ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2017 р. Справа № 922/3193/16

Харківський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Здоровко Л.М. , суддя Плахов О.В.

при секретарі Міракові Г.А.

за участю :

від позивача - ОСОБА_1 (за довіреністю від 12.10.2016 № 14-413юр)

відповідача - не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" (вх. №3354 Х/2) на рішення господарського суду Харківської області від 22.11.16 у справі № 922/3193/16

за позовом ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг"

до ТОВ "Енергостройінвест"

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Харківської області з позовом до ТОВ "Енергостройінвест" (далі - відповідач) звернулось ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" (далі - позивач). У позові просить суд стягнути з відповідача на свою користь 1316202,94 грн. неустойки, що нарахована відповідачу за неналежне виконання умов договору №3205, який укладений між сторонами 29.07.2015. Витрати по оплаті судового збору позивач просить суд покласти на відповідача.

Рішенням господарського суду Харківської області від 22.11.2016 у справі № 922/3193/16 (суддя О.В. Погорелова) позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергостройінвест" (61177, м. Харків, вул. Залютинська, 4, літ. "А-7", ) на користь Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" (50095, Дніпропетровська область, м. Кривий ріг, ) - 528885,19 грн. неустойки та 7933,28 грн. судового збору. В решті позову відмовлено.

Позивач не погодився з прийнятим у справі рішенням в частині часткової відмови у задоволенні позовних вимог. На думку апелянта, господарський суд першої інстанції безпідставно застосував до спірних правовідносин положення ч. 2 статті 343 ГК України та безпідставно обмежив розмір заявленої позивачем неустойки шляхом застосування при її розрахунку подвійної облікової ставки НБУ.

Заявник апеляційної скарги просить суд скасувати рішення господарського суду Харківської області від 22.11.2016 у справі № 922/3193/16 в частині часткової відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" до ТОВ "Енергостройінвест". Прийняти в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги позивача задовольнити повністю. Стягнути з ТОВ "Енергостройінвест" на користь ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" неустойку в розмірі 1316202,94 грн.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 16.12.2016 апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні 25.01.2017. Ухвалено заявнику апеляційної скарги до початку судового засідання надати докази доплати судового збору в сумі 8726,60 грн.

Від позивача (заявника апеляційної скарги) надійшло клопотання (вх. 388 від 16.01.2017), в якому просить долучити до матеріалів справи платіжне доручення про доплату судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 8726,60 грн.

Судовою колегією перевірено надходження зазначеної суми до Державного бюджету України та долучено до матеріалів справи вказане платіжне доручення.

Апелянтом подані додаткові письмові пояснення (вх. 1459 від 09.02.2017) до апеляційної скарги, в яких наводить додаткове обґрунтування своєї позиції у справі.

Судовою колегією оглянуті вказані пояснення та долучені до матеріалів справи.

Розгляд справи відкладався.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не надав, в судове засідання 09.02.2017 вдруге уповноваженого представника не направив, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

В судовому засіданні 09.02.2017 представник позивача пояснив, що вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Відповідно до статті 75 ГПК України якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними у ній матеріалами.

У п. 3.9.2. постанови пленуму ВГС України № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" надано господарським судам наступні роз'яснення: у випадку нез'явлення в засідання суду представників обох сторін або однієї із них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи викладене та враховуючи належне повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, встановлений процесуальним законом строк розгляду апеляційної скарги на рішення місцевого господарського суду, судова колегія вважає, що сторонам створені належні умови для реалізації їх процесуальних прав та приходить до висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та можливість її розгляду за наявними у ній матеріалами за відсутністю представника відповідача.

В судовому засіданні 09.02.2017 представник позивача (заявника апеляційної скарги) підтримав її вимоги в повному обсязі та наполягав на її задоволенні. Просить скасувати рішення місцевого господарського суду в частині відмови у стягненні неустойки та прийняти в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Розглянувши матеріали справи, доводи, викладені в апеляційній скарзі, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права в межах статті 101 ГПК України, судова колегія встановила наступне.

29.07.2015 між Публічним акціонерним товариством "АрселорМіттал Кривий Ріг" покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергостройінвест" (продавець) укладено договір №3205, відповідно до п. 1.1 якого продавець зобовязується поставити та передати у власність покупця продукцію відповідно до специфікації(цій), узгодженої(них) до договору, а покупець прийняти продукцію та оплатити її на умовах даного договору.

