КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2017 р. Справа№ 910/4557/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Куксова В.В.

суддів: Разіної Т.І.

Яковлєва М.Л.

при секретарі Даниленко Т.О.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2- фізична особа - підприємиць,

ОСОБА_3- за дов. № 1182 від 03.06.2015р.;

від відповідача: не з'явився;

від третьої особи: Гостищєва Н.В. - за дов. № 01-22/7-54 від 03.01.2017р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль"

на рішення Господарського суду міста Києва від 24.11.2016р.

у справі №910/4557/16 (суддя Ковтун С.А.)

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області

третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль"

про визнання договору оренди від 26.11.2014 № 1640 недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець (далі - ФОП) ОСОБА_2 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області (далі - РВ ФДМУ по Київській області) про визнання недійсним договору № 1640 від 26.11.2014р. оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області та фізичною особою підприємцем ОСОБА_2.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що укладання спірного договору відбулося із порушенням вимог ч. 2 ст. 11 Закону України "Про оренду державного та комунального майна". Зокрема, станом на дату укладення спірного договору, оцінка об'єкта оренди, яка була проведена 31.01.2014р., втратила свою чинність.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.05.2016р., залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.06.2016р., позов задоволено повністю.

Постановою Вищого господарського суду України від 27.09.2016р. рішення Господарського суду міста Києва від 17.05.2016р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 29.06.2016р. у справі №910/4557/16 скасовано, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Вищий господарський суд України зазначив, що суди попередніх інстанцій не встановили обставини існування і обсягу зобов'язань позивача перед відповідачем та наявність чи відсутність у зв'язку з цим між сторонами будь-яких неврегульованих питань, а відповідно і відсутність чи наявність спору між сторонами.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.11.2016р. у справі №910/4557/16 позов задоволено повністю, визнано недійсним з моменту укладення договір № 1640 оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, який укладений 26.11.2014р. між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області. Стягнуто з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 1378грн. судового збору.

Не погодившись із вказаним рішенням Державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 24.11.2016 р. по справі № 910/4557/16 та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що результати незалежної оцінки нежитлових приміщень пасажирського терміналу "D" загальною площею 8,0кв.м., у тому числі: 4,0кв.м. на першому поверсі та 4,0кв.м. на другому поверсі, що перебувають на балансі Третьої особи, були використані Відповідачем з метою, зазначеною оцінювачем у "Висновку про вартість майна", при цьому, жодною нормою матеріального права не передбачено, що звіт про оцінку майна має бути чинним на момент публікації орендодавцем оголошення про проведення конкурсу на право укладання договору оренди нерухомого майна, чи на момент укладання договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності.

Також, скаржник зазначає, що на момент порушення Господарським судом міста Києва провадження у справі № 910/4557/16 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" про визнання договору оренди від 26.11.2014р. № 1640 недійсним, предмет спору був відсутній, оскільки між Позивачем і Відповідачем було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору, за змістом п. 1 якої сторони домовились припинити дію Договору з 15.07.2015р. на підставі Акту № 2 від 15.07.2015р. передачі-приймання державного майна, Майно було повернуто Позивачем Відповідачу зі строкового платного користування

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.01.2017р. апеляційну скаргу Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Куксова В.В., суддів Разіної Т.І., Яковлєва М.Л.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.01.2017р. у справі № 910/4557/16 у зазначеному складі суддів апеляційну скаргу прийнято до провадження та розгляд справи призначено на 15.02.2017р.

До судового засідання, що відбулось 15.02.2017р. представник відповідача не з'явився, про неявку суд не повідомив, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Згідно із п. 3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Судовою колегією встановлено, що неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами, та, за таких обставин, розгляд справи за відсутності представника відповідача є можливим.

