ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2017 р.Справа № 923/1004/16
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Величко Т.А.,

суддів: Аленіна О.Ю., Таран С.В.

(Склад колегії сформовано на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями)

при секретарі: Колбасовій О.Ф.

за участю представників сторін:

від прокурора Коломійчук І.О.;

від позивача не зявився;

від відповідача-1 не зявився;

від відповідача-2 - ОСОБА_1;

від третьої особи - не зявився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Заступника прокурора Херсонської області

на рішення господарського суду Херсонської області від 06.12.2016р.

по справі №923/1004/16

за позовом: Керівника Бериславської місцевої прокуратури Херсонської області в інтересах держави в особі

позивача: Білокриницької селищної ради Великоолександрівського району Херсонської області,

до відповідача-1: Великоолександрівської селищної ради Великоолександрівського району Херсонської області;

до відповідача-2: Дочірнього підприємства "Агропроменерго"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-1: Приватне підприємство "Агропроменерго"

про визнання протиправним та скасування рішення, визнання права власності на майно, витребування майна з незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2016р. керівник Бериславської місцевої прокуратури Херсонської області в інтересах держави в особі Білокриницької селищної ради Великоолександрівського району Херсонської області звернувся до господарського суду Херсоснської області з позовними вимогами до Великоолександрівської селищної ради Великоолександрівського району Херсонської області; Дочірнього підприємства "Агропроменерго" за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-1: Приватного підприємства "Агропроменерго" про:

- визнання протиправним і скасування рішення виконавчого комітету відповідача-1 від 26.01.2005р. № 41 "Про видачу правоустановчих документів про право власності на будівлю насосної станції з закритою трансформаторною підстанцією по вул.Леніна,94/б";

- визнання за позивачем права власності на нерухоме майно: будівлю насосної станції, літ. А, площею 46,0 кв.м., закриту трансформаторну підстанцію, літ. Б, площею 40 кв.м., туалет, літ. В, мостіння, І, споруди,2, з місцезнаходженням - Херсонська область, Великоолександрівський район, смт. Велика Олександрівка, вул. Леніна, 94-б;

- витребування вказаного нерухомого майна з незаконного володіння відповідача-2 на користь позивача.

Позов мотивовано тим, що при вивчені стану законності у сфері управління комунальним майном на території Великоолександрівського району Херсонської області встановлено, що Білоцерківською селищною радою неналежно здійснюються заходи щодо захисту прав територіальної громади в частині повернення незаконно відчуженого комунального майна та скасування актів інших органів місцевого самоврядування, на підставі яких відбулось відчуження комунального майна.

Так, Білоцерківською селищною радою не ініційовано питання про скасування рішення виконавчого комітету Великоолександрівської селищної ради №41 від 26.01.2005р. «Про видачу правоустановчих документів про право власності на будівлю насосної станції з закритою трансформаторною підстанцією по вул. Леніна, 94/б», яким фактично було відчужене комунальне майно територіальної громади Білокриницької селищної ради.

На думку прокурора, порушення інтересів держави полягає в тому, що тривале невжиття заходів щодо скасування рішення виконавчого комітету Великоолександрівської селищної ради №41 від 26.01.2015р. «Про видачу правоустановчих документів про право власності на будівлю насосної станції з закритою трансформаторною підстанцією по вул. Леніна, 94/б» призводить до неможливості захисту інтересів територіальної громади Білокриницької селищної ради шляхом повернення незаконно відчуженого комунального майна.

Білокриницькою селищною радою в період з 28.03.2003р. по 01.03.2016р. жодних рішень щодо відчуження належного їй нерухомого майна: насосної станції в смт. Велика Олександрівка та трансформаторної підстанції, які розташовані за адресою: Херсонська область, смт. Велика Олександрівка, вул. Леніна,94-Б на користь інших осіб, у тому числі ПП «Агропроменерго» не приймалось.

Незважаючи на даний факт вказане майно незаконно вибуло з права комунальної власності Білокриницької селищної ради.

