ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

20 лютого 2017 року Справа № 16/64-ПД-10
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Полякова Б.М., - головуючого (доповідач у справі),
Коваленка В.М.,
Короткевича О.Є.,
розглянувши касаційну скаргу гр. ОСОБА_4, м. Херсон
на ухвалувід 10.11.2016 Одеського апеляційного господарського суду
у справі№ 16/64-ПД-10 господарського суду Херсонської області
за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Таргет-Фіш", м. Генічеськ Херсонської області
додочірнього підприємства "Пансіонат "Строитель" відкритого акціонерного товариства "Трест Генічеськагробуд", с. Генічеська Гірка Херсонської області
провизнання недійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на майно

ВСТАНОВИВ:

Подана 30.11.2016 гр. ОСОБА_4 (далі - заявник) касаційна скарга не може бути розглянута Вищим господарським судом України, оскільки не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) з наступних підстав.

Вимоги касаційної скарги полягають у скасуванні ухвали Одеського апеляційного господарського суду від 10.11.2016 у справі № 16/64-ПД-10 про відмову у задоволенні заяви про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення господарського суду Херсонської області від 08.04.2010 та додаткового рішення у цій справі від 26.04.2010.

Підпунктом 7 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (далі - Закон) визначено ставку судового збору за подання апеляційної та касаційної скарги на ухвалу суду в обсязі одного розміру від прожиткового мінімуму.

Як вбачається, заявником не надано доказів сплати судового збору за подання касаційної скарги та одночасно вказано про наявність у нього пільги зі сплати судового збору на підставі п. 15 ч. 1 ст. 5 Закону.

Заявник вказує, що він є непрацездатною особою похилого віку, кредитором відкритого акціонерного товариства "Трест "Генічеськагробуд", а тому на нього поширюються дія приписів Закону щодо звільнення від сплати судового збору в усіх судових інстанціях.

Відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 5 Закону від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються фізичні особи (крім суб'єктів підприємницької діяльності) - кредитори, які звертаються з грошовими вимогами до боржника щодо виплати заборгованості із заробітної плати, зобов'язань внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян, виплати авторської винагороди та аліментів, - після оголошення про порушення справи про банкрутство, а також після повідомлення про визнання боржника банкрутом.

При цьому колегія суддів зауважує, що фізична особа - громадянин, яка звертається особисто до господарського суду у справі про банкрутство є учасником провадження у справі виключно як кредитор, що заявляє свої грошові вимоги до боржника. Тільки за таких умов на особу поширюються визначені ст. 5 Закону пільги щодо сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Проте подана гр. ОСОБА_4 касаційна скарга не стосується його грошових вимог та не заявлена у межах провадження у справі відкритого акціонерного товариства "Трест "Генічеськагробуд", а в окремому позовному провадженні про визнання недійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на майно.

У зв'язку з чим на заявника не розповсюджуються приписи п. 15 ч. 1 ст. 5 Закону, оскільки останній виступає не як кредитор, з грошовими вимогами до боржника, а оскаржує ухвалу суду винесену в межах іншої справи.

За таких обставин до касаційної скарги не додано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, що є підставою для повернення касаційної скарги згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України.

З урахуванням наведеного та керуючись ст. 5 Закону України "Про судовий збір", ст.ст. 86, 111, п. 4 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу гр. ОСОБА_4 на ухвалу Одеського апеляційного господарського суду від 10.11.2016 у справі № 16/64-ПД-10 повернути її заявнику.

Головуючий Б.М. Поляков

Судді В.М. Коваленко

О.Є. Короткевич