РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2017 р. Справа № 918/1083/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Гудак А.В.

судді Філіпова Т.Л.,

судді Олексюк Г.Є.

секретар судового засідання Драчук В.М.

за участю представників:

позивача ОСОБА_1 довіреність в справі;

відповідача - ОСОБА_2 довіреність в справі;

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - не з`явився;

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 1- не з`явися;

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 2- не з`явився.

розглянувши апеляційну скаргу позивача - Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" на рішення господарського суду Рівненської області від 22.12.2016 у справі № 918/1083/16 (суддя Політика Н.А.)

за позовом Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція"

до Кузнецовської міської ради Рівненської області

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Відділ примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Рівненській області,

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

1. Кузнецовське міське комунальне підприємство,

2. Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Наш Край",

про визнання незаконним та скасування рішення Кузнецовської міської ради

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Рівненської області від 22.12.2016 у справі № 918/1083/16 (суддя Політика Н.А.) у позові Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" до Кузнецовської міської ради Рівненської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Відділ примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Рівненській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: 1. Кузнецовське міське комунальне підприємство, 2. Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Наш Край" про визнання незаконним та скасування рішення Кузнецовської міської ради, відмовлено.

Рішення господарського суду мотивоване тим, що Кузнецовське міське комунальне підприємство, на майно якого накладено арешт постановою в.о. начальника відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Рівненській області 16 березня 2016 року, не є власником багатоквартирного будинку, розташовано за адресою: Рівненська обл., м. Кузнецовськ, Вараш мікрорайон буд. 16, а відтак приймаючи спірне рішення від 7 жовтня 2016 року № 378 Кузнецовська міська рада Рівненської області не порушила права та охоронювані законом інтереси позивача, як стягувача у виконавчому провадженні. Оскільки, підставою визнання незаконним та скасування нормативно-правовий акт або правовий акт індивідуальної дії органу місцевого самоврядування є обов'язкове порушення прав чи законних інтересів суб'єкта господарювання та враховуючи ті обставини, що позивачем у встановленому законом порядку не доведено належними та допустимими доказами порушення прав чи законних інтересів Підприємства, від імені якого діє Станція, прийняттям оспорюваного рішення, суд дійшов висновку про необґрунтованість вимог позивача. Зважаючи на те, що позивачем не було доведено суду належними і допустимим доказами тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог до відповідача, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення даного позову, у звязку з чим у позові відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, позивач Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" звернулося до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Рівненської області від 22.12.2016 у справі №918/1083/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" задоволити повністю.

В обґрунтування своїх доводів скаржник посилається на те, що оскаржуване рішення Кузнецовської міської ради прийнято з грубим порушенням норм діючого законодавства, а тому підлягає скасуванню, зокрема підставами для скасування є порушення ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» та заборони на передачу визначеного майна, встановленої постановою ВДВС Кузнецовського МУЮ від 16.03.2016. Вважає, що оскаржуване рішення Кузнецовської міської ради порушує законні права ВП «Рівненська АЕС», як стягувача за зведеним виконавчим провадженням №44201994, так і конституційний принцип обовязковості виконання судових рішень, закріплений в ст.129 Конституції України.

Крім того, скаржник в апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване рішення ради прийнято без його оприлюднення у встановленому порядку та надання часу для прийняття зауважень та пропозицій, як цього вимагає регламент Кузнецовської міської ради та Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 18.01.2017 апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено її розгляд на 01.02.2017.

30.10.2017 на адресу суду від Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на пізніший термін у зв`язку з тим, що в обґрунтування заявлених у апеляційній скарзі вимог, позивач має намір подати додаткові письмові пояснення, для підготовки яких необхідно більше часу, а ніж залишилось до вказаного судового засідання.

01.02.2017 на адресу суду від Кузнецовської міської ради Рівненської області надійшов відзив в якому просить суд залишити без змін рішення господарського суду Рівненської області від 22.12.2016 у справі №918/1083/16, а апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" на рішення господарського суду Рівненської області від 22.12.2016 у справі №918/1083/16 залишити без задоволення.