Разом з позовною заявою прокурором була подана заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту до розгляду справи по суті на нерухоме майно: будівлю насосної станції, літ. А, площею 46,0 кв.м., закриту трансформаторну підстанцію, літ. Б, площею 40 кв.м., туалет, літ.В, мостіння, І, споруди, 2, з місцезнаходженням: Херсонська область, Великоолександрівський район, смт. Велика Олександрівка, вул. Леніна, 94-б.

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 21.09.2016р. прийнято зазначену позовну заяву та порушено провадження у справі №923/1004/16 з призначенням до розгляду в судовому засіданні, залучено Приватне підприємства "Агропроменерго" до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-1.

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 21.09.2016р. задоволено заяву керівника Бериславської місцевої прокуратури Херсонської області про вжиття заходів до забезпечення позову у справі, накладено до вирішення спору по суті арешт на будівлю насосної станції, літ. А, площею 46,0 кв.м., закриту трансформаторну підстанцію, літ. Б, площею 40 кв.м., туалет, літ.В, мостіння,І, споруди,2, з місцезнаходженням: Херсонська область, Великоолександрівський район, смт. Велика Олександрівка, вул. Леніна, 94-б.

04.10.2016р. до господарського суду Херсонської області від Великоолександрівської селищної ради Великоолександрівського району Херсонської області надійшов лист, відповідно до якого останній зазначив про визнання позовних вимог в повному обсязі, просив задовольнити їх, а також, розглядати справу без участі представника.

01.11.2016р. до господарського суду Херсонської області від ДП «Агропроенерго» надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній просив застосувати строк позовної давності до позовних вимог прокурора про визнання протиправним і скасування рішення виконавчого комітету Великоолександрівської селищної ради №41 від 26.01.2005р. «Про видачу правоустановчих документів про право власності на будівлю насосної станції з закритою трансформаторною підстанцією по вул. Леніна, 94/б» та відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

17.11.2016р. до господарського суду Херсонської області від ДП «Агропроенерго» надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній просив відмовити прокурору в задоволенні позовних вимог та зазначив, що вказане майно неможливо витребувати від останнього власника - ДП «Агропроенерго», як від добросовісного набувача, оскільки відсутня необхідна обставина за якої воно може бути витребуване у нього, а саме обставина вибуття вказаного майна з володіння Білокриницької селищної ради поза її волею.

ДП «Агропроенерго» не було відомо про обставини, за яких спірне майно було відчужено від Великоолександрівської селищної ради, тобто, ДП «Агропроенерго» є доросовісним набувачем в розумінні ст.388 ЦК України.

30.11.2016р. до господарського суду Херсонської області від прокуратури Херсонської області надійшли письмові пояснення, відповідно до яких остання вважає доводи відповідача, викладені у відзиві безпідставними та такими, що не ґрунтуються на законі, а позовні вимоги прокурора обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

01.12.2016р. до господарського суду Херсонської області від Великоолександрівської селищної ради Великоолександрівського району Херсонської області надійшов лист, відповідно до якого останній зазначив про визнання позовних вимог в повному обсязі, просив задовольнити їх, а також розглядати справу без участі представника.

02.12.2016р. до господарського суду Херсонської області від заступника керівника Бериславської місцевої прокуратури Херсонської області в інтересах держави в особі надійшли письмові пояснення, відповідно до яких останній зазначив, що строк оскарження рішення виконавчого комітету Великоолександрівської селищної ради №41 від 26.01.2005р. «Про видачу правоустановчих документів про право власності на будівлю насосної станції з закритою трансформаторною підстанцією по вул. Леніна, 94/б» на момент подання позову не закінчився.

Також прокурором зазначено, що підставами для представництва інтересів Білокриницької селищної ради у суді стало вивчення отриманої інформації, що передбачено вимогами ч.4 ст.23 ЗУ «Про прокуратуру», тобто без проведення будь-яких перевірок. А тому на думку прокурора, жодних підстав для залишення позову керівника Бериславської місцевої прокуратури без розгляду немає.

