунків між покупцем та постачальником передбачений пунктом 5.2. Договору, відповідно до якого, покупець зобов'язаний здійснити оплату з моменту поставки товару.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Внаслідок порушення відповідачем зобов'язання з оплати за поставлений товар за договором №0103-164, станом на час прийняття рішення відповідач має заборгованість перед ТОВ "Мірас Трейд" в розмірі 7 733,58 грн.

Відповідач має також заборгованість перед ТОВ "Мірас Трейд" в розмірі 2 417,80грн., в зв'язку з тим, що Відповідач не здійснив придбання у Позивача товару на суму понад 35 000,00 гривень, відповідно до додаткової угоди №1 до Договору.

Отже, факт наявності боргу у Відповідача перед Позивачем в загальній сумі 10 151,38грн. за поставлений товар в рамках Договору поставки від 01.03.2016р. та додаткової угоди №1 від 16.05.2016 р. до договору належним чином доведений, документально підтверджений і Відповідачем не спростований. Строк оплати за договором та додатковою угодою до договору є таким, що настав. За таких обставин, позов підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Еліт Профі Груп" (04071, м. Київ, вул. Костянтинівська, буд. 10, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мірас Трейд" (03115, м. Київ, пр.-т Перемоги, буд. 121-А,офіс 216, ) заборгованість у розмірі 10 151(десять тисяч сто п'ятдесят одна) грн. 38 коп. та 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. судового збору.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 10.02.2017р.

Суддя І.І. Борисенко