01.02.2017 на адресу суду від Кузнецовського міського комунального підприємства надійшов відзив в якому зазначає що рішення Кузнецовської міської ради №378 від 07.10.2016 "Про передачу багатоквартирного будинку, який розташований за адресою: Рівненська область, м.Кузнецовськ, Вараш мікрорайон буд. 16 з комунальної власності на баланс/управління ОСББ "НАШ КРАЙ", як органу місцевого самоврядування який діє від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону та здійснює правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності є законним.

В судове засідання 01.02.2017 представники Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція", Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Рівненській області не з'явилися, про місце, час і дату судового засідання повідомлялися належним чином, причини неявки не повідомили.

Від Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Наш Край" на адресу суду повернувся рекомендований лист з ухвалою суду з відміткою органу зв`язку "Укрпошти" - за терміном зберігання.

В судовому засіданні 01.02.2017 представники Кузнецовської міської ради Рівненської області та Кузнецовського міського комунального підприємства не заперечили щодо поданого позивачем 30.01.2017 клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 01.02.2017 відкладено розгляд справи на 22.02.2017.

Розпорядженням керівника апарату суду від 21.02.2017 №01-04/222 у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю судді-члена колегії ОСОБА_3 та відповідно до п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п.8.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Рівненському апеляційному господарському суді, на виконання службової записки головуючого судді (судді-доповідача) у справі призначено автоматичну зміну складу колегії суддів автоматизованою системою документообігу суду.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 21.02.2017 у справі № 918/1083/16 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Гудак А.В., суддя Олексюк Г.Є., суддя Філіпова Т.Л.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 21.02.2017 прийнято апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" на рішення господарського суду Рівненської області від 22.12.2016 у справі № 918/1083/16 до провадження у новому складі суду: головуючий суддя Гудак А.В., суддя Олексюк Г.Є., суддя Філіпова Т.Л.

Представник позивача в судовому засіданні 22.02.2017 підтримав доводи апеляційної скарги та надав пояснення на обґрунтування своєї позиції. Просить рішення суду першої інстанції у справі скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" задоволити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні 22.02.2017 апеляційну скаргу заперечив в повному обсязі, вважає рішення господарського суду Рівненської області у справі №918/1083/16 законним та обґрунтованим, просить рішення господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

В судове засідання 22.02.2017 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Відділ примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Рівненській області та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Наш Край" своїх представників не направили, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення поштових відправлень, причини неявки суду не повідомили. Через канцелярію суду заяв та клопотань не подавали.

22.02.2017 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Кузнецовське міське комунальне підприємство свого представника не направила, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення поштових відправлень, однак до судового засідання 22.02.2017 надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи №918/1083/16 без участі представника Кузнецовського МКП.

Норми статті 22 ГПК України зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. З врахуванням того, що явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 99 ГПК України визначено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно з ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що рішення господарського суду Рівненської області від 22.12.2016 по даній справі слід залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2.4 статуту Кузнецовського міського комунального підприємства, який затверджено рішенням Кузнецовської міської ради №31 від 15.12.2015 (а.с. 55-57) підприємство користується правом господарського відання щодо закріпленого за ним майна.

Постановою в.о. начальника відділу державної виконавчої служби Кузнецовського міського управління юстиції ОСОБА_4 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16.03.2016 ВП № 48712338 (а.с. 127-128) на підставі наказу господарського суду Рівненської області від 01.09.2015 № 918/557/15 про стягнення з Кузнецовського міського комунального підприємства на користь ДП «НАЕК Енергоатом» ВП «РАЕС» заборгованості в сумі 819 672 грн. 28 коп., 262 413 грн. 82 коп. пені, 26 782 грн. 15 коп. трьох процентів річних, 673 146 грн. 70 коп. інфляційних втрат та 40 888 грн. 58 коп. витрат по сплаті судового збору, а всього на суму 1 822 903 грн. 53 коп., було накладено арешт на майно Кузнецовського міського комунального підприємства, зокрема, на житловий будинок за адресою: Рівненська обл., м. Кузнецовськ, Вараш мікрорайон буд. 16. Даною постановою також накладено заборону здійснювати відчуження, передачу, або пошкодження цього майна.

