ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб-сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2017 року Справа № 923/1365/16

Господарський суд Херсонської області у складі судді Нікітенка С.В., при секретарі Гапоновій К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Каховка Херсонської області

до Білокриницької селищної ради Великоолександрівського району Херсонської області, смт. Біла Криниця Великоолександрівського району Херсонської області

про стягнення 34282,73 грн.

За участю представників сторін:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - не з'явився.

Суть спору: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Білокриницької селищної ради Великоолександрівського району Херсонської області, в якому просить стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 23848,00 грн., внаслідок неналежного виконання грошового зобов'язання за виконані роботи згідно договору підряду від 02.10.2015. Також, позивач просить стягнути з відповідача суму коштів у розмірі 8678,06 грн. та 1756,67 грн. як неустойку та штрафні санкції внаслідок неналежного виконання грошового зобов'язання за виконані роботи згідно договору підряду від 02.10.2015.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує посиланнями на умови договору підряду №30 від 02.10.2015, положення ст.ст. 264, 526, 837, 854 ЦК України, ст.ст. ст. 230, 232 ГК України та ст.ст. 1, 2, 4, 5, 12, 32, 54, 57 ГПК України.

11 січня 2017 року до суду від позивача у справі із супровідним листом надійшло уточнення до пункту 2 прохальної частини позовної заяви. З даного уточнення вбачається, що позивач просить стягнути з відповідача суму нарахованої пені у розмірі 8678,06 грн. та 1756,67 грн. інфляційних втрат. Дане уточнення прийнято судом до розгляду та долучено до матеріалів справи.

Представник позивача у судове засідання 09.02.2017 року не з'явився, проте 07.02.2017 надіслав до суду заяву, в якій просить провести розгляд справи без його участі, у зв'язку із відрядженням до іншої області. Також зазначає, що підтримує позов у повному обсязі. Дану заяву з додатком суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.

Представник відповідача у судове засідання 09.02.2017 року також не з'явився, відзиву на позовну заяву та інших витребуваних судом доказів не надав, про причини неявки і ненадання витребуваних доказів суд не повідомив, не зважаючи на ті обставини, що належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням, яке повернулося до суду та з якого вбачається, що ухвалу про відкладення справи від 24.01.2017 ним отримано 28.01.2017.

Пункт 3.9.2 Постанови пленуму ВГСУ №18 від 26.12.2011 передбачає, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Оскільки відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Явка представників сторін у судове засідання, призначене на 09.02.2017, не визнавалась судом обов'язковою.

За таких обставин, відповідно до статті 75 ГПК України, справа розглядається без участі представників сторін, за наявними в ній матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті.

Дослідивши матеріали справи, суд -

в с т а н о в и в:

Матеріали справи свідчать, що 02 жовтня 2015 року між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (надалі - позивач, або підрядник) і Білокриницькою селищною радою Великоолександрівського району Херсонської області (надалі - відповідач, або замовник) був укладений договір підряду №30 (надалі - договір).

Відповідно до п.1.1. договору підрядник зобов'язується виконати роботи по Капітальному ремонту вимощення Дома Культури Білокриницької селищної ради, на підставі складеної та узгодженої сторонами кошторисної документації. Сторони визначили, що ціни цього договору є динамічні.

Відповідно до п.1.2. договору, вартість робіт за цим договором складає 23848,00 грн. без ПДВ.

Пунктом 1.3. договору сторони встановили строк виконання робіт - жовтень 2015 року.

На підставі п.5.1. договору, строк виконання робіт визначається календарним планом, який є невід'ємною частиною договору (додаток №1). Згідно додатку №1 до договору, роботи повинні бути закінченні у грудні 2015 року (а.с. 13).

Відповідно до п.4.1. договору, замовник здійснює авансовий платіж на рахунок підрядника у розмірі до 30% від договірної вартості робіт за цим договором.

Відповідно до п.4.2. договору, розрахунки між сторонами здійснюються на підставі двосторонніх актів виконаних робіт (ф. КБ-2 В), протягом п'яти банківських днів з моменту підписання КБ.

Позивач зазначає, що він незважаючи на відсутність авансового платежу, належним чином виконав свої зобов'язання за договором, що підтверджується підписаним між сторонами 23.10.2015р. Актом виконаних будівельних робіт за жовтень 2015 року на загальну суму 23848,00 грн. (а.с. 26-29).

