ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2017 р. Справа № 922/2303/16

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Шевель О. В., суддя Крестьянінов О.О. , суддя Фоміна В. О.

при секретарі Курченко В.А.

за участю представників:

апелянта, ПАТ "ВТБ Банк" - Цімерман О.І. (довіреність №474 від 03.11.2016), Новик Є.М. (довіреність №516 від 23.12.2016),

ініціюючого кредитора, ТОВ "Інкод" - Голубєва О.О. (довіреність б/н від 12.02.2016),

інших учасників процесу - не з'явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" (вх. №255 Х/2) на ухвалу господарського суду Харківської області від 01.08.2016 у справі № 922/2303/16

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНКОД", м. Дніпропетровськ,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рекуперація свинцю", м. Харків

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 01.08.2016 у справі №922/2303/16 (Суддя Усатий В.О.) порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ "Рекуперація свинцю"; визнано вимоги ТОВ "ІНКОД" в розмірі 777447,76 грн. основного боргу; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном боржника на строк 115 календарних днів; призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Севостьянова Євгена Вікторовича; відмовлено арбітражним керуючим Татіщеву О.Є., Мурзі А.М., Князеву В.В, Віскунову О.В. в задоволенні їх заяв на призначення розпорядниками майна боржника; встановлено арбітражному керуючому Севостьянову Є.В. оплату послуг (грошову винагороду) за виконання повноважень розпорядника майна в розмірі двох мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання ним повноважень, шляхом її авансування заявником - ініціюючим кредитором; оприлюднено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України оголошення про порушення справи про банкрутство ТОВ "Рекуперація свинцю" (код 35395039).

ПАТ "ВТБ Банк" з ухвалою не погодилося, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти нову, якою відмовити ТОВ "ІНКОД" в порушенні провадження у справі про банкрутство ТОВ "Рекуперація свинцю". На думку апелянта, при порушенні провадження в даній справі судом першої інстанції не дотримано вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", зокрема, приписів ч.3 ст.10 даного Закону, в якій однією із необхідних умов для порушення справи про банкрутство визначено факт не задоволення боржником вимог кредитора (кредиторів) протягом трьох місяців. ПАТ "ВТБ Банк" вважає, що оскільки ухвалою господарського суду Харківської області від 18.12.2015 у справі №922/6378/15 було порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ "Рекуперація свинцю" та запроваджено мораторій на задоволення вимог кредиторів, а постановою Харківського апеляційного господарського суду від 07.07.2016 у відповідній справі вищевказану ухвалу було скасовано, то на час дії ухвали від 18.12.2015 відкриті виконавчі провадження підлягали зупиненню, отже, у боржника була відсутня змога задовольнити вимоги кредиторів. За таких обставин, на думку ПАТ "ВТБ Банк", судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали про порушення провадження у даній справі № 922/2303/16 не враховано відсутність належного перебігу трьох місяців відкритих виконавчих проваджень щодо усієї суми вимог ініціюючого кредитора, оскільки строк виконавчого провадження переривався дією мораторію на задоволення вимог кредиторів. Також апелянт посилається на те, що місцевим господарським судом не зазначено, з яких причин не відбувся автоматизований відбір арбітражного керуючого, не здійснено повторного автоматизованого відбору; при наданні переваги кандидатурі арбітражного керуючого Севостьянова Є.В. не досліджено питання його спеціалізації; в оскаржуваній ухвалі відсутнє зазначення про належні докази на підтвердження повноважень представника ініціюючого кредитора на подання заяви про порушення справи про банкрутство, що є порушенням ч.2 ст.11 та ч.1 ст.15 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

В обґрунтування наявності у ПАТ "ВТБ Банк" права апеляційного оскарження заявник зазначає, що ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 11.08.2016 у справі №904/10382/15 за позовом ПАТ "ВТБ Банк" до ТОВ "Рекуперація свинцю" про стягнення заборгованості за кредитним договором зупинено провадження до затвердження реєстру вимог кредиторів у справі №922/2303/16 про банкрутство ТОВ "Рекуперація свинцю".

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 19.01.2017 вказану апеляційну скаргу було прийнято до провадження та призначено до розгляду на 02.02.2017, запропоновано учасникам процесу надати суду апеляційної інстанції: апелянту - письмові пояснення з посиланням на відповідні норми чинного законодавства в обґрунтування своєї позиції у справі та докази на підтвердження фактів, викладених в апеляційній скарзі; іншим учасникам процесу - відзиви на апеляційну скаргу з посиланням на відповідні норми чинного законодавства в обґрунтування своєї позиції у справі та докази на підтвердження своїх заперечень.

30.01.2017 апелянт надав суду пояснення до апеляційної скарги, в яких зазначає, що ПАТ "ВТБ Банк" подав у встановленому порядку заяву з грошовими вимогами до боржника в даній справі, а відтак - набув статусу її учасника. У вказаних поясненнях ПАТ "ВТБ Банк" також зазначає, що проміжок часу від 18.12.2015 по 07.07.2016 (тобто період, протягом якого була чинною ухвала господарського суду Харківської області від 18.12.2015 у справі №922/6378/15 про порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ "Рекуперація свинцю"), на його думку, не повинен зараховуватися до трьохмісячного строку, встановленого ч.3 ст.10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а відтак, за підрахунками апелянта, виконавче провадження тривало всього 34 дні. За таких обставин апелянт наполягає на тому, що оскаржувану ухвалу має бути скасовано з тих підстав, що при зверненні до господарського суду ініціюючим кредитором не було дотримано визначену законом умову щодо невиконання рішення суду про стягнення заборгованості протягом трьох місяців.