Постановою в.о. начальника відділу державної виконавчої служби Кузнецовського міського управління юстиції ОСОБА_4 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16.03.2016 ВП № 48876623 (а.с. 125-126) на підставі наказу господарського суду Рівненської області від 14.09.2015 № 918/915/15 про стягнення з Кузнецовського міського комунального підприємства на користь ДП «НАЕК Енергоатом» ВП «РАЕС» заборгованості за березень 2015 року в сумі 2 509 711 грн. 42 коп., 202 156 грн. 94 коп. пені, 20 215 грн. 68 коп. трьох процентів річних, 42 645 грн. 02 коп. інфляційних втрат, а всього на суму 2 774 729 грн. 06 коп., було накладено арешт на майно Кузнецовського міського комунального підприємства, зокрема, на житловий будинок за адресою: Рівненська обл., м. Кузнецовськ, Вараш мікрорайон буд. 16. Цією постановою також накладено заборону здійснювати відчуження, передачу, або пошкодження цього майна.

Постановою в.о. начальника відділу державної виконавчої служби Кузнецовського міського управління юстиції ОСОБА_4 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16.03.2016 ВП № 49574822 (а.с. 129-130) на підставі наказу господарського суду Рівненської області від 23.11.2015 № 918/1228/15 про стягнення з Кузнецовського міського комунального підприємства на користь ДП «НАЕК Енергоатом» ВП «РАЕС» заборгованості в сумі 4 471 030 грн. 76 коп., 407 979 грн. 21 коп. пені, 44 426 грн. 63 коп. трьох процентів річних, 39 451 грн. 16 коп. інфляційних втрат та 80 563 грн. 00 коп. судового збору, а всього на суму 5 043 450 грн. 76 коп., було накладено арешт на майно Кузнецовського міського комунального підприємства, зокрема, на житловий будинок за адресою: Рівненська обл., м. Кузнецовськ, Вараш мікрорайон буд. 16, зазначеною постановою також було накладено заборону здійснювати відчуження, передачу, або пошкодження цього майна.

Крім того, постановою в.о. начальника відділу державної виконавчої служби Кузнецовського міського управління юстиції ОСОБА_4 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16 травня 2016 року у зведеному ВП № 44201994 (а.с. 131), до якого входять, вищенаведені накази господарського суду Рівненської області, накладено арешт на все нерухоме майно Кузнецовського міського комунального підприємства та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить наведеному боржнику.

Матеріалами справи встановлено, що згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження (а.с. 132), 16 травня 2016 року на все нерухоме майно Кузнецовського міського комунального підприємства було накладено відповідне обтяження.

07.10.2016 розглянувши звернення голови правління ОСББ «Наш Край» ОСОБА_5 від 26.09.2016 вх.№1415/02.3-11/05 (а.с. 80), Кузнецовської міською радою прийнято рішення № 378 "Про передачу багатоквартирного будинку, який розташований за адресою: Рівненська обл., м. Кузнецовськ, Вараш мікрорайон буд. 16 з комунальної власності на баланс/управління ОСББ "НАШ КРАЙ". Пунктом 1 даного рішення встановлено, передати багатоквартирний будинок, який розташований за адресою: Рівненська обл., м. Кузнецовськ, Вараш мікрорайон буд. 16 з комунальної власності на баланс/управління ОСББ "НАШ КРАЙ"(а.с. 69).

В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на те, що вказане рішення було прийнято відповідачем з порушенням вимог Закону Про мвсцеве самоврядування"та всупереч заборони на відчуження чи передачу вищезазначеного майна, встановленої постановою відділу державної виконавчої служби Кузнецовського міського управління юстиції від 16.03.2016, що порушує його права як стягувача у зведеному ВП № 44201994. Крім того, дане рішення, на думку позивача прийнято без оприлюднення його у встановленому законом порядку та надання часу для прийняття відповідних зауважень та пропозицій, а також проект цього рішення не був поданий у встановленому регламентом ради порядку, у звязку з чим останнє підлягає визнанню незаконним та скасуванню в судовому порядку.

Частиною 1 ст.15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (ст.16 ЦК України).

При цьому, в силу положень ст.ст. 12, 13 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що межі реалізації цивільних прав можуть встановлюватись законом в залежності від конкретних обставин спірного правовідношення, як то правовий статус майна, учасників цивільних правовідносин, тощо. Обмеження може полягати в покладенні на особу обов'язку утримання від дій, які можуть призвести до порушення прав інших осіб, завдання шкоди культурній спадщині, тощо.

