ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2017р. Справа№ 914/350/16

Господарський суд Львівської області у складі

Колегії суддів: Фартушок Т.Б. суддя-головуючий, судді Горецька З.В., Манюк П.Т.

При секретарі Черменєвій В.С.

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Перком-Інвест, Львівська область, м.Львів,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Ріал Рентал, Львівська область, м.Львів,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Публічне акціонерне товариство БГ БАНК, м.Київ,

про визнання недійсною односторонньої відмови від договору

Представники:

Позивача: не з'явився;

Відповідача: ОСОБА_1 представник (довіреність від 07.02.2017р. б/н); ОСОБА_2 представник (довіреність від 07.02.2017р.);

Третьої особи: не зявився

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю Перком-Інвест звернулося до господарського суду Львівської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Ріал Рентал про визнання недійсною односторонньої відмови від договору, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Публічне акціонерне товариство БГ БАНК.

Ухвалою Господарського суду Львівської області по даній справі від 12.02.2016р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 01.03.2016р. Розгляд справи відкладався з причин та підстав, зазначених в ухвалі суду по даній справі від 01.03.2016р.

Крім того, ухвалою Господарського суду Львівської області по даній справі від 01.03.2016р. залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ПАТ БГ БАНК.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 14.03.2016 року зупинено провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням Господарського суду Львівської області у справі №910/7599/15-г.

Ухвалою від 28.11.2016 року провадження у справі поновлено, справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 06.12.2016 року.

Розгляд справи відкладався з причин та підстав, зазначених в ухвалі суду по даній справі від 06.12.2016р. (незявлення в судове засідання представників Сторін та Третьої особи а також неподання витребуваних доказів).

Ухвалою Господарського суду Львівської області по даній справі від 21.12.2016 року призначено колегіальний розгляд справи у складі трьох суддів. Протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів від 23.12.2016 року визначено склад колегії: ОСОБА_3 суддя-головуючий, судді Горецька З.В. та Манюк П.Т.

Ухвалою від 27.12.2016р. колегією суддів прийнято справу до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 25.01.2017р.

Розгляд справи відкладався з причин та підстав, зазначених в ухвалі суду по даній справі від 25.01.2017р. (незявлення в судове засідання представників Сторін та Третьої особи а також неподання витребуваних доказів).

Представникам Учасників процесу впродовж розгляду справи оголошено права та обовязки, визначені ст.ст.20, 22, 27, 28, 38, 59 ГПК України. Крім того, в ухвалах суду по даній справі, які скеровані чи оголошені Сторонам (підтвердженням чого є дані реєстрів вихідної кореспонденції Господарського суду Львівської області, наявні в матеріалах справи повідомлення про вручення поштових відправлень та письмові повідомлення про відкладення розгляду справи та про оголошення перерв в судовому засіданні) зазначено, що права та обовязки сторін визначені ст.ст.20, 22, 27, 28, 38, 59 ГПК України.

Заяв про відвід судді не надходило.

Позивач явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання; впродовж розгляду справи представник Позивача надав усні пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та письмовим поясненням від 01.03.2016р.

Представники Відповідача в судове засідання зявились, проти позову заперечили повністю, пояснивши, що всі обставини встановлені численними рішеннями судів, а зазначені Позивачем вимоги є безпідставними.

Третя особа явку повноважного представника в судове засідання не забезпечила, була належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання; впродовж розгляду справи представник Третьої особи надала усні пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Суд зазначає, що відповідно до ч.3 ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

На виконання зазначених вимог Кодексу, в ухвалі Господарського суду Львівської області про прийняття справи на новий розгляд до провадження (на необхідність виконання вимог якої зазначалось в ухвалах про відкладення розгляду справи), окрім подання відзиву на позовну заяву, сторін зобовязувалось надати всі докази в обґрунтування правової позиції по суті спору.

Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.38 (витребування доказів) Господарського процесуального кодексу України (якою, в тому числі, передбачені права сторін, про що зазначалось в кожній з ухвал господарського суду по даній справі), сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів; у разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує необхідні докази. Зі змісту наведеної статті вбачається, що протягом розгляду справи суд позбавлений можливості самостійно збирати докази, і вправі витребовувати такі виключно за клопотання сторони або прокурора.

Враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що судом, згідно вимог Господарського процесуального кодексу України, надавалась в повному обсязі можливість Учасникам процесу щодо обґрунтування їх правової позиції по суті спору та подання доказів, чим забезпечено принцип змагальності.