Як передбачено п. 2.1 договору №3205, загальна вартість продукції за договором складається з суми вартості всіх партій продукції, узгоджених по всім специфікаціям до даного договору.

Ціна продукції, що поставляється покупцю, договірна і вказується для кожної позиції в специфікації(ціях), що є невідємною частиною договору (п. 2.2 договору №3205).

Строки і умови поставки продукції погоджені ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" і ТОВ "Енергостройінвест" у розділі 3 договору №3205.

Згідно з п. 3.1 договору №3205, умови поставки продукції викладаються сторонами відповідно до вимог Міжнародних правил щодо тлумачення термінів "Інкотермс" у редакції 2000 року та узгоджуються у відповідній(них) специфікації(ціях).

Сторонами договору №3205 у п. 3.2. узгоджено, що поставка продукції продавцем здійснюється в строки, зазначені у відповідній(них) специфікації(ціях), але тільки після надання покупцем письмового замовлення на поставку.

Пунктом 3.3. договору №3205 визначено, що датою поставки та переходу ризиків вважається дата передачі продукції від продавця до покупця (перевізника), згідно умов поставки, узгоджених у відповідній(них) специфікації(ціях), зазначена у накладній (видатковій, товарно-транспортній накладній, залізничній накладній, курєрської служби.

Відповідно до п. 3.4. договору №3205 поставка вважається виконаною продавцем за умови точної відповідності поставленої продукції замовленню на поставку покупця по строкам, номенклатурі і обсягу, після надання продавцем всіх супроводжувальних документів, зазначених в п. 3.6. цього договору.

07.10.2015 між ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" та ТОВ "Енергостройінвест" укладено специфікацію №2 до договору №3205 від 29.07.2015, відповідно до умов якої сторони вказаного договору узгодили поставку продукції - Нікель Н-4 (обрезь) ДСТУ849-97 у кількості 16т за ціною 281 239, 94 грн. за 1 т (з ПДВ) на загальну суму 4 499 839,10 грн. (з ПДВ).

Сторонами договору №3205 у вказаній специфікації узгоджені наступні строки поставки продукції: протягом 10-ти календарних днів після надання письмової заявки покупцем. Поставки будуть здійснюватися партіями по 4 т, кожна наступна партія буде поставлятися протягом 10-ти календарних днів після сплати коштів за попередню поставку. Строк дії специфікації №2 сторони визначили наступним чином: з 25.09.2015 по 31.03.2016.

Визначеними у вказаній специфікації №2 від 07.10.2015 умовами поставки обумовлено, що датою поставки та переходу ризиків є дата прийняття товару на складі покупця.

На підставі зазначеної специфікації №2 від 07.10.2015, ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" 08.10.2015 за вих. № 33-16789 направлене на адресу ТОВ "Енергостройінвест" замовлення на поставку № від 07.10.2015.

Зміст вказаного замовлення на поставку № від 07.10.2015 повністю відповідає змісту специфікації №2 від 07.10.2015 за строками та умовами поставки продукції.

27.10.2015 відповідач здійснив поставку першої партії товару за специфікацією №2 від 07.10.2015 в кількості 4 тони на суму 1 124 959,78 грн., що підтверджується видатковою накладною №300000071 від 27.10.2015, товарно-транспортною накладною №271015 від 27.10.2015 та виставив рахунок на оплату поставленого товару №30 0000101 від 27.10.2015.

Відповідно до п. 4.1. договору №3205 датою оплати вважається дата списання коштів з рахунка покупця на користь продавця. Оплата продукції покупцем здійснюється в національній валюті України по банківських реквізитах продавця, зазначених у договорі в наступному порядку:

"п. 4.1.1. (в редакції, визначеній додатковою угодою №1 від 07.10.2015): оплата продукції в розмірі 100% від загальної вартості продукції, узгодженої відповідними специфікаціями, здійснюється в формі документального, безвідкличного, не покритого/покритого, подільного акредитиву(...). Виплата грошей з акредитиву здійснюється проти надання наступних документів згідно умов акредитиву:

- рахунок - копія;

- видаткова накладна підписана та завірена печатками сторін - оригінал. Допускається оплата поставленої продукції з дати поставки на склад покупця з відстрочкою платежу протягом 5 календарних днів".