31.01.2017 ініціюючий кредитор, ТОВ "ІНКОД", надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що на момент винесення оскаржуваної ухвали в даній справі від 01.08.2016 ухвала господарського суду Харківської області від 18.12.2015 у справі №922/6378/15 була скасована, отже, вона не створила правових наслідків, зокрема, мораторій на задоволення вимог кредиторів не може вважатися таким, що мав місце. Окрім того, ТОВ "ІНКОД" зазначає, що відповідне виконавче провадження фактично не зупинялося - на доказ даного твердження ним надано лист начальника Дзержинського ВДВС м.Харків ГТУЮ в Харківській області від 31.01.2017. Також, на думку ТОВ "ІНКОД", кандидатура арбітражного керуючого Севостьянова Є.В., якого оскаржуваною ухвалою суду призначено розпорядником майна боржника, та процедура його призначення повною мірою відповідають вимогам закону.

02.02.2017 апелянт надав додаткові пояснення, в яких посилається на практику Вищого господарського суду України щодо неврахування періоду зупинення виконавчого провадження до трьохмісячного строку, визначеного ч.3 ст.10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також стверджує, що надані ініціюючим кредитором суду першої інстанції документи не містять доказів вжиття у межах виконавчого провадження дій зі стягнення заборгованості протягом строку, встановленого Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", і що загальний строк, протягом якого ініціюючим кредитором в даній справі № 922/2303/16 здійснювалися заходи з примусового стягнення заборгованості з ТОВ "Рекуперація свинцю", становить всього 34 дні, оскільки з 18.12.2015 по 06.07.2016 включно діяв мораторій на задоволення вимог кредиторів.

02.02.2017 ТОВ "ІНКОД" надано для долучення до матеріалів справи копії наступних постанов державного виконавця Дзержинського відділу ДВС Харківського МУЮ: від 09.03.2016 про арешт коштів боржника, від 25.03.2016 та від 25.05.2016 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 02.02.2017 за клопотанням ПАТ "ВТБ Банк" строк розгляду справи продовжено та відкладено її розгляд на 15.02.2017 для надання ПАТ "ВТБ Банк" можливості ознайомитися з матеріалами справи, підготувати відповідні письмові пояснення та докази після отримання відповіді на адвокатський запит від 01.02.2017 (про направлення якого зазначали представники апелянта в судовому засіданні 02.02.2017). Окрім того, судом задоволено клопотання апелянта про витребування у ТОВ "ІНКОД" копії запитів, згідно з якими даним учасником процесу отримано від органу ДВС документи щодо стану виконавчого провадження №49611174.

13.02.2017 ПАТ "ВТБ Банк" надав додаткові пояснення щодо правових наслідків мораторію на задоволення вимог кредиторів, в яких зазначає, що як вбачається з Інформаційного витягу щодо стану виконавчого провадження, наданого ПАТ "ВТБ Банк" для долучення до матеріалів справи, жодних інших дій крім відкриття виконавчого провадження та накладення арешту державним виконавцем не вчинялося.

Апелянт зазначає, що незважаючи на скасування ухвали суду першої інстанції від 18.12.2015 у справі №922/6378/15 про введення мораторію, в період її дії (з 18.12.2015 по 06.07.2016 включно) на ініціюючого кредитора поширювався мораторій, та вказує, що згідно з ч.8 ст.19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", правові наслідки дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не застосовуються, якщо провадження у справі припинено на підставі пункту 11 частини першої статті 83 цього Закону, яким передбачено, що господарський суд припиняє провадження у справі про банкрутство, якщо господарським судом не встановлені ознаки неплатоспроможності боржника. За твердженням ПАТ "ВТБ Банк", у постанові від 28.09.2016 у справі №922/6378/15 Вищий господарський суд України вказав на необхідність припинення провадження у справі на підставі п.3 ч.1 ст.83 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у провадженні господарського суду є справа про банкрутство того ж боржника). Відтак, на думку ПАТ "ВТБ Банк", скасування мораторію на задоволення вимог кредиторів боржника, введеного ухвалою господарського суду Харківської області від 18.12.2015 у справі №922/6378/15, не впливає на застосування його правових наслідків, а саме - період дії мораторію не зараховується до трьохмісячного строку, необхідного для порушення провадження у справі про банкрутство.

Також ПАТ "ВТБ Банк" зазначає, що відповідно до п.8 ч.2 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника - тобто відповідна ухвала господарського суду є підставою для зупинення виконавчого провадження. Отже, на думку апелянта, не зупинення виконавчою службою виконавчого провадження всупереч прямим вимогам закону свідчить лише про незаконність дій державного виконавця, а не про реальне здійснення заходів, спрямованих на стягнення за виконавчим документом. Скаржник також посилається на закріплені у рішеннях Конституційного Суду України та Європейського суду з прав людини принципи правової визначеності та передбачуваності застосування правових норм і зазначає, що можливість продовження виконавчого провадження при введеному мораторії на задоволення вимог кредиторів суперечить принципам верховенства права та правової визначеності.