Таким чином, пред'явлена вимога про захист будь-якого права не може бути спрямована на настання юридичних наслідків, які призведуть до порушення приписів чинного законодавства.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"(із змінами) право комунальної власності право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування.

Згідно з п. 5 ст. 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (із змінами) від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Відповідно до пункту 30 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (із змінами) виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна.

Положеннями ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (із змінами) встановлено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, житловий фонд, нежитлові приміщення, інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб'єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом. Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду. Доцільність, порядок та умови відчуження об'єктів права комунальної власності визначаються відповідною радою. Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб'єктів. Об'єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб'єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до п.2.4 Статуту комунальне майно територіальної громади міста Кузнецовська закріплене за Кузнецовським міським комунальним підприємством на праві господарського відання ( а.с.55-а.с.56).

Колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції, про те, що при закріпленні майна, а саме, багатоквартирного житлового будинку, розташованого за адресою: Рівненська обл., м. Кузнецовськ, Вараш мікрорайон буд. 16, на праві господарського відання, Кузнецовське міське комунальне підприємство у встановленому законом порядку не набуло права власності на зазначене нерухоме майно, а лише отримало можливість здійснення своєї статутної діяльності для забезпечення потреб територіальної громади міста щодо надання послуг з обслуговування та ремонту житла, тощо.

Так, відповідно до статті 136 ГК України право господарського відання є речовим правом суб'єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами.

Отже з вищевикладених підстав вбачається, що житловий фонд є комунальною власністю, питання відчуження якого вирішується виключно на пленарних засіданнях ради. Тобто, передача житлового фонду на баланс комунального підприємства не змінює форми власності та не позбавляє власника можливості реалізувати усі правомочності власності щодо такого майна.

Крім того, як стверджує відповідач у відзиві на позовну заяву (а.с 63-68) Кузнецовською міською радою рішення про передачу на баланс житлового будинку за адресою: Рівненська область, м. Кузнецовськ, Вараш мікрорайон буд 16 в порядку визначеному ч. 5 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (із змінами), не приймалось.

Субєктами права комунальної власності є територіальні громади та утворені ними органи місцевого самоврядування (ст. 327 ЦК України).

Згідно зі ст. 143 Конституції України (із змінами), майном, що є в комунальній власності, управляють територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування. У ст. 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (із змінами) визначено, що представницьким органом місцевого самоврядування є відповідна місцева рада, яка складається з депутатів і відповідно до закону наділяється правом представляти інтереси територіальної громади і приймати від її імені рішення.

Відповідно для реалізації вищевказаних положень Конституції України та для захисту інтересів територіальної громади м. Кузнецовська, Кузнецовською міською радою Рівненської області прийнято рішення №281 від 15.06.2016 «Про заборону відчуження об`єктів права комунальної власності територіальної громади м.Кузнецовськ» яким заборонено здійснювати будь-які дії, наслідком яких є відчуження об`єктів права комунальної власності територіальної громади міста без згоди Кузнецовської міської ради, яка приймає такі рішення на своїх пленарних засіданнях (а.с. 60).

Приписами п. 31 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (із змінами) передбачено, що сільські, селищні, міські ради вправі приймати рішення про передачу іншим органам окремих повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності відповідної територіальної громади, визначення цих повноважень та умов їх здійснення.

Відповідно до ч. 1 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні» (із змінами) рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Згідно з ч. 1 ст.73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні» (із змінами) акти міської ради, прийняті в межах наданих їй повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Конституційний Суд України в пункті 5 мотивувальної частини рішення від 16 квітня 2009 року №7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. У зв'язку з прийняттям цих рішень виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, у тому числі отримання державного акта на право власності на земельну ділянку, укладення договору оренди землі тощо.

Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Суд визнає незаконним та скасовує нормативно-правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (ст. 21 Цивільного кодексу України).