Оскільки відповідач про проведення розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням яке наявне у матеріалах справи та відсутність представника відповідача не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні від 15.02.2017р. представник позивача заперечив проти доводів викладених в апеляційній скарзі, просив залишити рішення Господарського суду міста Києва без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. У наданих суду поясненнях позивач зазначив, що в провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа № 910/12447/15 за позовом державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" до

ФОП ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором оренди. Крім того, на виконання пунктів 3.10. та 5.2 договору оренди позивач (орендар) сплатив орендодавцю завдаток (в забезпечення виконання своїх зобов'язань по сплаті орендної плати) в розмірі 130000 грн. Оскільки орендованим майном позивач не скористався з причин не підключення електроенергії (що встановлено постановою Вищого господарського суду України від 02.03.2016 у справі №910/12447/15), а договір оренди розірваний, позивач вважає, що сума завдатку має бути повернута. Водночас, за твердженням позивача, наявність спору щодо заборгованості не перешкоджає визнанню договору недійсним.

В судовому засіданні, яке відбулось 15.02.2017р., представник третьої особи, підтримав вимоги викладені в апеляційній скарзі, просив суд рішення Господарського суду міста Києва від 24.11.2016р. скасувати та прийняти нове про відмову з задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, заслухавши пояснення учасників судового процесу, присутніх в судовому засіданні, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Місцевим господарським судом вірно встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне.

26.11.2014р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області та Фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 укладено договір оренди № 1640 нерухомого майна, що належить до державної власності (далі - Договір). Предметом Договору є оренда позивачем приміщення, балансоутримувачем якого є державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль".

Пунктом 1.1 Договору передбачено, що орендодавець зобов'язався передати, а орендар прийняти в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно - частину приміщення № 1.1.4 на першому поверсі терміналу "D" площею 4 кв.м та частину приміщення № 2.1.1 на другому поверсі терміналу "D" площею 4 кв.м, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Бориспіль, державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль", та обліковується на балансі державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (балансоутримувача), вартість якого визначена згідно з висновком про вартість на 31.01.2014р. і становить за незалежною оцінкою 443710 грн. без ПДВ.

Даний Договір було укладено за результати конкурсу, оголошення про проведення якого було опубліковано 17.09.2014р. у газеті "Відомості приватизації". Конкурс проведено у жовтні 2014 року, в результаті якого ФОП ОСОБА_2 визнаний його переможцем.

Законом України "Про оренду державного та комунального майна" від 10.04.1992р. № 2269-XII (далі - Закон) врегульовані відносини, пов'язані з передачею в оренду майна державних підприємств, установ та організацій, підприємств, заснованих на майні, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності (далі - підприємства), їх структурних підрозділів, та іншого окремого індивідуально визначеного майна, що перебуває в державній та комунальній власності.

У зв'язку з цим Законом запроваджені механізми забезпечення ефективності використання державного та комунального майна шляхом передачі його в оренду, одним із яких є обов'язкова оцінка об'єкта оренди.

Відповідно до ст. 11 Закону визначено, що оцінка об'єкта оренди здійснюється за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України та обов'язково передує укладенню договору оренди.

Методика розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995р. № 786 "Про Методику розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу".

Згідно п. 8 Методики встановлена формула, за якою визначається розмір річної орендної плати нерухомого майна для юридичних та фізичних осіб (Опл = Вп х Сор/100, де Вп - вартість орендованого майна, визначена шляхом проведення незалежної оцінки, грн.; Сор - орендна ставка, визначена згідно з додатком 2) та передбачено, що результати незалежної оцінки є чинними протягом 6 місяців від дати оцінки, якщо інший термін не передбачено у звіті з незалежної оцінки.

Законом України від 12.07.2001р. № 2658-III "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" встановлено, що оцінкою майна, майнових прав є процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону, і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності.

Датою оцінки є дата, за станом на яку здійснюються процедури оцінки майна та визначається вартість майна. Нормативно-правовими актами з оцінки майна можуть бути передбачені строки дії звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) від дати оцінки або дати її затвердження (погодження) замовником (ст. 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні").