06.12.2016р. до господарського суду Херсонської області від ПП «Агропроменерго» надійшли письмові пояснення, відповідно до яких останнє зазначило, що з позовом не погоджується, вважає його безпідставним з огляду на усні пояснення надані представником підпиємства у судовому засіданні, крім того підтримує заперечення надані відповідачем-2 та просило відмовити прокурору у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 06.12.2016р. (суддя Соловйов К.В.) відмовлено у задоволенні позовних вимог. Скасовано заходи забезпечення позову, яких вжито згідно ухвали господарського суду Херсонської області від 21.09.2016р. у справі № 923/1004/16.

Суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог прокурора щодо набуття позивачем з 28.03.2013р. права власності на насосну станцію з закритою трансформаторною підстанцією, вибуття цього майна з комунальної власності с. Біла Криниця Великоолександрівського району Херсонської області поза волею позивача та відсутності у відповідача-1 - Великоолександрівської селищної ради передбачених законом підстав для прийняття рішення від 26.01.2005р. №41 «Про видачу правоустановчих документів про право власності на будівлю насосної станції з транформаторною підстанцією по вул. Леніна, 94-б».

Однак, судом було застосовано позовну давність до заявлених прокурором позовних вимог про визнання протиправним і скасування рішення виконавчого комітету Великоолександрівської селищної ради від 26.01.2005р. №41 «Про видачу правоустановчих документів про право власності на будівлю насосної станції з трансформаторною підстанцією по вул. Леніна, 94-б». Враховуючи, що позовні вимоги про визнання права власності на майно та витребування майна з незаконного володіння є взаємоповязаними з вимогою про скасування рішення органу місцевого самоврядування, судом ухвалено рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Не погоджуючись із зазначеним вище рішенням місцевого господарського суду, заступник прокурора Херсонської області звернувся до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Херсонської області від 06.12.2016р. по справі №923/1004/16 повністю та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Скаржник в своїх доводах та запереченнях посилається на те, що рішення господарського суду є незаконним та підлягає скасуванню через неповне зясування обставин, що мають значення для справи; порушення та неправильне застосування судом норм матеріального права.

Скаржник зазначає, що суд ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог безпідставно застосував строк позовної давності, адже судом не враховано період дії рішення в часі, а також суттєві обставини, які унеможливлювали оскарження рішення у судовому порядку та прямо впливали на визначення предмету такого оскарження.

Доводи суду про те, що позивач дізнався про оскаржуване рішення Великоолександрівської селищної ради у 2012 році, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 24.06.2014р. у справі №650/618/14-ц є безпідставними, оскільки цим судовим рішенням встановлено обізнаність Білокриницької селищної ради щодо факту реєстрації права власності на спірне майно за третіми особами, а не щодо рішення прийнятого Великоолександрівською селищною радою і взагалі не є доказом обізнаності прокурора чи ради про чинність рішення у період з 2012-2014 років.

На думку скаржника, до ухвалення ВАСУ рішення 17.11.2015р., оскаржуване Бериславською місцевою прокуратурою, рішення виконавчого комітету Великоолександрівської селищної ради від 26.01.2005р. №41 було нечинним.

Відтак, правові підстави для звернення прокурора або позивача - Білокриницькою селищною радою до суду із позовом про скасування рішення Великоолександрівської селищної ради від 26.01.2005р. №41 до прийняття судом касаційної інстанції рішення, тобто 17.11.2015р., були відсутні.

Колегія суддів, перевіривши наявні матеріали справи (фактичні обставини справи) на предмет правильності їх юридичної оцінки господарським судом та заслухавши пояснення присутніх в засіданні представників сторін, дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено господарським судом, актом від 28.03.2003р. приймання-передачі основних фондів комплексу водомережі ОСОБА_2 Біла Криниця Дочірнє підприємство "Білокриницький Комбінат хлібопродуктів" Державної акціонерної компанії "Хліб України" передало на баланс Білокриницької селищної ради Великоолександрівського району Херсонської області (позивач), а рада, відповідно, прийняла на баланс від вказаного підприємства майно (основні фонди) загальною вартістю 820 621,22 грн., а саме: насосну станція в смт. Велика Олександрівка, зовнішню водомережу 10 км. ОСОБА_3 Криниця, трансформаторну підстанцію-222, водопровідну мережа, лінію зв'язку, кабельну лінію, насоси 80/50, АСВ-71, ВКС, озеленення території насосної станції.