15.02.2017 на виконання вимог ухвали суду від 02.02.2017 ТОВ "ІНКОД" надано копію запиту від 30.01.2017, в якому дане товариство просило Дзержинський відділ ДВС м.Харкова ГТУЮ в Харківській області повідомити про стан виконавчого провадження №49611174 з дня його відкриття до 01.08.2016.

Інші учасники процесу (у тому числі арбітражні керуючі Татіщев О.Є., Мурза А.М., Князев В.В та Віскунову О.В., яким оскаржуваною ухвалою суду відмовлено в задоволенні їх заяв на призначення розпорядниками майна боржника), повідомлені належним чином про час та місце судового засідання 15.02.2017 (відповідні повідомлення відділення зв'язку про вручення поштових відправлень долучено до матеріалів справи) не надали відзивів на апеляційну скаргу, не направили своїх представників у судове засідання та не повідомили суд про причини їх неявки.

У судовому засіданні 15.02.2017 представники ПАТ "ВТБ Банк" звернулися з усним клопотанням про оголошення в судовому засіданні перерви в межах дня до 14:00 години для надання можливості отримати у виконавчій службі відповідь на адвокатський запит щодо статусу виконавчого провадження №49611174 (копію вказаного запиту долучено до матеріалів справи за клопотанням ПАТ "ВТБ Банк" в судовому засіданні 02.02.2017, т.3, а.с.57), оскільки, за твердженням апелянта, лише 14.02.2017 виконавчою службою направлено письмову відповідь на вказаний запит, а зранку 15.02.2017 адвокат особисто прибув до Дзержинського ВДВС Харківського МУЮ з метою отримання примірника даної відповіді на руки та станом на час початку даного судового засідання ще перебуває у вказаному відділі виконавчої служби.

Колегією суддів прийнято рішення заслухати присутніх у судовому засіданні представників учасників провадження. Представники ПАТ "ВТБ Банк" та ТОВ "ІНКОД" підтримали викладену ними письмово правову позицію.

Враховуючи, що після заслуховування вказаних представників адвокат із відповіддю на запит до суду не з'явився, колегія суддів задовольнила клопотання апелянта та оголосила перерву в судовому засіданні до 14:00 години 15.02.2017.

Після перерви представники банку зазначили, що письмової відповіді на адвокатський запит вони станом на даний час не можуть надати, і що державний виконавець усно повідомив адвоката, який звертався із відповідним запитом, про те, що у наданні інформації про стан виконавчого провадження №49611174 йому відмовлено, оскільки запитувач не є стороною даного провадження.

В подальшому будь-яких інших клопотань (у тому числі, про витребування доказів в порядку ст.38 ГПК України) учасниками процесу заявлено не було.

Колегія суддів також не вважає за необхідне самостійно витребовувати у виконавчої служби документи на підтвердження стану виконавчого провадження №49611174, оскільки в матеріалах справи містяться належні та допустимі докази стосовно спірного питання, достовірність яких не спростована ПАТ "ВТБ Банк" - зокрема, листи органу виконавчої служби, надіслані на адресу ТОВ "ІНКОД" та копії постанов державного виконавця.

Згідно з приписами ст.77 ГПК України, господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Такими обставинами, зокрема, є:

1) нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу;

1-1) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, за наявності ухвали суду про таку участь, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи.

2) неподання витребуваних доказів;

3) необхідність витребування нових доказів;

4) залучення до участі в справі іншого відповідача, заміна неналежного відповідача;

5) необхідність заміни відведеного судді, судового експерта.

Отже, враховуючи ті обставини, що суд визнав наявні у справі докази достатніми для вирішення спору і у витребуванні нових доказів необхідності немає, а також з огляду на закінчення строку, встановленого ч.2 ст.102 ГПК України для апеляційного перегляду ухвали господарського суду (який продовжувався ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 02.02.2017 за клопотанням ПАТ "ВТБ Банк"), колегія суддів зазначає, що в ході апеляційного розгляду даної справи Харківським апеляційним господарським судом, у відповідності до ч.3 ст.4-3 ГПК України, було створено сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства - зокрема, в межах встановленого законом строку було надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожною стороною своїх процесуальних прав, передбачених ст. 22 ГПК України.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про закінчення розгляду апеляційної скарги у даному судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи та заперечення щодо них, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та повторно розглянувши справу в порядку ст. 101 ГПК України на підставі наявних у справі доказів, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Рішенням господарського суду Харківської області від 26.11.2015 (т.1, а.с.31) у справі №922/6064/15 стягнуто з ТОВ "Рекуперація свинцю" на користь ТОВ "ІНКОД" суму основного боргу в розмірі 777447,76 грн., суму річних у розмірі 57042,43 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 12517,36 грн. Як вбачається з матеріалів справи та даних Єдиного державного реєстру судових рішень, вказане рішення не було оскаржено та скасовано в установленому порядку і набрало законної сили.

