ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2017 Справа № 917/2110/16

м. Полтава

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Орендний Дім "Мегаполіс", 36008, м. Полтава, вул. Європейська, 225

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вестком Плюс", 36004, АДРЕСА_1

про стягнення 4364,13 грн.

Суддя Пушко І.І.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 03.01.2017р;

Від відповідача: не зявився.

Суть справи: Розглядається позовна заява про стягнення з відповідача 4364,13 грн. заборгованості за договором суборенди №18/ОД/16-17 від 08.06.2016 року, з яких: 4000,00 грн. основний борг; 330,77 грн. - пеня; 33,36 грн. 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням з боку відповідача умов укладеного договору оренди, оскільки орендар, у визначені договором строки не проводив розрахунків з орендодавцем, що стало причиною звернення до суду про стягнення заборгованості.

Відповідач в судове засідання не зявився. Ухвала, яка направлялась йому на адресу 36004, АДРЕСА_1, що є юридичною адресою згідно даних витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, була повернута органом звязку як неотримана адресатом.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом (підпункт 3.9.1 підпункту 3.9 пункту 3 Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Таким чином, про час та місце проведення судового засідання відповідач повідомлений належним чином.

Обставин, які б перешкоджали розглянути спір у даному судовому засіданні, судом не виявлено, суд надавав можливість учасникам судового процесу реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, тому приймає рішення по суті позовних вимог в даному судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

08.06.2016 року між сторонами по справі укладено договір суборенди № 18/ОД/16-17 (далі Договір).

За п. 2.1. Договору суборендодавець (позивач) зобовязується передати суборендарю (відповідачу) у строкове платне користування асфальтоване покриття, розташоване за адресою: м. Полтава, вул. Ветеринарна, 22, загальною площею 100,0 м.кв., а суборендар зобовязується прийняти дане приміщення, своєчасно оплачувати суборендодавцю плату за користування на умовах, визначених даним Договором та після припинення цього Договору повернути обєкт суборенди суборендодавцю в належному стані.

Вказані у п. 2.1. Договору приміщення знаходяться у користуванні суборендодавця на підставі Договору оренди від 01.11.2014 року (п. 2.2. Договору).

Суборендодавець передає, а Суборендар приймає обєкт суборенди протягом 3 календарних днів по акту прийому-передачі (Додаток №1), що є невідємною частиною даного Договору, з дати підписання Договору (п. 3.1. Договору).

Суборендар зобовязується сплачувати щомісячно суборендодавцю за користування зазначеним приміщенням орендну плату в розмірі 1000,00 грн. (п. 5.1 Договору).

Орендна плата за користування орендованим приміщенням вноситься суборендарем самостійно (незалежно від виставлення рахунку), до пятого числа місяця, за який здійснюється платіж (п. 5.4. Договору).

Згідно п. 3.1. Договору об'єкт суборенди був фактично переданий відповідачу 13.06.2016 року, що підтверджується підписаним сторонами актом приймання-передачі приміщення (а.с. 16).

За змістом ст. 283, 286 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Орендна плата встановлюється у грошовій формі і строки її внесення визначаються в договорі.

Обовязок наймача здійснювати оплату за передане майно у користування визначений ст. 759 ЦК України.

Відповідачем фактично використовувався об'єкт оренди в період з 13 червня 2016 року по 31 жовтня 2016 року, проте у визначені договором строки орендна плата в повному обсязі не сплачувалась.

Строк суборенди складає з 13.06.2016 року до 31.10.2016 року (п. 2.5. Договору). Позивач посилається на закінчення договірних відносин з відповідачем. Позивач звертався до відповідача листом з вимогою зявитися за адресою для підписання акту прийому-передачі (докази відправки листа в матеріалах справи, а.с. 24), проте відповідний акт складений не був.

За розрахунком позивача відповідачем у червні 2016 року здійснено оплату в розмірі 600,00 грн., станом на момент розгляду справи в суді основний борг за договором за період 13 червня 2016 року по 31 жовтня 2016 року складає 4000,00 грн.

28.09.2016 року позивачем направлялась відповідачу претензія (вих. №15-09 від 27.09.2016 року) на суму 3000,00 грн., яка отримана останнім 10.10.2016 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 22), яка залишена без відповіді та задоволення.

Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про погашення заборгованості, що виникла з Договору суборенди.

Таким чином, вимоги про стягнення основного боргу за оренду майна судом визнаються обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

За ст. 611 ЦК України в разі порушення зобовязання настаються правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Ст. 612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобовязання, якщо він не почав його виконувати або не виконав його у строк, встановлений договором.

Стаття 625 ЦК України визначає обовязок боржника, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора сплатити грошову суму з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стягнення заборгованості з орендної плати, плати за електроенергію та інших платежів проводиться у встановленому законом порядку з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, встановленої на день прострочення платежу, за кожний день такого прострочення.

Позивачем заявлено до стягнення 33,36 грн. 3 % річних на прострочену орендну плату за загальний період з 06.07.2016 року по 30.11.2016 року, а також 330,77 грн. пені за загальний період з 06.07.2016 року по 30.11.2016 року (розрахунок по кожному платежу окремо в матеріалах справи).

Згідно ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

Згідно ч. 5 ст. 254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

В п. 5.4. Договору сторони визначили, що орендна плата вноситься суборендарем до пятого числа місяця, за який здійснюється платіж.

З розрахунку позовних вимог вбачається, що пеню та річні на заборгованість по орендній платі позивач нарахував з 06 числа місяця, за який повинен вноситися платіж.

За п. 1.9. постанови пленуму ВГСУ від 17 грудня 2013 року N 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», якщо у договорі виконання грошового зобов'язання визначається до настання певного терміну, наприклад, до 1 серпня 2014 року (частина друга статті 252 ЦК України), то останнім днем виконання такого зобов'язання вважається день, що передує цьому терміну (в даному прикладі - 31 липня 2014 року).

За таких обставин, прострочка відповідача виникала з 05 числа місяця, за який не внесено платіж, проте здійснення позивачем нарахування пені та 3% річних не за весь період прострочення, а лише за його певну частину є правом позивача та не суперечить вимогам закону.

Приймаючи до уваги, що судом встановлено прострочення відповідачем грошового зобовязання, вимоги про стягнення річних та пені суд визнає правомірними та такими, що підлягають задоволенню повністю, в межах заявлених сум, оскільки їх розмір та період нарахування є обґрунтованим.

Перевірка правильності розрахунків позивача проводилась судом за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій інформаційної системи «Ліга. Закон».

У відповідності до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобовязання не допускається.

За ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Таким чином, оцінивши представлені сторонами докази, суд прийшов до висновку про задоволення позову повністю, з покладенням судових витрат відповідно до частини другої ст. 49 ГПК України на відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49 (ч. 2), 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вестком Плюс", 36004, АДРЕСА_1, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Орендний Дім "Мегаполіс", 36008, м. Полтава, вул. Європейська, 225, - 4000 грн. 00 коп. основного боргу; 33 грн. 36 коп. 3% річних; 330 грн. 77 коп. пені; 1378 грн. 00 коп. судового збору .

3. Видати наказ з набранням цим рішенням законної сили.

Суддя Пушко І.І.