Рішення Кузнецовської міської ради Рівненської області від 07.10.2016 №378 "Про передачу багатоквартирного будинку, який розташований за адресою: Рівненська обл., м. Кузнецовськ, Вараш мікрорайон буд. 16 з комунальної власності на баланс/управління ОСББ "НАШ КРАЙ" прийнято за результатами розгляду голови правління ОСББ «Наш Край» ОСОБА_5 від 26.09.2016 вх.№1415/02.3-11/05, є актом ненормативного характеру (індивідуальним актом), оскільки породжує права і обов'язки тільки у суб'єкта, якому він адресований, тобто у третьої особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 2 - Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Наш Край", а не у позивача - Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція".

Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Наш Край" створене відповідно до вимог чинного законодавства відомості внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань дата та номер запису від 06.06.2016, 0000470, юридична адреса 34400, Рівненська область, місто Кузнецовськ, мікрорайон Вараш, будинок 16.

Статтею 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» (із змінами) встановлено, що обєднання співвласників багатоквартирного будинку - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна, співвласники багатоквартирного будинку (далі - співвласники) - власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку.

Об'єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов'язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Основна діяльність об'єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов'язань, пов'язаних з діяльністю об'єднання (ч.ч. 1, 4 ст. 4 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку").

Крім того, як зазначено Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Наш Край" у клопотанні про залучення в якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору (а.с.84), оскаржуване рішення приймалось з метою реалізації Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку».

Відповідно до Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку"(із змінами) багатоквартирний будинок - житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири. У багатоквартирному будинку можуть також бути розташовані нежитлові приміщення, які є самостійними об'єктами нерухомого майна; допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення); співвласник багатоквартирного будинку (далі - співвласник) - власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку; спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.

Згідно ст. 4 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку"(із змінами) визначено, що власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку.

Статтею 5 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку"(із змінами) передбачено, що спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку.

В рішенні Конституційного Суду України № 4-рп/2004 від 02.03.2004 року у справі про офіційне тлумачення положень п. 2 ст. 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" зазначено, що суть приватизації житлового фонду полягає у відчуженні на користь громадян України, а отже, у їхню власність як квартир (будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, так і належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв тощо) житлового фонду. Закон врегульовує також відносини, пов'язані з виникненням, оформленням та набуттям права приватної власності на квартири та інші об'єкти приватизації державного житлового фонду. Допоміжні приміщення, відповідно до п. 2 ст. 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", стають об'єктами права спільної власності співвласників багатоквартирного будинку, тобто їх спільним майном, одночасно з приватизацією громадянами квартир, що засвідчується єдиним документом - свідоцтвом про право власності на квартиру. Для підтвердження набутого в такий спосіб права не потребується вчинення будь-яких інших додаткових юридичних дій.

Набуте громадянами право на квартири житлового фонду та належні до них допоміжні приміщення є непорушним (ст. 41 Конституції України), забезпечується державою і захищається судом (ст. 55 Конституції України).

Усі зазначені вище та проаналізовані положення чинного законодавства кореспондуються з нормами статей 13, 41 Конституції і ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, якими закріплені основні принципи здійснення права власності та його обмеження.

Отже, колегією суддів встановлено відсутність, в матеріалах справи доказів, які свідчать про наявність у Кузнецовського міського комунального підприємства належним чином оформленого права власності на багатоквартирний будинок, який розташований за адресою: Рівненська обл., м. Кузнецовськ, Вараш мікрорайон, 16.

За приписами статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Таким чином, як встановлено матеріалами справи, Кузнецовське міське комунальне підприємство, на майно якого накладено арешт постановою в.о. начальника начальника відділу державної виконавчої служби Кузнецовського міського управління юстиції ОСОБА_4 16.03.2016, не є власником багатоквартирного будинку, розташовано за адресою: Рівненська обл., м. Кузнецовськ, Вараш мікрорайон буд. 16, а тоді приймаючи спірне рішення від 7 жовтня 2016 року № 358 відповідач не порушив права та охоронювані законом інтереси позивача як стягувача у виконавчому провадженні.

Крім того, як зазначає відповідач у відзиві на позовну заяву, терміновість прийняття оскаржуваного рішення зумовлена бажанням новоутворених ОСББ отримати до кінця 2017 року співфінансування з міського бюджету на проведення робіт з капітального ремонту будинків, що передбачені рішенням Кузнецовської міської ради від 30.08.2016 №302 «Про внесення змін до рішення міської ради від 30.12.2014 року №1805 «Про затвердження Програми підтримки створення об`єднань співвласників багатоквартирних будинків у м. Кузнецовськ до 2020 року» (а.с. 71-77).