Відповідно до вимог ст.4-7 ГПК України судові рішення приймаються за результатами обговорення усіх обставин справи.

В судових засіданнях впродовж розгляду справи суд оглянув оригінали документів, долучених до матеріалів справи.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.43 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

З врахуванням вищенаведеного суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи в порядку ст.75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представника Відповідача, дослідивши матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Позивач просить визнати недійсною односторонню відмову Відповідача від договору оперативної оренди приміщення №1 від 09.12.2011р.

При цьому, одностороннім правочином, який Позивач просить визнати недійсним, є відмова Відповідача від договору оперативної оренди приміщення №1 від 09.12.2011р., вкладена у листі Відповідача від 03.02.2016р. вих.№01/16 «Повідомлення про відмову від договору оперативної оренди приміщення №1 від 09.12.2011 року».

Підставою недійсності одностороннього правочину про відмову від договору оперативної оренди приміщення №1 від 09.12.2011р Позивач зазначає недійсність правочинів, згідно яких Відповідач набув право власності на спірне майно, а відтак те, що Відповідач не є власником нерухомого майна нежитлового приміщення за адресою: м.Львів, вул.Акад.А.Сахарова, 43. З врахуванням вищенаведеного Позивач зазначає, що оспорюваний односторонній правочин Відповідача містить дефект субєктоного складу.

Крім того, підставою недійсності одностороннього правочину Відповідача Позивач зазначає і те, що у Відповідача не було підстав для розірвання договору оперативної оренди приміщення №1 від 09.12.2011р. на підставі ст.782 ЦК України. З врахуванням вищенаведеного Позивач зазначає, що оспорюваний односторонній правочин містить дефект змісту.

Судом встановлено, що листом від 03.02.2016р. вих.№01/16 «Повідомлення про відмову від договору оперативної оренди приміщення №1 від 09.12.2011 року» Відповідач повідомив Позивача про те, що з врахуванням наявності заборгованості зі сплати орендної плати, враховуючи положення п.5.2 Договору на підставі ст.782 ЦК України, Відповідач відмовився від договору оперативної оренди приміщення №1 від 09.12.2011р.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 12.05.2016р. у справі №914/678/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Ріал Рентал до Товариства з обмеженою відповідальністю ПерКом-Інвест, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на відповідача: Публічне акціонерне товариство БГ Банк, про розірвання договору, повернення приміщення та стягнення заборгованості у сумі 548000,00грн., залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 14.06.2016р. у справі №914/678/16, позов задоволено повністю та вирішено: стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ПерКом-Інвест на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Ріал Рентал 548000,00грн. орендної плати та 9628,58 грн. витрат по сплаті судового збору; розірвати договір № 1 оперативної оренди приміщення від 09.12.2011 року нежитлового приміщення адміністративного корпусу площею 3562,2 м. кв., розташоване за адресою: м. Львів, вул. Сахарова, буд. 43; зобов'язати боржника: Товариства з обмеженою відповідальністю ПерКом-Інвест повернути стягувачу: Товариства з обмеженою відповідальністю Ріал Рентал приміщення адміністративного корпусу площею 3562,2 м. кв., розташоване за адресою: м. Львів, вул. Сахарова, буд. 43 шляхом підписання акта приймання-передачі.

Вказаним рішенням суду (від 12.05.2016р. у справі №914/678/16) встановлено наступні обставини:

« 09.12.2011 року між Публічним акціонерним товариством "Банк Перший", змінено найменування на Публічне акціонерне товариство "БГ Банк" (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Перком-Інвест" (орендар) укладено договір №1 оперативної оренди приміщення (надалі - Договір), відповідно до умов якого орендодавець зобов'язувався передати, а орендар прийняти в строкове платне користування об'єкт оренди - нежитлове приміщення адміністративного корпусу площею 3562,2 м. кв., розташоване за адресою: м. Львів, вул. Сахарова, буд. 43 (надалі - приміщення) з метою передачі його в суборенду.

Об'єкт оренди належав орендодавцю на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 15.07.2011 року за реєстровим №613 (п. 1.3.).

Відповідно до п. 3.1. та п. 3.2. договору оренди, приміщення має бути передано орендодавцем та прийнято орендарем протягом 5 (п'яти) календарних днів після набрання чинності договором оренди. Прийом-передача приміщення здійснюється уповноваженими представниками сторін з обов'язковим підписанням сторонами Акту приймання-передачі не пізніше терміну, зазначеного в п. 3.1. цього договору.