Однак відповідач, в порушення умов договору не здійснив розрахунків за виконані позивачем будівельні роботи у жовтні 2015 року на суму 23848,00 грн.

Отже, у зв'язку із несплатою відповідачем 23848,00 грн. за надані позивачем будівельні роботи, позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 23848,00 грн., суму пені у розмірі 8678,06 грн. та суму інфляційних втрат у розмірі 1756,67 грн.

Таким чином, виник спір, який підлягає вирішенню у судовому порядку.

Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Вирішуючи даний спір, суд зазначає, що відповідно до ч.2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Приписами ч.1 ст. 628 ЦК України вбачається, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до вимог ч.1, ч.7 ст. 193 ГК України, які кореспондуються з вимогами ст. 526 ЦК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

За ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ч.1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Отже, з урахуванням приписів п.4.2 договору та ч.1 ст. 530 ЦК України, відповідач зобов'язаний був здійснити повний розрахунок з позивачем за виконані роботи до 27.10.2015р. включно, чого виконано ним не було.

Доказів погашення заявленої до стягнення суми основного боргу у розмірі 23848,00 грн., за виконані будівельні роботи у жовтні 2015 року, відповідачем суду не надано.

З огляду на викладене, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 23848,00 грн., є доведеними і обґрунтованими.

Щодо позовних вимог в частині стягнення пені та інфляційних втрат, то ст. 625 ЦК України допускає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Індекс інфляції є статистичною інформацією, яка щомісячно надається Держкомстатом та публікується в газеті "Урядовий кур'єр", та на офіційному веб-сайті Державного комітету статистики України (http://www.ukrstat.gov.ua). Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції є правом кредитора. Індекс інфляції, застосований у розрахунку позивача, відповідає таким даним.

Відповідно до п.10.1. договору, за порушення строків проведення авансового або інших платежів, що виникають при виконанні договору, замовник несе відповідальність у вигляді сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення зобов'язання.

Згідно частини 1 статті 230 ГК України, пеня й штраф є господарськими штрафними санкціями, які учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною 4 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язань припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, якщо інше не встановлено законом або договором.

Умовами договору не передбачено нарахування пені у строк понад шість місяців.

Судом перевірено правильність розрахунку пені та встановлено, що пеня нарахована позивачем за період з 30.10.2015 по 04.10.2016, тобто нарахована за межами шестимісячного періоду, що є порушенням вимог ч.6 ст. 232 ГК України.

Суд, за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій системи "Ліга" (з врахуванням Порядку проведення підрахунку заборгованості та штрафних санкцій, затвердженого листом Верховного Суду України від 03.04.1997 р. № 62-97р. "Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ"), з урахуванням приписів ч.6 ст. 232 ГК України здійснив власний розрахунок пені (за період з 30.10.2015 по 29.04.2016) у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який стягується пеня.

Розрахунок пені має наступні показники:

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
2384830.10.2015 - 17.12.20154922.0000 %0.121 %*1408.67
2384818.12.2015 - 28.01.20164222.0000 %0.121 %*1207.43
2384829.01.2016 - 03.03.20163522.0000 %0.120 %*1003.44
2384804.03.2016 - 21.04.20164922.0000 %0.120 %*1404.82
2384822.04.2016 - 29.04.2016819.0000 %0.104 %*198.08

Отже, за наведеним розрахунком суду, сума пені становить 5222,43 грн.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають частковому задоволенню, лише у розмірі 5222,43 грн. Пеня у розмірі 3455,63 грн. заявлена позивачем до стягнення безпідставно, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до положень ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач позовні вимоги належними та доступними засобами доказування не спростував, а наявні в матеріалах справи документи свідчать про часткову обґрунтованість позовних вимог.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір покладається на обидві сторони, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Білокриницької селищної ради Великоолександрівського району Херсонської області (74112, Херсонська область, Великоолександрівський район, смт. Біла Криниця, вул. Леніна, 1, ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) суму основного боргу у розмірі 23848,00 грн., суму пені у розмірі 5222,43 грн., суму інфляційних втрат у розмірі 1756,67 грн. та суму судового збору у розмірі 1239,10 грн.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Наказ видати стягувачу після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 14.02.2017р.

Суддя С.В. Нікітенко