08.12.2015 судом видано відповідний наказ (т.1, а.с.35). Постановою Дзержинського ВДВС Харківського МУЮ від 09.12.2015 (т.1, а.с.36) відкрито виконавче провадження ВП №49611174.

Як вбачається з матеріалів справи та відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою господарського суду Харківської області від 18.12.2015 у справі №922/6378/15, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 24.02.2016, порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ "Рекуперація свинцю" за заявою ТОВ "ІНКОД"; визнано розмір безспірних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНКОД" у розмірі 423798,15 грн; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів;

Постановою Вищого господарського суду України від 06.04.2016 касаційні скарги ПАТ "ВТБ Банк" та ПАТ "КБ "Приватбанк" задоволені частково, постанову Харківського апеляційного господарського суду від 24.02.2016 скасовано, справу №922/6378/15 направлено на новий розгляд до Харківського апеляційного господарського суду.

За результатами нового розгляду справи №922/6378/15 постановою Харківського апеляційного господарського суду від 07.07.2016, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 28.09.2016, ухвалу господарського суду Харківської області від 18.12.2015 у справі №922/6378/15 скасовано. Провадження у справі припинено. Колегія суддів зазначає, що у справі №922/6378/15 ініціюючим кредитором було заявлено інший розмір вимог та в якості підстав їх виникнення зазначено інші зобов'язання боржника, ніж у даній справі №922/2303/16.

13.07.2016 ТОВ "ІНКОД" звернулося до господарського суду Харківської області із заявою про порушення справи про банкрутство ТОВ "Рекуперація свинцю". Заявником зазначено, що його вимоги в сумі 789965,12 грн. (777447,76 грн. основного боргу та 12517,36 грн. витрат по сплаті судового збору, без врахування штрафних санкцій) є безспірними, оскільки підтверджені рішенням суду, що набрало законної сили, сукупно перевищують розмір трьохсот мінімальних заробітних плат (435000,00 грн.) та не були задоволені боржником протягом трьох місяців з моменту відкриття відповідного виконавчого провадження.

Місцевим господарським судом вищевказані твердження заявника (з урахуванням відзиву боржника, яким підтверджено наявність у нього заборгованості у зазначеному розмірі перед ініціюючим кредитором) визнано обґрунтованими та зроблено висновок про те, що боржник відповідає законодавчому визначенню юридичної особи, яка неспроможна виконати свої грошові зобов'язання перед кредиторами, протягом трьох місяців після настання встановленого строку їх сплати не інакше, як через застосування відповідних судових процедур банкрутства до боржника.

В апеляційній скарзі ПАТ "ВТБ Банк", не заперечуючи проти розміру вимог ТОВ "ІНКОД", водночас наполягає на тому, що ініціюючим кредитором не було дотримано одну із визначених законом умов для порушення провадження у справі про банкрутство, а саме - щодо невиконання рішення суду про стягнення заборгованості протягом трьох місяців.

Апелянт стверджує, що період часу з моменту винесення ухвали від 18.12.2015 у справі №922/6378/15 і до її скасування в апеляційному порядку (07.07.2016) не може враховуватися при визначенні строку, протягом якого судове рішення від 26.11.2015 у справі №922/6064/15 перебувало на виконанні, оскільки відповідно до ст.19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення виконавчого провадження.

Апелянт у наданих суду поясненнях зазначає, що, за його підрахунками, на момент винесення оскаржуваної ухвали від 01.08.2016 у даній справі 922/2303/16 виконавче провадження №ВП №49611174 з виконання рішення господарського суду Харківської області від 26.11.2015 у справі №922/6064/15 тривало всього 34 дні: з 09.12.2015 по 17.12.2015 та з 07.07.2016 по 02.08.2016.

Стосовно даних тверджень колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.3 ст.16 України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство), у підготовчому засіданні господарський суд перевіряє обґрунтованість з вимог кредитора, їх безспірність, вжиття заходів щодо примусового стягнення за цими вимогами в порядку виконавчого провадження.

Згідно з ч.3 ст.10 Закону про банкрутство, справа про банкрутство порушується господарським судом, якщо безспірні вимоги кредитора (кредиторів) до боржника сукупно становлять не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, які не були задоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку, якщо інше не передбачено цим Законом.

У п.12 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 28.03.2013 N 01-06/606/2013 "Про Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 N 4212-VI)" роз'яснено, що строк невиконання боржником грошового зобов'язання для визначення неплатоспроможності боржника починається з моменту відкриття виконавчого провадження. Відповідну правову позицію викладено також у постанові Верховного Суду України від 15.04.2015 у справі № 924/159/14.

Як уже зазначалося, виконавче провадження з виконання наказу господарського суду від 08.12.2015 згідно з рішенням господарського суду Харківської області від 26.11.2015 у справі №922/6064/15 відкрито постановою державного виконавця від 09.12.2015 - отже саме від вказаної дати починається трьохмісячний строк, про який зазначено у ч.3 ст.10 Закону про банкрутство.