На виконання умов договору оренди, між сторонами 09.12.2011 року підписано Акт приймання-передачі, відповідно до якого відповідач передав, а позивач прийняв об'єкт оренди, а саме: приміщення адміністративного корпусу площею 3562,2 м. кв., що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Сахарова, буд. 43.

Пунктом 4.1. договору оренди, строк оренди приміщення становить 2 роки 11 місяців та 29 днів.

Пунктом 5.1. договору оренди сторони погодили, розмір щомісячної орендної плати за користування приміщенням складає 83 333,33 грн., крім того ПДВ 16 666,67 грн. Всього 100 000,00 грн. /без врахування вартості комунальних послуг та електроенергії/.

Відповідно до пункту 5.2. договору оренди, орендна плата сплачується орендарем щомісячно на підставі виставленого рахунку не пізніше 15 (п'ятнадцятого) числа місяця, наступного за звітним, на поточний рахунок орендодавця. У разі несвоєчасного отримання орендарем рахунків з вини орендодавця оплата має бути здійснена не пізніше 10 днів з моменту отримання орендарем відповідного рахунку.

Додатковою угодою від 14.02.14р. про внесення змін та доповнень до договору №1 оперативної оренди приміщення від 09.12.12р. сторони дійшли згоди у п.1, що строк оперативної оренди нежитлового приміщення адміністративного корпусу за адресою м. Львів вул. Ак. Сахарова, 43 становить 2 роки 11 місяців та 29 днів з дня підписання сторонами (набрання чинності ) даної додаткової угоди про внесення змін та доповнень до договору №1 оперативної оренди приміщення від 09.12.11р.; пунктом 2 даної угоди визначено, що розмір щомісячної орендної плати за користування приміщенням з дня підписання даної додаткової угоди про внесення змін та доповнень до договору №1 оперативної оренди приміщення від 09.12.11р. складає всього 50 000грн без врахування вартості комунальних послуг та електроенергії. Пунктом 3 даної угоди визначено, що у разі недосягнення сторонами спільної згоди щодо припинення або зміни умов даної додаткової угоди про внесення змін та доповнень до договору №1 оперативної оренди приміщення від 09.12.11р. протягом одного місяця до закінчення строку її дії, він вважається продовженим на той самий строк і на тих же умовах, які були передбачені даною додатковою угодою про внесення змін та доповнень до договору №1 оперативної оренди приміщення від 09.12.11р.. Пунктом 5 даної угоди зазначено, що дана додаткова угода є невідємною частиною договору №1 оперативної оренди приміщення від 09.12.11р..

Суд зазначає, що Господарським судом Львівської області розглядалась справа №910/7599/15-г за позовом Публічного акціонерного товариства БГ БАНК про застосування наслідків нікчемності правочину, а саме Договору купівлі-продажу нежитлового приміщення за адресою м. Львів, вул. Сахарова, 43, юридичним наслідком якого стало набуття 05.01.2015р. ТОВ Ріал Рентал права власності на обєкт нерухомості.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 06.04.2016р. у справі №910/7599/15-г за позовом: Публічного акціонерного товариства БГ БАНК до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_5 КОНТИНЕНТ, відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю РІАЛ РЕНТАЛ, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_6, про витребування від ТзОВ РІАЛ РЕНТАЛ на користь ПАТ БГ БАНК об'єкта нерухомого майна - будівлю адміністративного корпусу за адресою Львівська обл., м.Львів, вул.Сахарова А., буд.43, загальною площею 3562,2м2 та про визнання права власності ПАТ БГ БАНК на об'єкт нерухомого майна будівлю адміністративного корпусу за адресою Львівська обл., м.Львів, вул.Сахарова А., буд. 43, загальною площею 3562,2м2, яке набрало законної сили, в задоволенні позову відмовлено повністю.

Крім того, рішенням Господарського суду міста Києва від 09.09.2016р. у справі №910/2951/15-г за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Перком - Інвест» до Публічного акціонерного банку «БГ Банк», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Ріал Рентал» та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання недійсним договору, яким встановлено, що: «Позивач вважає договір купівлі-продажу нежитлового приміщення за адресою: м. Львів, вул. Академіка Сахарова, буд. 43, недійсним, мотивуючи тим, що вказаний договір є недійсним на підставі ст.ст.203, 777 Цивільного кодексу України.», - вирішено в позові відмовити повністю.