Статтею 12 вищезазначеного закону, передбачено зміст, форма, порядок складання, затвердження та строк дії акта оцінки майна встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Виходячи з аналізу вищезазначеним норм вбачається, що звіт про оцінку майна, складений за результатами проведеної оцінки з метою визначення розміру орендної плати за державне майно, є чинним протягом 6 місяців від дати оцінки, якщо інший термін не передбачено у звіті з незалежної оцінки.

Отже звіт про незалежну оцінку нежитлових приміщень терміналу "D" площею 8 кв.м, що є предметом оренди за Договором, не містить інформації щодо терміну його чинності, що свідчить про те, що вона сплила 31.07.2014р.

В силу ч. 2 ст.і 7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" проведення оцінки майна є обов'язковим у випадках оренди державного майна.

Згідно ст.10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначено, що істотними умовами договору оренди є: об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); термін, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення; виконання зобов'язань; забезпечення виконання зобов'язань - неустойка (штраф, пеня), порука, завдаток, гарантія тощо; порядок здійснення орендодавцем контролю за станом об'єкта оренди; відповідальність сторін; страхування орендарем взятого ним в оренду майна; обов'язки сторін щодо забезпечення пожежної безпеки орендованого майна.

Виходячи з вищевикладеного, наявність оцінки від 31.01.2014р., в силу втрати нею чинності, не забезпечує реалізацію вимог Закону України "Про оренду державного та комунального майна" щодо обов'язкової оцінки орендованого майна (ст. 11), порядку визначення орендної плати (ст. 19), ефективного використання майна і вірного визначення такої істотної умови як орендна плата. Це свідчить про недодержання в момент вчинення Договору вимог законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.203 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Частиною 1 статті 215 Цивільного кодексу України передбачено, що недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, є підставою його недійсності.

Оскільки позовні вимоги є обґрунтованим суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Що стосується доводів третьої особи стосовно того що датою завершення складання звіту про оцінку майна є 21.05.2014р. , суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає що вони не є підтвердженими та не спростовують інформації, зазначеної у звіті про незалежну оцінку - дата оцінки 31.01.2014р.

Колегія суддів апеляційної інстанції також погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що доводи є не обґрунтованими про відсутність предмету спору у зв'язку з розірванням Договору. Рішення суду, прийняте за результатами розгляду вимоги про недійсність правочину, пов'язано з встановленням обставин, які свідчать про наявність чи відсутність дефектів, з якими закон пов'язує дійсність правочину, на момент його вчинення. А тому стан правовідносин між сторонами (діючі, припинені) не впливає на висновок щодо наявності чи відсутності даних дефектів на момент вчинення правочину.

Розірвання Договору не обумовлює неможливості визнання його недійсним внаслідок припинення.

Статтею 216 Цивільного кодексу України врегульовані правові наслідки недійсності правочину, якими є настання для кожної сторони зобов'язання повернути другій стороні все, що вона одержала на виконання цього правочину. Водночас, закон розмежовує момент недійсності правочину, яким є момент його вчинення (ч. 1 ст. 236 ЦК України), від моменту припинення прав і обов'язків, які передбачались лише на майбутнє (ч. 2 ст. 236 ЦК України). Таким чином, спір щодо стану виконання обов'язків до визнання недійсним правочину (спір щодо обсягу зобов'язань) перебуває тільки у правовому зв'язку з моментом припиненням цих правовідносин, однак жодним чином не спростовує факту порушень закону при укладені договору і, відповідно, не свідчить про відсутність спору між сторонами про його дійсність.

З огляду на викладене позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 є обґрунтованими та такими, що вірно задоволені судом першої інстанції.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення господарського суду міста Києва від 24.11.2016 року у справі № 910/4557/16 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Разом з тим, доводи Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль", викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.11.2016 р. у справі № 910/4557/16 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 24.11.2016р. по справі № 910/4557/16 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/4557/16 повернути Господарському суду міста Києва.

Постанову апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя В.В. Куксов

Судді Т.І. Разіна

М.Л. Яковлєв