Колегія суддів погоджується з доводами ПАТ "ВТБ Банк", підтвердженими посиланням на правову позицію суду касаційної інстанції, про те, що період зупинення виконавчого провадження не повинен враховуватися при визначенні фактичної тривалості строку невиконання боржником грошового зобов'язання. В усіх постановах судів різних інстанцій, копії яких надано ПАТ "ВТБ Банк", зазначено про те, що судами встановлено факт зупинення виконавчого провадження.

Однак виконавче провадження ВП №49611174 з виконання рішення господарського суду Харківської області від 26.11.2015 у справі №922/6064/15 згідно наказом господарського суду від 08.12.2015 у період з 09.12.2015 по 07.07.2016 зупинено не було та в ході даного провадження здійснювалися виконавчі дії. Відповідні обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а саме - наданими ТОВ "ІНКОД" суду апеляційної інстанції копіями постанов державного виконавця Дзержинського відділу ДВС Харківського МУЮ: від 09.03.2016 про арешт коштів боржника, від 25.03.2016 та від 25.05.2016 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, оригіналами листів Дзержинського відділу ДВС м.Харків від 08.07.2016 (т.1, а.с.38), від 31.01.2017 (т.2, а.с.183), підписаних начальником даного відділу ДВС та засвідченими його печатками, якими повідомлено, що в примусовому порядку рішення господарського суду Харківської області у справі №922/6064/15 не було виконано у зв'язку з тим, що у боржника відсутні кошти на банківському рахунку для погашення боргу і не виявлено майна, на яке може бути звернуто стягнення; виконавче провадження з моменту відкриття і до 01.08.2016 не зупинялося.

Таким чином, посилання апелянта на відповідну практику судів касаційної та апеляційної інстанцій колегія суддів вважає необґрунтованими, враховуючи відмінність обставин зазначених ПАТ "ВТБ Банк" справ від даної справи, а також зважаючи на приписи ГПК України, згідно з якими обов'язковими для застосування є виключно висновки Верховного Суду України (ст.111-28 ГПК України). Разом з тим, ПАТ "ВТБ Банк" не наведено посилань на жодну постанову Верховного Суду України, з якої б вбачалося, що за наявності відкритого та не зупиненого виконавчого провадження строк здійснення такого провадження не враховується до трьохмісячного строку, встановленого ч.3 ст.10 Закону про банкрутство.

Колегія суддів вважає обґрунтованими посилання ПАТ "ВТБ Банк" на необхідність дотримання принципів верховенства права та правової визначеності, закріплених у рішеннях Конституційного Суду України та Європейського суду з прав людини та водночас зазначає, що саме з метою ефективної реалізації даних принципів і впорядкування взаємовідносин між всіма заінтересованими сторонами у справі про банкрутство в чинному законодавстві України передбачено певний механізм у вигляді сукупності послідовних дій щодо реалізації такого правового інституту як мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Зокрема, згідно з п.8 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, на яку посилається апелянт, виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника. Відповідно до ст.39 вказаного Закону, державний виконавець виносить вмотивовану постанову про зупинення виконавчого провадження з підстав, передбачених статтями 37 і 38 цього Закону.

Отже, ухвала господарського суду про порушення провадження у справі про банкрутство боржника є підставою для зупинення виконавчого провадження шляхом винесення державним виконавцем відповідної постанови, про що зазначає і сам апелянт у наданих суду письмових поясненнях. Як вбачається з системного аналізу вищенаведених норм закону, за відсутності такої постанови (як необхідного етапу у встановленій законом послідовності дій) виконавче провадження не може вважатися зупиненим. Тому посилання апелянта на те, що фактично виконавчі дії не здійснювалися, колегія суддів не вважає належним аргументом - враховуючи також, що надані ТОВ "ІНКОД" докази свідчать про фактичне здійснення виконавчою службою таких дій: накладення арешту на кошти і майно боржника, оголошення заборони на відчуження майна тощо.

Апелянт стверджує, що не зупинення виконавчою службою виконавчого провадження всупереч прямим вимогам закону свідчить про незаконність дій державного виконавця, а не про реальне здійснення заходів, спрямованих на стягнення за виконавчим документом. Стосовно вказаного аргументу колегія суддів зазначає, що в межах даного апеляційного провадження суд не розглядає законність дій державного виконавця та наявність або відсутність підстав для зупинення виконавчого провадження - оскільки дані питання можуть бути предметом окремого судового розгляду у разі подання стягувачем, боржником або прокурором відповідної скарги в порядку 121-2 ГПК України на дії чи бездіяльність органу державної виконавчої служби в ході виконання рішення господарського суду Харківської області від 26.11.2015 у справі №922/6064/15.

Натомість у даній справі №922/2303/16 переглядається ухвала господарського суду, якою порушено провадження у справі про банкрутство, на предмет дотримання судом першої інстанції відповідних законодавчих вимог, зокрема, приписів з ч.3 ст.10 Закону про банкрутство.

Відповідно до ст.34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Як було встановлено вище, для вирішення питання про те, чи дійсно вимоги кредитора до боржника не були задоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку, має значення виключно сам факт зупинення або не зупинення виконавчого провадження протягом зазначеного періоду.