Суд зазначає, що рішенням Господарського суду Львівської області від 06.04.2016р. у справі №910/7599/15-г щодо ТзОВ РІАЛ РЕНТАЛ встановлено наступні обставини:

«12.12.2014р. рішенням загальних зборів засновників (учасників) ТзОВ Ріал Рентал, оформленим протоколом 12/12/14 вирішено внести до статутного капіталу товариства внесок у натуральній формі, ОСОБА_6 1/100 частини будівлі адміністративного корпусу зазначеного на плані під літерою А-5, загальною площею 3562,2кв.м. , яка знаходиться за адресою м. Львів вул.. А.Сахарова буд.43 та ТзОВ ОСОБА_5 Континент вирішено внести до статутного капіталу товариства внесок у натуральній формі , 99/100 частини будівлі адміністративного корпусу зазначеного на плані під літерою А-5, загальною площею 3562,2кв.м., яка знаходиться за адресою м.Львів вул.. А.Сахарова буд.43

05.01.15р. видано свідоцтво № 32031877 про право власності ТзОВ Ріал Рентал на 99/100 частки адміністративного корпусу зазначеного на плані під літерою А-5, загальною площею 3562,2кв.м. , яка знаходиться за адресою м. Львів вул.. А.Сахарова буд.43, та проведено реєстрацію даного майна згідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майна про реєстрацію права власності №32023358. 31.01.15р. видано свідоцтво № 32957794 про право власності ТзОВ Ріал Рентал на 1/100 частки адміністративного корпусу зазначеного на плані під літерою А-5, загальною площею 3562,2кв.м., яка знаходиться за адресою м. Львів вул.. А.Сахарова буд.43, та проведено реєстрацію даного майна згідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майна про реєстрацію права власності №32958276.».

Рішенням Господарського суду Львівської області від 12.05.2016р. у справі №914/678/16 також встановлено, що:

«Право власності Товариства з обмеженою відповідальністю Ріал Рентал на нерухоме майно - адміністративний корпус площею 3562,2 кв. м по вул. Сахарова, 43 у м. Львові посвідчується свідоцтвами про право власності №32031877 від 05.01.2015 року (99/100 частки) та №32957794 від 31.01.2015 року (1/100 частки).

Листом за вих.№28/01-15 від 28.01.2015 року позивач повідомив відповідача про те, що є новим власником орендованого приміщення по вул. Сахарова, 43 у м. Львові.».

Крім того суд зазначає, що рішенням Господарського суду Львівської області від 23.07.2015р. у справі №914/2021/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Ріал Рентал до Товариства з обмеженою відповідальністю ПерКом-Інвест про виселення з нежитлових приміщень вирішено позов задоволити повністю та виселити Товариство з обмеженою відповідальністю Перком-Інвест з нежитлового приміщення - адміністративного корпусу загальною площею 3562,2 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Львів, вул. Сахарова, 43.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 19.10.2015р. у справі №914/2021/15 рішення Господарського суду Львівської області від 23.07.2015р. у справі №914/2021/15 скасовано та прийнято нове рішення, яким у позові відмовлено. Проте, постановою Вищого господарського суду України від 16.12.2015р. у справі №914/2021/15 постанову від 19.10.2015 Львівського апеляційного господарського суду зі справи №914/2021/15 скасовано, рішення від 23.07.2015 Господарського суду Львівської області зі справи №914/2021/15 залишено без змін.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 23.07.2015р. у справі №914/2021/15, яке набрало законної сили, також встановлено наступне:

«Відповідно до свідоцтв про право власності на нерухоме майно №32031877 від 05.01.2015р. (99/100 частки) та №32957794 від 31.01.2015р. (1/100 частки) ТОВ Ріал Рентал являється власником нерухомого майна - адміністративного корпусу площею 3562,2 кв.м. по вул. Сахарова, 43 у м. Львові. Право власності позивача на вказане майно зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягами, відповідно, №32032258 від 05.01.2015р. та №32958276 від 31.01.2015р.

Як встановлено судом та вбачається з Протоколу загальних зборів засновників ТОВ Ріал Рентал №12/12/14 від 12.12.2014р., позивач набув право власності на нерухоме майно по вул. Сахарова, 43 у м. Львові шляхом внесення до статутного капіталу позивача гр. ОСОБА_6 1/100 частин будівлі загальною площею 3562,2 кв.м., яка належала йому на праві власності відповідно до Договору купівлі-продажу частин приміщення від 30.10.2014р. та внесення до статутного капіталу позивача ТОВ ОСОБА_5 Континент 99/100 частин будівлі загальною площею 3562,2 кв.м., яка належала йому на праві власності відповідно до Договору купівлі-продажу частин приміщення від 30.10.2014р.