З 28.03.2003р. по теперішній час це майно обліковується на балансі позивача.

26.01.2005р. виконавчий комітет Великоолександрівської селищної ради (відповідач-1), на підставі заяви Приватного Підприємства "Агропроменерго" прийняв рішення № 41 "Про видачу правоустановчих документів про право власності на будівлю насосної станції з закритою трансформаторною підстанцією по вул.Леніна,94-Б", яким вирішив видати Приватного Підприємства "Агропроменерго" (ПП "Агропроменерго") правовстановлюючі документи про право власності на будівлю насосної станції з закритою трансформаторною підстанцією по вул. Леніна, 94/б.

25.03.2005р. на підставі вказаного рішення від 26.01.2005р. № 41 виконавчого комітету відповідача-1 видано ПП "Агропроменерго" свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії САА № 794139 на нерухоме майно: будівля насосної станції, літ.А, площею 46,0 кв.м.; закриту трансформаторну підстанцію, літ.Б, площею 40,0 кв.м.; туалет, літ.В; мостіння, І, споруди, 2.

Рішенням від 25.05.2006р. Великоолександрівської селищної ради "Про протест прокурора Великоолександрівського району на рішення виконкому селищної ради від 26.01.2005р. № 41 "Про видачу правоустановчих документів про право власності на будівлю насосної станції з закритою трансформаторною підстанцією по вул.Леніна,94-Б", на підставі протесту прокурора Великоолександрівського району, скасовано вказане рішення від 26.01.2005р. № 41 виконавчого комітету відповідача-1. За п.2 та п.3 свого рішення від 25.05.2006р. Великоолександрівська селищна рада вирішила, відповідно, вважати недійсним видане ПП "Агропроменерго" свідоцтво від 25.03.2005р. на право власності на нежитлову будівлю насосної станції, з трансформаторною підстанцією по вул.Леніна,94б та зобов'язати Великоолександрівське інвентарбюро скасувати реєстрацію права власності ПП "Агропроменерго" на зазначене нерухоме майно.

ПП "Агропроменерго" оскаржило до суду вказане рішення Великоолександрівської селищної ради від 25.05.2006р.

Постановою від 31.01.2013р. Великоолександрівського районного суду Херсонської області у справі № 2104/639/12 відмовлено у задоволенні позовних вимог за відповідним адміністративним позовом ПП "Агропроменерго" до Великоолександрівської селищної ради. Ухвалою від 23.05.2013р. Одеського апеляційного адміністративного суду залишено без задоволення апеляційну скаргу ПП "Агропроменерго" на вказану постанову від 31.01.2013р. Великоолександрівського районного суду Херсонської області та залишено зазначену постанову від 31.01.2013р. без змін.

Постановою від 17.11.2015р. Вищого адміністративного суду України задоволено касаційну скаргу ПП "Агропроменерго" на постанову від 31.01.2013р. Великоолександрівського районного суду Херсонської області та ухвалу від 23.05.2013р. Одеського апеляційного адміністративного суду у справі № 2104/639/12, задоволений позов ПП "Агропроменерго" до Великоолександрівської селищної ради, визнано недійсним та скасоване рішення від 25.05.2006р. Великоолександрівської селищної ради "Про протест прокурора Великоолександрівського району на рішення виконкому селищної ради від 26.01.2005р. № 41", з підстав ненадання законом органам місцевого самоврядування права скасовувати власні рішення, після їхнього виконання, у відповідності до висновку, що містить рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009р. № 7-рп/2009.

Згідно даних інформаційної довідки від 06.07.2016р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна у першому з зазначених реєстрів за Дочірнім підприємством "Агропроменерго" (відповідач-2) зареєстровано право власності на трансформаторну підстанцію, літ."Б", туалет, літ."В", мостіння, І, споруди, 2, з місцезнаходженням - Херсонська обл., Великоолександрівський р-н, смт. Велика Олександрівка, вул. Леніна, буд. 94-б.