Після подання продавцем до виконуючого банку всіх належним чином оформлених документів, необхідних для здійснення платежу за акредитивом, 11.11.2015 здійснено платіж за вказаним акредитивом. Отже, як встановлено господарським судом першої інстанції, під час апеляційного провадження та підтверджується наявними в матеріалах справи належними доказами ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" на виконання взятих на себе зобовязань здійснило 11.11.2015 оплату поставленого продавцем товару на суму 1 124 959,78 грн.

Відповідно до умов Специфікації №2 від 07.10.2015, поставку наступної партії товару ТОВ "Енергостройінвест" повинно було здійснити протягом 10-ти календарних днів після сплати коштів за попередню поставку, тобто не пізніше 21.11.2015.

Як вбачається з матеріалів справи, листом від 17.11.2015 ТОВ "Енергостройінвест" повідомило про труднощі з реєстрацією податкових накладних та просило розглянути можливість відстрочення строку поставки товару за Специфікацією №2 від 07.10.2015 до 31.12.2015 для вирішення спірних питань з податковими органами.

В подальшому представниками обох сторін договору №3205 велось листування засобами електронної пошти, однак згоди щодо перенесення строків поставки товару за специфікацією №2 від 07.10.2015 сторони не досягли.

03.12.2015 листом №03/12-2 ТОВ "Енергостройінвест" повідомило, що не може здійснити поставку товару за ціною зазначеною у специфікації №2 від 07.10.2015 за курсом 21,66 грн. за дол. США та здійснить поставку лише після підписання додаткової угоди про перерахунок ціни товару.

Відповідно до п. 10.2. договору №3205 усі зміни і доповнення до даного договору є невідємною його частиною і вважаються дійсними, якщо вони зроблені в письмовій формі, підписані уповноваженими представниками обох сторін і завірені печатками сторін. Будь-які зміни позицій специфікацій у договорі повинні бути завчасно оформлені у вигляді доповнення до договору і підписані сторонами.

В матеріалах справи відсутні докази укладення між сторонами додаткових угод чи змін до договору №3205.

Враховуючи вищенаведене, судова колегія вважає правомірним висновок місцевого господарського суду щодо наявності у відповідача обов'язку в строки та на умовах, визначених у вказаній специфікації, здійснити поставку товару позивачу.

Однак, вказаного обовязку відповідачем не виконано, товар в повному обсязі, визначеному умовами специфікації №2 від 07.10.2015 до договору №3205, не поставлено, тобто допущено прострочення виконання взятих на себе господарських зобовязань, чим порушено права та законні інтереси ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг".

У відповідності зі статтею 173 Господарського кодексу України та статтею 509 Цивільного кодексу України, господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший субєкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконати її обовязку.

Господарські зобовязання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Відповідно до частини 7 статті 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Згідно ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частини 1 статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини 1 статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як встановлено господарським судом першої інстанції, під час апеляційного провадження відповідачем порушено взяті на себе за договором зобов'язання.

Правові наслідки порушення зобовязання встановлені статтею 611 Кодексу. Відповідно до частини 1 вказаної статті, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 7.1 договору №3205 сторони погодили між собою, що у випадку прострочення поставки продукції проти строків обумовлених в договорі, продавець сплачує покупцю неустойку в розмірі 0,3% від вартості недопоставленої продукції за кожен день прострочення. Нарахування неустойки починається з першого дня прострочення та припиняється на дату поставки Продукції.

Як встановлено вище, позивачем 11.11.2015 було здійснено оплату в повному обсязі першої парті поставленої відповідачем продукції за специфікацією №2 від 07.10.2015, отже, поставку наступної партії товару ТОВ "Енергостройінвест" повинно було здійснити протягом 10-ти календарних днів після сплати позивачем коштів за попередню поставку, тобто не пізніше 21.11.2015. Загальна вартість недопоставленої продукції складає 3 374 879,32 грн. з ПДВ.

Оскільки, продавець повинен був здійснити поставку продукції до 21.11.2015, а отже термін прострочення поставки складає: з 22.11.2015 по 31.03.3016. При цьому, 21.11.2015 є вихідним днем (субота), а отже, в силу приписів ч. 5 ст. 254 ЦК України, початок прострочення виконання відповідачем своїх зобовязань по поставці товару слід розраховувати з 23.11.2015. Період прострочення поставки обмежено 31.03.2016 - строком дії специфікації №2 від 07.10.2015.