Судом також встановлено, що 09.12.2011р. між відповідачем та ПАТ Банк Перший - попереднім власником нерухомого майна площею 3562,2 кв.м. по вул. Сахарова, 43 у м. Львові (котре належало банку на підставі Договору про задоволення вимог іпотекодержателя, посвідченого 15.07.2011р.) укладено Договір оперативної оренди №1 від 09.12.2011р. (надалі Договір) відповідно до умов котрого Банк передав в оренду відповідачу вказане нерухоме майно.

Відповідно до п.2.1 Договору приміщення надається орендарю (відповідачу) для подальшої передачі його в суборенду третім особам.

З акту приймання-передачі від 09.12.2011р. до Договору вбачається, що обєкт оренди було передано орендарю.

Згідно п.14.2 Договору даний Договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє протягом 2 років 11 місяців та 29 днів.

Як встановлено судом, та вказане не заперечується жодною із сторін, після припинення дії Договору 08.12.2014р., строк його дії поновився до 07.12.2017р. у звязку з тим, що сторонами Договору в місячний строк не було заявлено заперечень щодо його продовження.

Відповідно до п.16.1 Договору у разі переходу права власності або користування на приміщення до інших осіб цей договір оренди зберігає чинність для нового власника.»;

«09.12.2011р. між відповідачем та ПАТ Банк Перший укладено Договір оперативної оренди нерухомого майна площею 3562,2 кв.м. по вул. Сахарова, 43 у м. Львові строком на 2 роки 11 місяців та 29 днів. В подальшому дія вказаного Договору поновилася до 07.12.2017р. Оскільки, пункт 16.1 Договору передбачає, що у разі переходу права власності або користування на приміщення до інших осіб цей договір оренди зберігає чинність для нового власника, то враховуючи умови даного пункту та приписи ст. 770 ЦК України, до ТОВ Ріал Рентал перейшли права та обовязки орендодавця за вказаним договором.».

Крім того суд зазначає, що рішенням Господарського суду Львівської області від 10.12.2015р. у справі №914/708/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Ріал Рентал до Товариства з обмеженою відповідальністю ПерКом-Інвест, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Публічне акціонерне товариство БГ Банк, про стягнення боргу та розірвання договору позов задоволено частково та вирішено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Перком-Інвест" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Ріал Рентал 50000грн. заборгованості, 1000грн. судового збору; в решті позовних вимог відмовлено.

Вказаним рішення суду від 10.12.2015р. у справі №914/708/15 встановлено наступне:

«ОСОБА_2 за вих.№28/01-15 від 28.01.2015 року позивач повідомив відповідача про те, що є новим власником орендованого приміщення по вул. Сахарова, 43 у м. Львові. Позивачем надіслано на адресу відповідача за спірний період визначений у позові та заяві про збільшення позовних вимог рахунки на оплату орендних платежів, що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями рахунків та описами вкладення у цінні листи від 02.03.15р. та від 24.03.15р. про надіслання рахунків, які отримано відповідачем, що підтверджується представником відповідача.»;

«… Товариство з обмеженою відповідальністю Ріал Рентал вправі звернутись про стягнення з відповідача орендних платежів лише за лютий 2015р. в розмірі 50 000грн., згідно до умов додаткової угоди від 14.02.14р. до договору №1 оперативної оренди.».

Крім того, вищезгаданим рішенням Господарського суду Львівської області від 12.05.2016р. у справі №914/678/16 встановлено:

«…рішенням господарського суду Львівської області у справі №914/708/15, яке набрало законної сили, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Перком-Інвест" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Ріал Рентал 50 000грн. заборгованості за лютий 2015 року.»;

«Позивачем надіслано на адресу відповідача за спірний період, а саме березень 2015 року січень 2016 року рахунки на оплату орендної плати на суму 550 000, 00 грн., що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями рахунків та описами вкладення у цінні листи про надіслання рахунків, які отримано відповідачем, що підтверджується представником відповідача та повідомленням Львівської дирекції Українського державного підприємства поштового звязку Укрпошта від 06.02.2016 року про те, що лист з оголошеною цінністю №670 надійшов 16.01.2016 року та вручений 22.01.16р. уповноваженій особі ТзОВ ПерКом Інвест за довіреністю.

Відповідачем надано суду докази оплати коштів з орендної плати за спірний період у розмірі 4 900,00грн. (квітень 2015р. 1 000,00грн, травень 2015р. 1 000,00грн., червень 2015 р. 900,00грн., липень 2015 р. 1 000,00грн. та серпень 2015р. 1000, 00грн.).

