ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

20.02.2017 р. Справа № 914/27/17

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма Орфей, м.Львів;

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Інзарго, с. Плугів, Золочівський район, Львівська область;

про стягнення заборгованості в сумі 226 563, 56 грн.

Суддя Коссак С.М.

при секретарі Сало О.А.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1 представник за довіреністю б/н від 20.01.2017 року;

Від відповідача: не зявився.

На розгляд господарського суду Львівської області 04.01.2017р. надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма Орфей до Товариства з обмеженою відповідальністю Інзарго про стягнення заборгованості в сумі 226 563, 56 грн., а саме: 110 000,00 грн. основного боргу, 104 357,33 грн. інфляційних втрат та 22 206,23 грн.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 05.01.2017р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 23.01.2017р.

З підстав зазначених в ухвалі суду від 23.01.2017р. року розгляд справи відкладено на 13.02.2017р., та 13.02.2017р. розгляд справи відкладено на 20.02.2017р.

В судовому засіданні 20.02.2017р. представник позивача надав усні пояснення по справі, просить припинити провадження у справі, щодо стягнення основної суми боргу в розмірі 110 000,00 грн. у звязка з сплатою відповідачем даної заборгованості, що підтверджується платіжним дорученням №347 від 10.02.2017р. на суму 110 000,00 грн. Щодо стягнення інфляційних втрат та 3 % річних просить суд залишити без розгляду, про що подано заяву.

Відповідач в черговий раз у судове засідання 20.02.2017р. явку повноважного представника не забезпечив, причин неявки та невиконання вимог ухвал суду не повідомив, відзиву на позов не надав.

Поштова кореспонденція з ухвалою про порушення провадження у справі повернута без вручення з відміткою: «не за запитом», яка надсилалась судом на адресу: 80746, Львівська область, Золочівський район, с. Плугів, вул. Тернопільська, 17, що зазначена позивачем у позовній заяві та вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Ухвали суду про відкладення розгляду справи направлялись судом на зазначену адресу.

Відповідно до пункту 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством звязку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Отже, господарським судом виконані всі можливі заходи щодо сповіщення відповідача про час та місце судового засідання.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобовязує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Відповідач не скористався своїм правом подання відзиву на позовну заяву та надання доказів в порядку статті 33 Господарського процесуального кодексу України.

З матеріалів справи вбачається та підтверджується позивачем, що відповідачем сплачено основну заборгованість в сумі 110 000,00 грн.

Згідно п.1-1 ст.80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Суд заслухавши пояснення представника позивача, оглянувши та дослідивши подані докази, оцінивши їх в сукупності, приходить до висновку, про припинення провадження у справі відповідно до п. 1-1 частини першої ст. 80 ГПК України в частині стягнення заборгованості в сумі 110 000,00 грн. за відсутністю предмета спору, у звязку із повною оплатою відповідачем заборгованості.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 81 ГПК України, господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник позивача не зявився на виклик у засідання на виклик у засідання господарського суду і його незявлення перешкоджає розгляду спору.

Як зазначено у п.4.8 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування ГПК України судами першої інстанції», залишення позову без розгляду це форма закінчення розгляду господарським судом справи без прийняття рішення суду в звязку з виявленням обставин, які перешкоджають розглядові справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

Зазначена процесуальна дія це диспозитивне право позивача. Саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, оскільки це є його диспозитивним правом, що не повинно містити обмеження у його реалізації, хоча і непередбачене безпосередньо в ст.. 81 ГПК України, яка містить відповідні імперативні приписи стосовно дій суду, однак випливає з системного аналізу правових норм Конституції України, ст.. 22 ГПК України, оскільки звернення до суду з позовом є субєктивним правом позивача, гарантованим ст. ст. 8, 55, 124 Конституції України, та безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Одним з проявів верховенства права, - підкреслюється у підпункті 4.1 Рішення Конституційного Суду України у справі про призначення судом більш м'якого покарання від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004, - є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об'єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України. Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим. «Справедливість одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів

права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права...» (рішення Конституційного суду України у справі №1-10/2004 від 01 грудня 2004 року №18 рп/2004) справа про охоронюваний законом інтерес).

Відповідно до статті 129 Конституції України суддя при здійсненні правосуддя є незалежним та керується верховенством права.

Оскільки відсутність витребуваних судом у позивача документів, які є необхідними для вирішення спору, перешкоджає розгляду справи по суті (поданих матеріалів недостатньо для встановлення дійсних обставин спору, а саме: строків порушення грошового зобовязання), в тому наявні підстави для залишення позову без розгляду в частині стягнення 104 357,33 грн. інфляційних втрат та 22 206,23 грн.

Згідно з ч.3 ст.22 ГПК України, сторони зобовязанні добросовісно користуватися належними процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав та охоронюваних законом інтересів другої сторони, вжити заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи.

Виходячи з наведеного, враховуючи подану представником позивача заяву (вх.№6767/17 від 20.02.17р.), суд доходить висновку про залишення позову в частині стягнення 104 357,33 грн. інфляційних втрат та 22 206,23 грн. без розгляду.

Виходячи з наведеного та керуючись нормами п. 1-1 ч.1 ст. 80, п.5 ч. 1ст. 81, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

1. Провадження у справі в частині стягнення заборгованості в сумі 110 000,00 грн. припинити.

2. В задоволенні решти позовних вимог позов залишити без розгляду.

Суддя Коссак С.М.