КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2017 р. Справа№ 925/1183/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Тарасенко К.В.

Тищенко О.В.

при секретарі судового засідання Романовій Ю.М.

за участю представників:

від позивача: не з'явились

від відповідача: не з'явились

від прокуратури: Скляр Д.Ю. (представник на підставі посвідчення)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Катеринопільська фінансово-промислова група"

на рішення господарського суду Черкаської області

від 25.11.2016

у справі №925/1183/16 (суддя Чевгуз О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Катеринопільська фінансово-промислова група"

до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області

про визнання договору поновленим та зобов'язання вчинити дії

за участю прокуратури Черкаської області

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Катеринопільська фінансово-промислова група" звернулось до суду з позовною заявою, у якій просить суд визнати поновленим договір оренди земельної ділянки від 28 грудня 2005 року, укладеного між Катеринопільською районною державною адміністрацією Черкаської області та позивачем та зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області (далі - Головне управління) вчинити дію щодо укладання з позивачем додаткової угоди про поновлення договору оренди землі від 28 грудня 2005 року.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 25.11.2016 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Катеринопільська фінансово-промислова група" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Черкаської області від 25.11.2016 у справі №925/1183/16 та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

На думку скаржника, рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим. За твердженнями останнього, місцевим господарським судом помилково зроблено висновок про те, що площа спірной земельної ділянки, яка перебувала в оренді у позивача, була змінена, а тому на підставі ч. 10 ст. 3 Закону України «Про оренду землі» поновлення договору оренди землі здійснюється в порядку одержання земельної ділянки на праві оренди, на підставі чого дійшов помилкового висновку про відмову в позові тощо.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду (у складі колегії суддів: головуючий суддя Іоннікова І.А., судді Тищенко О.В., Тарасенко К.В.) від 15.12.2016 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Катеринопільська фінансово-промислова група" прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 11.01.2017.

05.01.2017 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів (канцелярія) від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на інший день.

11.01.2017 розгляд справи не здійснювався, в зв'язку з перебуванням суддів Тищенко О.В., Тарасенко К.В. у відпустці.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.01.2017 розгляд апеляційної скарги призначено на 07.02.2017.

01.02.2017 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів (канцелярія) від позивача надійшло клопотання про зупинення слухання справи до набрання законної сили постанови Черкаського окружного адміністративного суду по справі № 823/1791/16.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.02.2017 розгляд справи відкладено на 15.02.2017. Зобов'язано відповідача та прокуратуру надати Київському апеляційному господарському суду письмові пояснення по суті, поданого позивачем, клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили постанови Черкаського окружного адміністративного суду по справі № 823/1791/16.

15.02.2017 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів (канцелярія) від прокуратури надійшли додаткові пояснення.

Представник прокуратури в судовому засіданні апеляційної інстанції 15.02.2017 заперечував проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Представники позивача та відповідача в судове засідання апеляційної інстанції 15.02.2017 не з'явились, хоча про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, про неявку та її причини апеляційний господарський суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслали.

Згідно із п. 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 року «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Судовою колегією встановлено, що неявка представників позивача та відповідача не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами, відтак вважав за можливе провести розгляд справи за відсутності даних представників.

Відповідно до частини 1 статті 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно статті 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Клопотання позивача про зупинення провадження у справі до набрання законної сили постанови Черкаського окружного адміністративного суду від 23.01.2017 у справі № 823/1791/16, колегія суддів відхиляє, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове й повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду необхідно у кожному конкретному випадку з'ясувати як пов'язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом і чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Пов'язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, що розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиціальне значення, та є істотними для даної справи.

Неможливість розгляду однієї справи до вирішення другої справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі.

Однак, як встановив суд апеляційної інстанції, позивач не надав належних доказів того, що адміністративний позов про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії пов'язаний з розглядом даної справи.

Оскільки позивачем не зазначено, які саме факти, що будуть встановлені в ході розгляду адміністративної справи № 823/1791/16 матимуть преюдиціальне значення по даній справі, і які обставини, що розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі, відсутні підстави вважати, що розгляд вказаної справи є неможливим до набрання законної сили постанови Черкаського окружного адміністративного суду від 23.01.2017 у справі № 823/1791/16.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника прокуратури, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення підлягає залишенню без змін, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 28.12.2005 між Катеринопільською райдержадміністрацією Черкаської області та товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім Катеринопільська фінансово-промислова група» був укладений договір оренди земельної ділянки (а.с. 8-10) (далі - Договір).

В п. 2 Договору сторони погодили, що в оренду передається земельна ділянка із земель державної власності, загальною площею 259,45 га ріллі , з них 257,45 га земель резервного фонду, 2 га земель запасу в адмінмежах Пальчиківської сільської ради, за межами населеного пункту.

Відповідно до п. 8 Договору останній укладено на 10 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. Орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендаря про намір продовжити його дію.

09.08.2006 Договір зареєстрований у Катеринопільському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» при Держкомземі України за № 12-06-787-00035.

01.04.2016 позивач звернувся до відповідача з листом - повідомлення №12, у якому повідомив про намір скористатись переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк за запропонував укласти додаткову угоду до договору оренди землі, копію якої додано до повідомлення (а.с. 11-13).

Відповідач, в свою чергу, листом №7307/2-16 від 04.05.2016 на звернення позивача про внесення змін до договору повідомив, що для подальшого розгляду питання про внесення змін до договору відповідачу необхідно надати витяги з нормативної грошової оцінки земельних ділянок та витяги з Державного земельного кадастру про земельні ділянки (а.с. 33).