Позивачем надано суду докази часткового повернення цих платежів на суму 2 900,00грн. (платіжні документи в матеріалах справи). Ця обставина сторонам не заперечується та підтверджується матеріалами справи.

Отже, 2 000, 00грн. позивачем зараховано як оплату орендної плати за спірний період, що не заперечуються сторонами у справі (платіжні документи в матеріалах справи).»;

«Судом встановлено, що відповідач не здійснював оплату орендної плати за користування нежитловим приміщенням протягом спірного періоду, зокрема за вересень, жовтень, листопад, грудень 2015 року, січень 2016 року».

Відповідно до ч.3 ст.35 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У відповідності з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ч.ч.1-3, 5 ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори); одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами; до правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов'язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

Згідно з положеннями ч.ч.1, 2 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (стаття 215 ЦК України).

Суд зазначає, і аналогічну правову позицію викладено у пункті 2.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2011р. №11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» (із змінами і доповненнями), що, вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Згідно з ч.1 ст.173 ГК України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст.174 ГК України, господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно ч.1 ст.179 ГК України, майново-господарські зобовязання, які виникають між субєктами господарювання або між субєктами господарювання і негосподарюючими субєктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобовязаннями.

Відповідно до ч.7 ст.179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

У ч.1 ст.509 ЦК України зазначено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії , а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Статтею 193 ГК України передбачено, що господарські зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів і договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До виконання господарських зобовязань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Приписами ч.1 ст.527 ЦК України передбачено, що боржник зобовязаний виконати свій обовязок.

Приписами п.1 ч.1 ст.530 ЦК України встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст.782 ЦК України, наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд; у разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Враховуючи вищенаведене, в тому числі встановлені вищезазначеними рішеннями судів обставини у спорах між тими ж Сторонами та щодо Сторін спору, в тому числі те, що: Відповідач є власником орендованого майна та до нього, з врахуванням приписів п.16.1 Договору, перейшли права та обовязки орендодавця за вказаним договором; листом за вих.№28/01-15 від 28.01.2015 року позивач повідомив відповідача про те, що є новим власником орендованого приміщення по вул. Сахарова, 43 у м. Львові; відповідно до пункту 5.2. договору оренди, орендна плата сплачується орендарем щомісячно на підставі виставленого рахунку не пізніше 15 (п'ятнадцятого) числа місяця, наступного за звітним, на поточний рахунок орендодавця; у разі несвоєчасного отримання орендарем рахунків з вини орендодавця оплата має бути здійснена не пізніше 10 днів з моменту отримання орендарем відповідного рахунку; відповідач не здійснював оплату орендної плати за користування нежитловим приміщенням протягом більше, як 3 місяці, зокрема за вересень, жовтень, листопад, грудень 2015 року, січень 2016 року; Позивачем надіслано на адресу відповідача рахунки на оплату орендних платежів (листи від 02.03.15р. та від 24.03.15р. про надіслання рахунків, а також цінні листи про надіслання рахунків, які отримано відповідачем, що підтверджується представником відповідача та повідомленням Львівської дирекції Українського державного підприємства поштового звязку Укрпошта від 06.02.2016 року про те, що лист з оголошеною цінністю №670 надійшов 16.01.2016 року та вручений 22.01.16р. уповноваженій особі ТзОВ ПерКом Інвест за довіреністю; беручи до уваги інші встановлені судами обставини, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав до задоволення позову та у позові слід відмовити за безпідставністю.

Відповідно до вимог ст.4-7 Господарського процесуального кодексу України судові рішення приймаються за результатами обговорення усіх обставин справи.

Принцип об'єктивної істини, тобто відповідності висновків, викладених у судовому акті, дійсним обставинам справи реалізується також положеннями ст.43 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

08.02.2017р. у відповідності до вимог ст.85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення, про що зазначено в протоколі судового засідання. Повний текст рішення виготовлений та підписаний, з врахуванням вихідних, 13.02.2017р.

На підставі ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі слід залишити за Позивачем.

Враховуючи вищенаведене, керуючись п. 4 ч. 3 ст.129 Конституції України, ст.ст. 4, 4-5, 4-7, 33, 38, 43, 49, 75, 82-87, 115-116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному та касаційному порядку.

Суддя-головуючи ОСОБА_3

Суддя Горецька З.В.

Суддя Манюк П.Т.