Оскільки підставою визнання незаконним та скасування нормативно-правовий акт або правовий акт індивідуальної дії органу місцевого самоврядування є обов'язкове порушення прав чи законних інтересів суб'єкта господарювання, та враховуючи ті обставини, що позивачем у встановленому законом порядку не доведено належними та допустимими доказами порушення прав чи законних інтересів позивача, прийняттям оспорюваного рішення, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість вимог позивача.

Щодо посилань позивача на арешт, накладений в.о. начальника відділу державної виконавчої служби Кузнецовського міського управління юстиції ОСОБА_4 на багатоквартирний будинок, що є предметом оскаржуваного рішення, в межах зведеного виконавчого провадження, колегія суддів зазначає наступне.

У силу вимог ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції, чинній станом на дату відкриття виконавчого провадження та накладення арешту) звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом, зокрема винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

З наведених норм Закону України "Про виконавче провадження" вбачається, що арешт на майно боржника - не самостійна процесуальна дія, а невід'ємна складова стягнення, застосування якої спрямоване на досягнення мети завершальної стадії судового процесу - виконавчого провадження - реального виконання судового рішення.

Отже накладення арешту здійснюється не заради самого арешту, а задля акумулювання майна боржника з метою його подальшої оцінки, реалізації та задоволення вимог стягувача.

У свою чергу, накладення арешту на майно, на яке не можна звернути стягнення, не відповідає меті виконавчого провадження, оскільки її завдання - реальне виконання судового рішення - не досягається.

Відтак, посилання позивача на наявність арешту на багатоквартирний будинок, щодо якого прийнято оскаржуване рішення, як на підставу його скасування, визнається колегією суддів безпідставним, оскільки,чинним законодавством встановлена пряма заборона на виділення частки в спільному майні багатоквартирного будинку та звернення на неї стягнення, а отже задоволення вимог позивача, як стягувача у виконавчому провадженні, за рахунок такого майна неможливе.

Приписами ч. 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Разом з тим накладення органом Державної виконавчої служби арешту на майно - багатоквартирний будинок, співвласники якого не є боржниками за виконавчим провадженням, в рамках якого накладено арешт, призводить до порушення їх права власності.

Крім того, посилання позивача на те, що оскаржуване рішення прийняте без оприлюднення та надання часу для прийняття зауважень та пропозицій, що проект рішення не був поданий у встановленому Регламентом порядку, а його прийняття відбулося без обговорення в депутатських комісіях, без додавання висновків чи рекомендацій відповідних комісій ради, без візування в юридичному відділі тощо, то констатація наявності чи відсутності таких порушень у світлі обставин справи та в контексті встановленої судом відсутності порушень прав позивача у зв'язку із прийнятим оскаржуваного рішення, жодного правого значення не має, оскільки у випадку якщо такі порушення і мали місце, то вони не призвели до порушень прав позивача, а відтак не можуть вплинути на результати вирішення даного спору.

Враховуючи викладене, судом не встановлено порушення прав позивача у зв'язку із прийняттям відповідачем оскаржуваного рішення в контексті заявленого ним позову.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 33 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив позивачу про задоволення його позовних вимог до визначеного ним у позові відповідача.

Згідно постанови Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 22.03.2012р. «Про судове рішення" (із змінами) рішення господарського суду повинно ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Відповідно до статті 104 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення суду є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи; 4) порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції повністю встановив та дослідив фактичні обставини справи дав у відповідності до приписів ст.43 ГПК України повну та всебічну оцінку наявним у ній доказам та правильно застосував норми матеріального і процесуального права, тобто рішення суду першої інстанції відповідає вищезазначеним вимогам .

Наведені скаржником в апеляційній скарзі доводи, які фактично повторюють його доводи викладені в позові, і яким, як зазначалось вище, суд першої інстанції дав належну оцінку, на переконання колегії суддів не спростовують висновків суду першої інстанції та не доводять їх помилковість, а тому не можуть бути підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового про задоволення позову.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Рівненської області від 22.12.2016 у справі № 918/1083/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Гудак А.В.

Суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Олексюк Г.Є.