В подальшому, відповідач листом №12627/2-16 від 06.09.2016 повідомив позивачу, що заперечує проти поновлення договору оренди землі від 28.12.2005, мотивуючи тим, що позивачем не дотримано вимог ст. 33 Закону України «Про оренду землі» щодо порядку укладання договору на новий строк, ст. 18 Закону Укравїни «Про оцінку землі», а також зміною меж орендованої земельної ділянки, оскільки вона зменшилась до площі 220,71 га. (а.с. 14-15).

Договором, відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За змістом ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Нормами ч. ч. 1, 2 ст. 792 ЦК України встановлено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату; земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них; відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Приписами ч. 4 ст. 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно ст. 15 Закону України "Про оренду землі" інформація про об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки) є істотною умовою договору.

Відповідно до ст. 79 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Стаття 79-1 Земельного кодексу України передбачає, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

В ч. 1 ст. 777 ЦК України визначено, що наймач, який належно виконує свої обов'язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк.

Наймач, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору найму на новий строк, зобов'язаний повідомити про це наймодавця до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором, а якщо він не встановлений договором, - в розумний строк.

Умови договору найму на новий строк встановлюються за домовленістю сторін. У разі недосягнення домовленості щодо плати та інших умов договору переважне право наймача на укладення договору припиняється.

В ст. 764 ЦК України передбачено таку правову конструкцію, як поновлення договору найму, яка зводиться по суті до автоматичного продовження попередніх договірних відносин на той самий строк без укладення нового договору за умови, по-перше, що наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку дії договору найму, та, по-друге, відсутні заперечення наймодавця протягом одного місяця.

Згідно ч.ч. 6 - 10 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Керівник органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, визначається рішенням цього органу. Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Відтак, для поновлення договору оренди землі з підстав, які передбачені частиною шостою статті 33 Закону України "Про оренду землі", необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою, орендар належно виконує свої обов'язки за договором; відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову в поновленні договору оренди.

Так, серед іншого позивач зазначив, що продовжував користуватися земельними ділянками після закінчення строку договору оренди, оскільки протягом одного місяця після закінчення строку договору заперечень у поновленні договору оренди землі від відповідача не надходило, як це передбачено ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", а отже, на думку позивача, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором .

Однак, в ст. 33 Закону України "Про оренду землі" не передбачено автоматичного поновлення договору оренди землі, а реалізація визначеного законом переважного права орендаря на поновлення договору оренди земельної ділянки в разі відсутності заперечень з боку сторін можлива лише за наявності відповідного рішення органу місцевого самоврядування та потребує додержання порядку, передбаченого законодавством для укладення договорів оренди землі (Узагальнення судової практики розгляду господарськими судами справ у спорах, пов'язаних із земельними правовідносинами, пленум Вищого Господарського суду від 01.01.2010 р.).

Таким чином, твердження позивача щодо відсутності письмових заперечень відповідача протягом одного місяця, відповідно до ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", та автоматичне продовження договору оренди земельної ділянки не відповідають дійсності.

Крім того, в ч. 10 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" визначено, що у разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки поновлення договору оренди землі здійснюється у порядку одержання земельної ділянки на праві оренди.

Так, як вбачається з матеріалів справи, зокрема, наданих суду копій листів позивача на адресу відповідача у справі від 11.012016 №3 (а.с.32), від 12.02.2016 №7 (а.с.34), копій наказів Головного управління Держземагентства у Черкаській області від 10.11.2013 (а.с. 49, 50), копії нотаріально посвідченого погодження позивача про зменшення орендованої земельної ділянки на 4,2 га у зв'язку з наданням землі громадянам (а.с. 51), копії довідки державного кадастрового реєстратора від 15.04.2013 №452 (а.с. 52), копій наказів Головного управління Держземагентства у Черкаській області від 24.04.2015 (а.с. 53-55), з дозволу позивача громадянам ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 передані у власність земельні ділянки загальною площею 4,2 га, які входили до складу земельної ділянки, яка перебувала у оренді позивача. Вилученим земельним ділянкам в адміністративних межах Пальчиківської сільської ради Катеринопільського району, Черкаської області присвоєні нові кадастрові номери.

Вказане вище дає підстави стверджувати, площа земельної ділянки, яка перебувала у оренді позивача у даній справі була змінена.

Відтак, місцевим господарським судом вірно встановлено, що зміна фактичних площ і меж земельних ділянок з присвоєнням їм нових кадастрових номерів, що відбулося в справі, яка розглядається, унеможливлює пролонгацію укладеного раніше договору з позивачем у порядку, передбаченому ч. ч. 1, 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", оскільки такі зміни мають наслідком укладання договору оренди земельних ділянок із дотриманням вимог закону щодо порядку одержання земельної ділянки на праві оренди.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 25.05.2016 у справі № 3-312гс16.

Згідно ст. ст. 32-34 ГПК України доказами у справі є будь - які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Таким чином, застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права відповідає встановленим обставинам справи, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Керуючись статтями 85, 99, 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Катеринопільська фінансово-промислова група" на рішення господарського суду Черкаської області від 25.11.2016 у справі №925/1183/16 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Черкаської області від 25.11.2016 у справі №925/1183/16 залишити без змін.

3. Матеріали справи №925/1183/16 повернути до господарського суду Черкаської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді К.В. Тарасенко

О.В. Тищенко