І оскільки в суді апеляційної інстанції ТОВ "ІНКОД" було підтверджено належними і допустимими доказами факт безперервного здійснення виконавчого провадження у період з 09.12.2015 по 01.08.2016, а ПАТ "ВТБ Банк" вказані обставини не спростовано - колегія суддів зазначає про безпідставність тверджень апелянта щодо фактичної тривалості виконавчих дій лише протягом 34 днів.

Надаючи правову оцінку посиланням ПАТ "ВТБ Банк" на те, що згідно з ч.8 ст.19 Закону про банкрутство, правові наслідки дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не застосовуються, якщо провадження у справі припинено на підставі пункту 11 частини першої статті 83 цього Закону, яким передбачено, що господарський суд припиняє провадження у справі про банкрутство, якщо ним не встановлені ознаки неплатоспроможності боржника - колегія суддів вважає обґрунтованими і такими, що повною мірою відповідають змісту наведеної законодавчої норми.

Водночас апелянт заперечує той факт, що Харківським апеляційним господарським судом постановою від 07.07.2016 у справі №922/6378/15 було припинено провадження про банкрутство ТОВ "Рекуперація свинцю" за заявою ТОВ "ІНКОД" саме на підставі п.11 ч.1 ст.83 Закону про банкрутство. За твердженням ПАТ "ВТБ Банк", у постанові від 28.09.2016 у справі №922/6378/15 Вищий господарський суд України вказав на необхідність припинення провадження у справі на підставі п.3 ч.1 ст.83 Закону про банкрутство (у провадженні господарського суду є справа про банкрутство того ж боржника). Відтак, на думку ПАТ "ВТБ Банк", скасування мораторію на задоволення вимог кредиторів боржника, введеного ухвалою господарського суду Харківської області від 18.12.2015 у справі №922/6378/15, не впливає на застосування його правових наслідків, а саме - період дії мораторію не зараховується до трьохмісячного строку, необхідного для порушення провадження у справі про банкрутство.

Однак колегія суддів зазначає, що, як вбачається зі змісту постанови Харківського апеляційного господарського суду від 07.07.2016 у справі №922/6378/15, в обґрунтування висновку про наявність підстав для припинення провадження у справі судом зазначено про наступні обставини:

- ТОВ "ІНКОД", набуваючи статус кредитора у зобов`язаннях, які існували між ТОВ "Рекуперація свинцю" та іншими суб'єктами господарювання, якими відступлено право вимоги на користь ТОВ "ІНКОД", зобов`язаний був здійснити відповідну процесуальну заміну у виконавчих провадженнях, відкритих на виконання цих рішень, та набути статусу стягувача у виконавчому провадженні, однак цього не було зроблено, отже ТОВ "ІНКОД" звернувся до Господарського суду Харківської області з заявою про порушення справи про банкрутство ТОВ "Рекуперація свинцю" за відсутності безспірних грошових вимог до боржника, що є порушенням приписів статті 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржник або визнання банкрутом";

- провадження у справі про банкрутство ТОВ "Рекуперація свинцю", яке порушене за заявою ПАТ "ВТБ Банк" у господарському суді Дніпропетровської області, станом на час прийняття ухвали від 18.12.2015 у справі №922/6378/15 не закінчено - що виключає можливість порушення господарським судом Харківської області справи про банкрутство ТОВ "Рекуперація свинцю" за заявою ТОВ "ІНКОД";

- щодо виконавчих проваджень, на підставі яких порушено справу про банкрутство у господарському суді Харківської області (№47470862, №46722691, №48368170), та які зупинені господарським судом Дніпропетровської області у зв`язку з порушенням справи про банкрутство та накладенням мораторію щодо стягнення з боржника в примусовому порядку, та відповідно, відсутності належного перебігу трьох місяців, протягом яких повинно бути відкриті виконавчі провадження для порушення справи про банкрутство, колегія суддів вважає, що зазначене також виключає можливість порушення провадження у даній справі про банкрутство ТОВ "Рекуперація свинцю" за заявою ТОВ "ІНКОД", оскільки заявником не дотримано приписи статті 10 та 11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" .

Вказані обставини встановлено та досліджено судом апеляційної інстанції у відповідності до вказівок Вищого господарського суду, викладених у постанові від 06.04.2016, якою справу №922/6378/15 було направлено на новий розгляд до Харківського апеляційного господарського суду.

Отже, у постанові Харківського апеляційного господарського суду від 07.07.2016 наведено декілька підстав, які на момент прийняття вказаної постанови виключали можливість порушення справи про банкрутство ТОВ "Рекуперація свинцю", у тому числі - і відсутність належного перебігу трьох місяців, протягом яких повинно бути відкриті виконавчі провадження для порушення справи про банкрутство (на дані обставини посилався представник апелянта у судовому засіданні 02.02.2017), а також не набуття ТОВ "ІНКОД" статусу стягувача у виконавчому провадженні, що свідчить про відсутність безспірних грошових вимог до боржника, та, відповідно, є порушенням приписів статті 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржник або визнання банкрутом".