Дочірнє підприємство "Агропроменерго" не заперечує факту реєстрації за ДП "Агропроменерго" права власності на зазначене майно, а також, факту перебування такого майна у володінні та користуванні ДП "Агропроменерго".

Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені.

Відповідно до п. 4 Розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України (від 16.01.2003р. № 435-ІV) даний кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після 01.01.2004р. - дати набрання чинності даним Кодексом. Щодо цивільних правовідносин, які виникли до набрання чинності даним кодексом, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання чинності даним кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно з ч. 2 ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Постановою Кабінету Міністрів України № 891 від 06.11.1995р. затверджено Положення про порядок передачі в комунальну власність державного житлового фонду, що перебував у повному господарському віданні або в оперативному управлінні підприємств, установ та організацій. За п.1., п.3 цього Положення передачі в комунальну власність підлягає державний житловий фонд, що перебував у повному господарському віданні або в оперативному управлінні підприємств, установ та організацій, у разі банкрутства, зміни форми власності або ліквідації цих підприємств, установ та організацій. Відомчий житловий фонд передається у комунальну власність безоплатно. Разом з відомчим житловим фондом передаються зовнішні мережі електро-, тепло-, газо-, водопостачання і водовідведення, а також будівлі, призначені для обслуговування цього фонду (бойлерні, котельні, каналізаційні та водопровідні споруди, вбудовані і прибудовані приміщення, обладнання тощо).

За п.1 постанови Кабінету Міністрів України № 1443 від 02.12.1996р. визнано за необхідне проведення поетапної передачі до комунальної власності об'єктів соціальної інфраструктури, що перебувають на балансі державних установ та підприємств, зокрема, (підприємств-банкрутів).

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності" з державної у комунальну власність передаються безоплатно такі об'єкти, як житлові будинки та гуртожитки, зокрема, ті, будівництво яких не завершено. Також, передаються безоплатно за умови взяття органами місцевого самоврядування зобов'язання використовувати за цільовим призначенням і не відчужувати в приватну власність такі об'єкти, як об'єкти інженерної інфраструктури водопровідно-каналізаційного та газового господарства (включаючи мережі, споруди, устаткування), пов'язані з постачанням споживачам води, газу, відведенням і очищенням стічних вод, а також об'єкти благоустрою населених пунктів.

Відповідно до ч. 6 ст. 7 Закону України "Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності", в редакції цієї норми за станом на 28.03.2003р., право власності на об'єкт передачі виникає з дати підписання акта приймання-передачі.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності, зокрема, на нерухоме майно (у тому числі, житловий фонд, нежитлові приміщення, визначене відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності).

Відповідно до ч. 2 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб'єктами права власності, а також, майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку встановленому законом.

Відповідно до ч.ч.6-8 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" доцільність, порядок та умови відчуження об'єктів права комунальної власності визначаються відповідною радою. Майнові операції, які здійснюються органами місцевого самоврядування з об'єктами права комунальної власності, не повинні ослаблювати економічних основ місцевого самоврядування, зменшувати обсяг та погіршувати умови надання послуг населенню.

Відповідно до 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - є офіційним визнанням і підтвердженням державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав, шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно з ч. 2 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації, відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно з ч. 3 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1)реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 317 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також, при втраті ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Статтею ст. 330 Цивільного кодексу України встановлено, що при відчужені майна особою, яка не мала на це право, добросовісний набувач набуває право власності на таке майно, якщо відповідно до ст. 388 цього ж Кодексу майно не може бути витребувано у добросовісного набувача.

Відповідно до ч. 1 ст. 388 Цивільного кодексу України у випадку, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Відповідно до ч. 3 ст. 388 Цивільного кодексу України у випадку, якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник майна має право витребувати його від добросовісного набувача в усіх випадках.

