ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

21.02.2017р. Справа №905/2674/16

за заявою №04/119 від 02.02.2017р. ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Укрелектромережбуд, м.Бахмут

про відстрочку виконання рішення суду по справі №905/2674/16

за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Енерго - Дон, м.Полтава

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Укрелектромережбуд, м.Бахмут

про cтягнення заборгованості в сумі 988625,64грн.

Суддя Левшина Г.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2-по дов.

від відповідача: ОСОБА_3-по дов.

В засіданні суду брали участь:

Рішенням господарського суду Донецької області від 29.11.2016р. по справі №905/2674/16 позовні вимоги ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Енерго - Дон задоволені частково: стягнуто з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Укрелектромережбуд основний борг у розмірі 571718,23 грн., три проценти річних у розмірі 37742,14 грн., інфляцію у розмірі 376817,35 грн. та судовий збір у розмірі 14794,16 грн. Одночасно, вказаним судовим рішенням повернуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Енерго - Дон надмірно сплачений судовий збір у розмірі 8642,87 грн.

23.12.2016р. на виконання рішення суду від 29.11.2016р. по справі №905/2674/16 видано відповідний наказ.

13.02.2017р. до господарського суду Донецької області надійшла заява №04/119 від 02.02.2017р. ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Укрелектромережбуд, м.Бахмут про відстрочку виконання рішення суду від 29.11.2016р. по справі №905/2674/16 строком на 6 місяців.

У зв'язку із закінченням повноважень судді Огороднік Д.М., протоколом автоматичного розподілу від 13.02.2017р. справу передано до провадження судді Левшиної Г.В.

В обґрунтування своєї заяви про відстрочку виконання судового рішення ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Укрелектромережбуд, м.Бахмут посилається на неможливість виконання рішення суду внаслідок знаходження підприємства у скрутному фінансовому стані, збитковість виробничої діяльності, наявність станом на 01.01.2017р. дебіторської заборгованості в сумі 426000,50 грн. та кредиторської заборгованості у розмірі 4646000 грн., заборгованості по виплаті заробітної плати. Крім того, за твердженням відповідача, невиконання зобов'язань перед контрагентами обумовлюється неможливістю здійснення господарської діяльності підприємства через проведення антитерористичної операції на окупованій території.

ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Енерго - Дон, м.Полтава у відзиві від 20.02.2017р., що надійшов до суду 21.02.2017р., заперечило проти надання відповідачу відстрочки виконання рішення суду по справі №905/2674/16 посилаючись на наступні обставини.

Як зазначає ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Енерго - Дон, м.Полтава, у відповідача по справі №905/2674/16 не виникло право на звернення до суду з заявою про відстрочку виконання рішення, у зв'язку з тим, що наказ від 23.12.2016р. по справі №905/2674/16 до виконання не пред'явлено, виконавче провадження з примусового виконання вказаного рішення суду не відкрито. Крім того, за твердженням позивача, відповідачем не надано жодних належних доказів на підтвердження фінансової неспроможності сплатити заборгованість, а наявні у справі документи не є свідченням наявності виключних обставин для відстрочення виконання судового рішення.

Розглянувши матеріали заяви, вислухавши представників сторін, господарським судом встановлено наступне:

Згідно з приписами ст.121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою, зокрема сторони, господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови.

Згідно п.7.1.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України від 17.10.2012р. №9 відстрочка виконання рішення суду - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Підставою для відстрочки, розстрочки виконання рішення за приписом п.7.2 постанови можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку рішення виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Як вказувалось вище, в обґрунтування своєї заяви про відстрочку виконання судового рішення по справі №905/2674/16 відповідач посилається на тяжке фінансове положення, значну кредиторську та дебіторську заборгованість, наявність заборгованості по заробітній платі, відсутність у його розпорядженні достатньої суми грошових коштів та знаходження підприємства відповідача в зоні АТО тощо.

Згідно із ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України встановлений принцип господарського судочинства, згідно з яким кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається в обгрунтування своїх вимог або заперечень.

За приписом ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За висновками суду, відповідачем не надано належних доказів в підтвердження неможливості виконати рішення у встановлений строк, а також належних доказів на підтвердження того, що така можливість у заявника з'явиться в подальшому.

Зокрема, заявником не представлено жодних доказів в підтвердження наявності обставин, пов'язаних із виникненням загрози банкрутства заявника, відсутності грошових коштів на рахунках підприємства (банківських виписок) або іншого майна, за рахунок якого можливо виконати судове рішення.

При цьому, надані відповідачем до заяви №04/119 від 02.02.2017р. баланси (звіти про фінансовий стан) за 2016 рік навпаки свідчать про тривалу збиткову діяльність підприємства та про відсутність будь-яких показників для покращення результатів господарської діяльності.

Одночасно, представлені відповідачем договори з контрагентами не можуть бути свідченням про наявність кредиторської заборгованості та можливе надходження грошових коштів у майбутньому.

Суд відхиляє посилання відповідача на проведення антитерористичної операції на території Донецької області, як на настання форс-мажорних обставин, оскільки відповідних підтверджуючих на те доказів, зокрема, рішень Торгово-промислової палати, матеріали справи не містять. Крім того, як встановлено рішенням господарського суду Донецької області від 29.11.2016р. по справі №905/2674/16 заборгованість відповідача виникла на підставі договору укладеного сторонами в 2013 році, а його виконання продовжувалось і у 2015 році, тобто коли проведення антитерористичної операції було вже для всіх загальновідомим фактом. Натомість, за висновками суду, не зважаючи на вказані обставини, відповідач продовжував брати на себе зобов'язання з оплати поставленої позивачем продукції.

Відповідно до ст.ст.42, 44 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку, а принципами підприємницької діяльності є комерційний розрахунок та власний комерційний ризик.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005р. у справі «Чіжов проти України» (заява № 6962/02) зазначено, що позитивним обов'язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантій, які закріплені в параграфі 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Таким чином, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, державний орган або інша юридична особа не може посилатися на відсутність коштів, щоб не виплачувати борг, підтверджений судовим рішенням. (рішення Європейського суду з прав людини у справі Півень проти України від 29.06.2004). При цьому, Європейський суд з прав людини допускає, що затримки у виконанні рішення можуть бути обґрунтовані за окремих обставин, проте державні органи не можуть довільно посилатись на відсутність коштів як на вибачення за невиплату боргу за рішенням, а затримки не можуть бути такими, що зводять нанівець право, що захищається пунктом 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини у справі Бакай та інші проти України від 09.11.2004).

Таким чином, обставини, якими відповідач обґрунтовує заяву про відстрочку виконання судового рішення, не є винятковими, такими, що дійсно ускладнюють виконання судового рішення, а сам по собі скрутний матеріальний стан відповідача не свідчить про виключність обставин, з яким пов'язується відстрочення виконання рішення.

Як наслідок, приймаючи до уваги матеріальні інтереси позивача та враховуючи, що з моменту набрання рішенням суду по справі 905/2674/16 законної сили та по теперішній час відповідачем доказів сплати позивачу будь-якої заборгованості згідно вказаного судового рішення до матеріалів справи не надано, заява №04/119 від 02.02.2017р. ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Укрелектромережбуд, м.Бахмут про відстрочку виконання рішення суду по справі №905/2674/16 строком на 6 місяців підлягає залишенню без задоволення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.86, 121 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви №04/119 від 02.02.2017р. ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Укрелектромережбуд, м.Бахмут про відстрочку виконання рішення суду по справі №905/2674/16 строком на 6 місяців.

Суддя Г.В. Левшина