Як вбачається зі змісту постанови Вищого господарського суду України від 28.09.2016 у справі №922/6378/15, якою постанову Харківського апеляційного господарського суду від 07.07.2016 у вказаній справі залишено без змін, судом касаційної інстанції не зазначено про неправильне застосування апеляційним господарським судом норм законодавства або ж про помилковість висновку стосовно відсутності безспірних грошових вимог ініціюючого кредитора до боржника. Залишаючи без змін постанову Харківського апеляційного господарського суду від 07.07.2016, Вищий господарський суд України фактично підтвердив правомірність усіх висновків суду апеляційної інстанції.

Тому наведення у вказаній постанові Вищого господарського суду України лише однієї підстави для припинення провадження у справі №922/6378/15 (п.3 ч.1 ст.83 Закону про банкрутство) не свідчить про те, що інші підстави, вказані у постанові Харківського апеляційного господарського суду від 07.07.2016 (у тому числі, і відсутність безспірних грошових вимог, що свідчить про недоведеність наявності ознак неплатоспроможності боржника), не підлягають врахуванню.

Отже, оскільки при розгляді справи №922/6378/15 судом апеляційної інстанції не було встановлено ознак неплатоспроможності боржника, що стало однією із підстав для припинення провадження у вказаній справі - колегія суддів зазначає, що в силу вищенаведених приписів ч.8 ст.19 та п.11 ч.1 ст.83 Закону про банкрутство, на які посилається апелянт, правові наслідки дії мораторію на задоволення вимог кредиторів у даному випадку не застосовуються.

У зв'язку з цим колегія суддів також вважає обґрунтованими посилання ТОВ "ІНКОД" на правову позицію Верховного Суду України (постанови від 13.05.2015 у справі №6-53цс15, від 26.10.2016 у справі №761/39393/14-ц), Вищого господарського суду України (постанови від 01.10.2013 у справі №34/904/7/2013, від 08.04.2015 у справі №902/79/13-г), відповідно до якої скасований судовий акт не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення.

Таким чином, суд апеляційної інстанції зазначає, що наведені апелянтом доводи не спростовують висновків місцевого господарського суду про наявність фактичних та правових підстав для порушення провадження в даній справі № 922/2303/16 про банкрутство ТОВ "Рекуперація свинцю".

В апеляційній скарзі заявник також посилається на те, що місцевим господарським судом не зазначено, з яких причин не відбувся автоматизований відбір арбітражного керуючого, не здійснено повторного автоматизованого відбору; при наданні переваги кандидатурі арбітражного керуючого Севостьянова Є.В. не досліджено питання його спеціалізації.

Стосовно вказаних тверджень колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.114 Закону про банкрутство, кандидатура арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) для виконання повноважень розпорядника майна визначається судом самостійно із застосуванням автоматизованої системи з числа осіб, внесених до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України. Положення про автоматизовану систему з відбору кандидатів на призначення розпорядника майна господарським судом у справах про банкрутство затверджується Пленумом Вищого господарського суду України за погодженням з державним органом з питань банкрутства. Під час прийняття заяви про порушення справи про банкрутство суд в ухвалі зобов'язує визначеного автоматизованою системою арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) надати заяву на участь у даній справі. У разі якщо від арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), визначеного автоматизованою системою, не надійшла заява про згоду стати розпорядником майна в цій справі, то розпорядника майна призначає суд без застосування автоматизованої системи з числа осіб, внесених до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України. Кандидатура арбітражного керуючого для виконання повноважень керуючого санацією або ліквідатора визначається судом за клопотанням комітету кредиторів, а у разі відсутності такого клопотання - за ініціативою суду, крім випадків, передбачених цим Законом. Під час призначення арбітражного керуючого (керуючого санацією, ліквідатора) господарський суд не пов'язаний з кандидатурами арбітражних керуючих, запропонованими комітетом кредиторів, та має право призначити арбітражного керуючого самостійно.

Як вбачається з матеріалів справи, місцевим господарським судом на виконання вимог вищенаведеної норми Закону про банкрутство здійснено запит на автоматичне визначення кандидатури арбітражного керуючого (т.1, а.с.2), однак автоматизованою системою не визначено кандидатуру арбітражного керуючого для призначення розпорядником майна, про що свідчить довідка від 15.07.2016 (т.1, а.с .3), в якій вказано причину неможливості автоматизованого відбору кандидатури арбітражного керуючого, а саме - не знайдено жодної кандидатури арбітражного керуючого за умовами запиту.

Про відповідні обставини зазначено в оскаржуваній ухвалі суду, тому твердження апелянта про відсутність посилань в оскаржуваній ухвалі на причини не визначення кандидатури арбітражного керуючого за допомогою автоматизованої системи колегія суддів вважає такими, що не узгоджуються з матеріалами справи.