Як вбачається з вимог позовної заяви позивачем заявлено до стягнення з відповідача неустойки в розмірі 1316202,94 грн.

Приймаючи рішення про відмову у позові частково, місцевий господарський суд застосував до спірних правовідносин положення частини 2 статті 343 Господарського кодексу України, якою визначено, що пеня за прострочення платежу встановлюється за згодою сторін господарських договорів, але її розмір не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України. Враховуючи наведене, відмовив у частині позовних вимог щодо стягнення неустойки в сумі, яка перевищує розмір подвійної облікової ставки НБУ.

Однак, судова колегія вважає, що такий висновок суду першої інстанції зроблено з невірним застосуванням норм матеріального права та при неповному дослідженні обставин справи.

Місцевий господарський суд не звернув уваги на те, що предметом спору у даній справі є стягнення неустойки за порушення постачальником строків поставки товару.

Статтями 193, 199 ГК України , частиною 1 статті 216 ЦК України передбачено, що виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення ЦК України .

Заходами відповідальності у вигляді застосування Господарських санкцій передбачено частиною І статті 216 та частиною 1 статті 546 ЦК України .

Згідно зі статтями 230, 231 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, яку відповідач зобов'язаний сплатити за невиконання чи неналежне виконання господарського зобов'язання. Якщо розмір штрафних санкцій не визначено, санкції застосовуються у розмірі, передбаченому договором.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Як встановлено вище, у даній справі предметом спору є стягнення неустойки за прострочення термінів поставки товару, а не за прострочення грошового зобов'язання.

Те, що сторони в договорі передбачили, що у випадку прострочення поставки товару проти строків, обумовлених у договорі, продавець сплачує покупцю неустойку в розмірі 0,3% від вартості недопоставленої продукції за кожен день прострочення, не перетворює цю неустойку в пеню та не є підставою застосування до спірних правовідносин положень Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконаним грошових зобов'язань" , які передбачають застосування відповідальності за невиконання грошових зобов'язань.

Зазначена правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 03.12.2013 у справі № 908/43/13-г.

Відповідно до статті 11128 ГПК України Висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 11116 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну

норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Невиконання судових рішень Верховного Суду України тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Вищевикладене не було враховано місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення, що призвели до помилкових висновків, які покладені в його основу. Зазначене є підставою для скасування рішення господарського суду Харківської області в частині відмови у задоволенні позовних вимог з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 №6 "Про судове рішення" рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто зясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

За таких обставин, оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню, як таке, що прийняте без належного дослідження обставин справи та не відповідає нормам матеріального права.

Отже, обставини, викладені в апеляційній скарзі, знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, тому судова колегія вважає її вимоги законними та обґрунтованими та дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги.

Зважаючи на те, що судова колегія дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, витрати заявника апеляційної скарги щодо сплати судового збору за її подання підлягають відшкодуванню з відповідача. Враховуючи те, що апеляційним господарським судом прийнято нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, судовий збір, сплачений позивачем за звернення з позовною заявою повністю покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, п. 2 ст. 103, п. 1, п. 4 ст. 104, 105 ГПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" задовольнити.

Рішення господарського суду Харківської області від 22.11.16 у справі № 922/3193/16 в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати.

Прийняти в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги в частині стягнення неустойки в розмірі 787317,75 грн задовольнити.

Викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції:

"Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергостройінвест" (61177, Харківська обл., м. Харків, вул. Залютинська, буд. 4, літ. "А-7", ) на користь Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" (50095, м. Кривий Ріг, вул. Орджонікідзе, 1, ) неустойку в розмірі 1316202,94 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергостройінвест" (61177, Харківська обл., м. Харків, вул. Залютинська, буд. 4, літ. "А-7", ) на користь Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" (50095, м. Кривий Ріг, вул. Орджонікідзе, 1, ) 19743,05 грн.

судового збору за подання позовної заяви."

В іншій частині рішення господарського суду Харківської області від 22.11.2016 у справі № 922/3193/16 залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергостройінвест" (61177, Харківська обл., м. Харків, вул. Залютинська, буд. 4, літ. "А-7", ) на користь Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" (50095, м. Кривий Ріг, вул. Орджонікідзе, 1, ) 21717,34 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Повний текст постанови складено 14.02.17

Головуючий суддя Шутенко І.А.

Суддя Здоровко Л.М.

Суддя Плахов О.В.