Наявність у діях власника майна волі на передачу цього майна виключає можливість його витребування від добросовісного набувача.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Згідно з ч. 6 цієї ж статті виконавчий комітет відповідної ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Згідно з ч. 10 цієї ж статті акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Згідно висновку, що містить рішення Конституційного суду України від 16.04.2009р. № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) органи місцевого самоврядування не можуть самостійно скасовувати власні рішення після їх виконання. Інші ж суб'єкти, у тому числі і орган місцевого самоврядування та прокуратура, можуть звернутися з відповідним позовом до суду про скасування акту органу місцевого самоврядування, з мотивів їхньої невідповідності Конституції України або законам України.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ГПК України та ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно з ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також, інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Ці дані встановлюються письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів, поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, які (пояснення) на вимогу суду, мають бути викладені письмово. Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розглядові в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Матеріалами справи підтверджений факт набуття позивачем у власність у відповідності до приписів ч.1 та ч.2 ст.60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та ч.6 ст.7 Закону України "Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності", в редакції цієї норми за станом на 28.03.2003р. (право власності на об'єкт передачі виникає з дати підписання акта приймання-передачі), отриманих за актом від 28.03.2003р. від Дочірнього підприємства "Білокриницький Комбінат хлібопродуктів" ДАК "Хліб України" насосної станції в смт. Велика Олександрівка Херсонської області, з трансформаторною підстанцією. Доказів та обґрунтованих (нормами права) доводів стосовно того, що згідно діючого за станом на 28.03.2003р. законодавства позивач повинен був здійснити реєстрацію права власності на вказане нерухоме майно, й, відповідно, міг набути право власності на вказане майно лише після здійснення такої реєстрації прав, ДП "Агропроменерго" та третя особа не надали суду.

Господарським судом встановлено та підтверджено матеріалами справи - факт перебування з 28.03.2003р. по теперішній час на балансі позивача насосної станції з закритою трансформаторною підстанцією, з місцезнаходженням Херсонська область, Великоолександрівський район, смт. Велика Олександрівка, вул. Леніна, буд. 94-б.

ДП "Агропроменерго" та третя особа не надали суду доказів того, що вказана у складеному акті 28.03.2003р. між Дочірнім підприємством "Білокриницький Комбінат хлібопродуктів" ДАК "Хліб України" та позивачем насосна станція в смт.Велика Олександрівка, з трансформаторною підстанцією, не є тією самою насосною станцією з закритою трансформаторною підстанцією, місцезнаходження якої є Херсонська область, Великоолександрівський район, смт. Велика Олександрівка, вул. Леніна, буд. 94-б та яка обліковуються позивачем на власному балансі.

З 28.03.2003р. по теперішній час позивачем не приймалися рішення щодо відчуження вказаного нерухомого майна на користь будь-яких осіб та суб'єктів господарювання (зокрема, будь-кого з відповідачів або третьої особи у даній справі), внаслідок прийняття яких вказане нерухоме майно могло вибути з комунальної власності с.Біла Криниця Великоолександрівського району Херсонської області (змінити власника). Докази іншого у справі відсутні.

Також, у матеріалах справи відсутні докази набуття відповідачем-1, Великоолександрівською селищною радою Херсонської області, на передбачених законом підставах права власності (або інших прав) щодо вказаного нерухомого майна.

Разом з тим, предметом спору у даній справі є вимога прокурора про визнання недійсним рішення виконавчого комітету Великоолександрівської селищної ради №41 від 26.01.2005р. «Про видачу правоустановчих документів про право власності на будівлю насосної станції з закритою трансформаторною підстанцією по вул. Леніна, 94/б».

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасниць Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі відкрите акціонерне товариство Нафтова компанія Юкос проти Росії; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, № 22095/93 у справі Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства).

У ЦК позовну давність визначено як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК).

Відповідно до статті 257 ЦК загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 ЦК).

При цьому встановлення початкового моменту перебігу позовної давності має важливе значення, оскільки від нього залежить і застосування норм матеріального права, і правила обчислення позовної давності, і захист порушеного права.