ПАТ "ВТБ Банк" також стверджує, що оскільки пунктом 4.11 Положення про автоматизовану систему з відбору кандидатів на призначення арбітражного керуючого у справах про банкрутство, затвердженого постановою пленуму Вищого господарського суду України від 16.01.2013 №1 (що була чинною на момент надходження до господарського суду заяви ТОВ "ІНКОД" про порушення провадження в даній справі про банкрутство), передбачено здійснення подальшого автоматичного відбору кандидатів арбітражних керуючих у встановленому Положенням порядку в робочий день, наступний за днем, коли припинилася дія відповідних обставин (зокрема, технічних проблем, що призвели до неможливості відбору автоматизованою системою кандидатів арбітражних керуючих), то, на думку апелянта, місцевий господарський суд повинен був повторно застосувати автоматизовану систему, оскільки ні Закон про банкрутство, ні вищевказане Положення не містять заборони на вчинення повторного запиту після першої невдалої спроби.

Стосовно вказаних тверджень колегія суддів зазначає, що, як вбачається з вищевказаної довідки від 15.07.2016, причиною неможливості відбору автоматизованою системою кандидатів арбітражних керуючих стали не технічні проблеми, після усунення яких суд першої інстанції відповідно до пунктів 4.11, 5.12, 5.13 Положення був би зобов'язаний повторно застосувати автоматизовану систему з метою здійснення автоматичного відбору кандидатів арбітражних керуючих. Натомість у довідці зазначено про відсутність кандидатур арбітражних керуючих - що надало суду право самостійно призначити арбітражного керуючого у відповідності до вищенаведених приписів ч.1 ст.114 Закону про банкрутство.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що сама лише відсутність у Законі про банкрутство та у Положенні про автоматизовану систему з відбору кандидатів на призначення арбітражного керуючого у справах про банкрутство прямої заборони на вчинення повторного запиту не свідчить про безумовний обов'язок суду здійснити такий запит - отже, вимоги закону в цій частині місцевим господарським судом не порушено.

Як вбачається з матеріалів справи, до суду першої інстанції надійшли заяви від арбітражних керуючих Мурзи А.М., Севостьянова Є.В., Віскунова О.В., Князева В.В., Татіщева О.Є. про призначення їх розпорядником майна боржника.

При виборі кандидатури арбітражного керуючого судом враховується освіта, досвід та показники роботи у попередніх справах, кількість справ, у яких бере участь арбітражний керуючий, наявність у нього організаційних та технічних можливостей виконувати обов'язки розпорядника майна у конкретній справі, страхування відповідальності арбітражного керуючого та інші обставини, які свідчать про здатність арбітражного керуючого належним чином виконувати передбачені Законом обов'язки (п. 64 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 15 від 18.12.2009 "Про судову практику в справах про банкрутство").

Колегія суддів зазначає, що в оскаржуваній ухвалі місцевим господарським судом розглянуто кожну із вищевказаних кандидатур, зазначено про їх відповідність загальним вимогам закону, разом з тим, перевагу надано арбітражному керуючому Севостьянову Є.В., оскільки він має найбільший досвід роботи арбітражним керуючим, надав усі необхідні та належні документи для підтвердження права на здійснення діяльності арбітражного керуючого та інформацію про свою діяльність, надав відомості про наявність досвіду роботи на керівних посадах, свідоцтво про право на здійснення адвокатської діяльності. За таких обставин питання щодо спеціалізації арбітражного керуючого колегія суддів не вважає вирішальною обставиною, яка могла б істотно вплинути на результати розгляду заявлених кандидатур.

Суд апеляційної інстанції додатково враховує, що арбітражними керуючими Мурзою А.М., Віскуновим О.В., Князевим В.В. та Татіщевим О.Є. ухвалу суду від 01.08.2016 не оскаржено в апеляційному порядку. Вказаних осіб було належним чином повідомлено про перегляд зазначеної ухвали за апеляційною скаргою ПАТ "ВТБ Банк" (відповідні повідомлення відділення зв'язку долучено до матеріалів справи), однак ними не надано будь-яких пояснень, вимог або заперечень.

Отже, в частині призначення Севостьянова Є.В. розпорядником майна ТОВ "Рекуперація свинцю" оскаржувана ухвала суду від 01.08.2016 також не підлягає скасуванню.

В апеляційній скарзі ПАТ "ВТБ Банк" посилається на те, що в оскаржуваній ухвалі відсутнє зазначення про належні докази на підтвердження повноважень представника ініціюючого кредитора на подання заяви про порушення справи про банкрутство, що є порушенням ч.2 ст.11 та ч.1 ст.15 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Однак матеріалами справи підтверджується наявність відповідних доказів. А саме, як вбачається з оригіналу довіреності від 20.02.2016, виданої ТОВ "ІНКОД" строком на три роки Голубєвій О.О., якою підписано заяву про порушення провадження в даній справі про банкрутство - зазначена особа уповноважена подавати від імені довірителя відповідні заяви (т.1, а.с.39). Доказів скасування або відкликання зазначеної довіреності матеріали справи не містять; Голубєва О.О. представляла інтереси ТОВ "ІНКОД" також і в даному апеляційному провадженні.

За таких обставин колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувану ухвалу слід залишити без змін.

З огляду на викладене, керуючись статтями 33, 43, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтями 105, 106 Господарського процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 01.08.2016 у справі №922/2303/16залишити без змін.

Повний текст постанови складено 20.02.17

Головуючий суддя Шевель О. В.

Суддя Крестьянінов О.О.

Суддя Фоміна В. О.