Визначення початку відліку позовної давності наведеного у статті 261 ЦК, зокрема відповідно до частини 1 цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що позовна давність є строком предявлення позову як безпосередньо особою, право якої порушено, так і субєктами, уповноваженими законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи носія порушеного права (інтересу).

При цьому як у випадку предявлення позову самою особою, право якої порушено, так і в разі предявлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою відлік позовної давності обчислюється з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила.

Статтею 361 Закону України Про прокуратуру передбачено право прокурора з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді в межах повноважень, визначених законом, звертатися до суду з позовною заявою, брати участь у розгляді справ за його позовом тощо.

Згідно з частинами 1, 4 статті 29 ГПК України прокурор бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, порушену за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду для представництва інтересів громадянина або держави. Прокурор, який бере участь у справі, несе обовязки і користується правами сторони, крім права на укладення мирової угоди.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється і на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів.

Згідно зі статтею 26 Закону України Про місцеве самоврядування (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) регулювання земельних відносин є виключною компетенцією сільських, селищних, міських рад.

Як вбачається з матеріалів справи, ДП «Агропроменерго» було подано заяву про застосування позовної давності до заявлених позовних вимог прокурора в частині визнання протиправним і скасування рішення виконавчого комітету відповідача-1 від 26.01.2005р. № 41 "Про видачу правоустановчих документів про право власності на будівлю насосної станції з закритою трансформаторною підстанцією по вул.Леніна,94/б".

Прокурор, заперечуючи проти заяви про застосування позовної давності, вказував про відсутність підстав для її застосування до позовних вимог у вказаній частині, стверджуючи що строк позовної давності за цією вимогою прокурором не пропущений, оскільки питання законності прийняття виконавчим комітетом відповідача-1 рішення від 26.01.2005р. № 41 в судовому порядку було вирішено лише 17.11.2015р., після прийняття Вищим адміністративним судом постанови у адміністративній справі № К/800/34436/13.

Проте з такими висновками прокурора погодитись не можна з огляду на таке.

Станом на час розгляду Великоолександрівським районним судом Херсонської області, Одеським апеляційним адміністративним судом та Вищим адміністративним судом України справи за адміністративним позовом ПП "Агропроменерго" до Великоолександрівської селищної ради з вимогою про визнання недійсним та скасування рішення від 25.05.2006р. Великоолександрівської селищної ради "Про протест прокурора Великоолександрівського району на рішення виконкому селищної ради від 26.01.2005р. №41", прокурор, об'єктивно, мав бути обізнаний з фактом прийняття Конституційним судом України рішення від 16.04.2009р. № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) органи місцевого самоврядування та наведеними за таким рішенням висновками Конституційного суду України. Будучи обізнаним з вказаним рішенням Конституційного суду України прокурор мав можливість подати до суду позов з вимогою про скасування рішення від 26.01.2005р. № 41 виконавчого комітету відповідача-1 раніше ніж у вересні 2016р. Об'єктивних причин для подання позову з такою позовною вимогою, саме, у вересні 2016 року не доведено.

Позивач у своєму листі від 04.04.2016р. до Бериславської місцевої прокуратури стверджує, що лише у квітні 2014 року дізнався про існування рішення виконавчого комітету відповідача-1 від 26.01.2005р. № 41 "Про видачу правоустановчих документів про право власності на будівлю насосної станції з закритою трансформаторною підстанцією по вул.Леніна, 94/б".

Як вбачається в матеріалах справи №923/1004/16 наявні копії рішення від 24.06.2014р. Великоолександрівського районного суду Херсонської області та ухвали Апеляційного суду Херсонської області від 10.09.2014р. у цивільній справі №650/618/14-ц (провадження № 2/650/199/14) за позовом Великоолександрівського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Білокриницької селищної ради до ОСОБА_4, треті особи Режстраційна служба Великоолександрівського районного управління юстиції, приватний нотаріус Великоолександрівського нотаріального округу ОСОБА_5 про витребування майна (будівлі насосної станції, з трансформаторною підстанцією, з місцезнаходженням Херсонська область, Великоолександрівський район, смт. Велика Олександрівка, вул.Леніна, 94-б) з чужого незаконного володіння, зобов'язання зареєструвати майно за Білокриницькою селищною радою та внесення запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про припинення права власності на майно за ОСОБА_4.

Ці рішення від 24.06.2014р. та ухвала від 10.09.2014р. суду не скасовані, й, відповідно, набрали законної сили.

У вказаному рішенні суду від 24.06.2014р., зокрема, зазначено: "...про те, що майно, яке перебуває у комунальній власності Білокриницької селищної ради неодноразово відчужувалося, Білокриницька селищна рада дізналася у 2012 році після звернення до Великоолександрівської філії Херсонського ДБТІ з метою реєстрації спірного права. Дана обставина сторонами не оспорюється". У вказаній ухвалі суду від 10.09.2014р., також, вказано: "Як встановлено в судовому засіданні і підтверджується матеріалами справи, про те, що майно, яке перебуває у комунальній власності Білокриницької селищної ради неодноразово відчужувалося, Білокриницька селищна рада дізналася у 2012 році після звернення до Великоолександрівської філії Херсонського ДБТІ з метою реєстрації спірного права".

Відповідно до ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, крім встановлених рішеннями третейського суду, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Позивачем не надано доказів пропуску строку позовної давності з поважних причин ані суду першої інстанції ані суду апеляційної інстанції.

За таких обставин, господарський суд встановивши факт обізнаності з 2012 року Білокриницької селищної ради з фактами неодноразового відчуження спірного майна обґрунтовано застосував позовну давність до заявлених позовних вимог про визнання протиправним і скасування рішення виконавчого комітету відповідача-1 від 26.01.2005р. № 41 "Про видачу правоустановчих документів про право власності на будівлю насосної станції з закритою трансформаторною підстанцією по вул.Леніна, 94/б".

Інші дві заявлені позовні вимоги, про визнання за позивачем права власності на нерухоме майно: будівлю насосної станції, літ.А, площею 46,0 кв.м., закриту трансформаторну підстанцію, літ. Б, площею 40 кв.м., туалет, літ. В, мостіння, І, споруди,2, з місцезнаходженням - Херсонська область, Великоолександрівський район, смт. Велика Олександрівка, вул. Леніна, 94-б, а також, про витребування вказаного нерухомого майна з незаконного володіння відповідача-2 на користь позивача, є взаємопов'язаними з вказаною позовною вимогою про визнання протиправним і скасування рішення виконавчого комітету відповідача-1 від 26.01.2005р. № 41.

З урахуванням наведеного, господарським судом підставно відмовлено у задоволенні позовних вимог про визнання за позивачем права власності на нерухоме майно: будівлю насосної станції, літ.А, площею 46,0 кв.м., закриту трансформаторну підстанцію, літ. Б, площею 40 кв.м., туалет, літ. В, мостіння, І, споруди,2, з місцезнаходженням - Херсонська область, Великоолександрівський район, смт. Велика Олександрівка, вул. Леніна, 94-б, а також, про витребування вказаного нерухомого майна з незаконного володіння відповідача-2 на користь позивача.

Враховуючи наведене, судова колегія вважає, що судом першої інстанції правильно відмовлено керівнику Бериславської місцевої прокуратури Херсонської області в інтересах держави в особі Білокриницької селищної ради Великоолександрівського району Херсонської області у позовних вимогах в повномк обсязі.

Доводи апеляційної скарги не приймаються судовою колегією до уваги, оскільки спростовуються матеріалами справи та не впливають на правомірність прийнятого господарським судом рішення.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Одеського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідно до вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду Херсонської області від 06.12.2016 року у справі №923/1004/16 ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права України, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду, в звязку з чим підстави, передбачені ст. 104 ГПК України для зміни чи скасування судового рішення, відсутні.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103-105 ГПК України,

суд постановив:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Херсонської області залишити без задоволення, рішення господарського суду Херсонської області від 06.12.2016р. у справі № 923/1004/16 - без змін.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Т.А. Величко

Суддя О.Ю. Аленін

Суддя С.В. Таран