ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

15.02.2017р. Справа № 904/1135/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СУЛАР", м.Дніпро

до Державного підприємства "ДНІПРОВСЬКИЙ ЕЛЕКТРОВОЗОБУДІВНИЙ ЗАВОД", м.Дніпро

про стягнення 2495847,70 грн.

Суддя Кеся Н.Б.

При секретарі судового засідання Хавіна О.С.

Представники:

Від Позивача: представник ОСОБА_1, довіреність № 01/01/2017 від 24.01.2017 р.

Від Відповідача: представник ОСОБА_2, довіреність № 1601/2017/3 від 16.01.2017 р.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "СУЛАР" (далі-Позивач) звернулось з позовом до Державного підприємства "ДНІПРОВСЬКИЙ ЕЛЕКТРОВОЗОБУДІВНИЙ ЗАВОД" (далі-Відповідач), в якому просить господарський суд стягнути з Відповідача на свою користь суму 2495847,70 грн. передоплати за Договором № 17 від 01.07.2015 року, вжити заходів забезпечення позову згідно із заявою та судові витрати покласти на Відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в липні 2015 року Позивач перерахував в рамках договірних правовідносин грошові кошти у розмірі 2495847,70 грн. на рахунок Відповідача в оплату за думпкар моторний ЗТП.002.047-07 тягового агрегату змінного струму ОПЕ1АМ згідно з виставленим Відповідачем рахунком-платіжною вимогою №178 від 01.07.2015р. Однак, під час дії договору Позивач не спромігся виконати грошові зобов'язання у паонвому обсязі, тому запропонував Відповідачу повернути кошти. Останній відповів, що повернути кошти він зможе до 30.04.2017 року. Позивач вважає, що укладений між сторонами договір припинено, тому просить стягнути з Відповідача попередню оплату в розмірі 2495847,70 грн. на підставі п.3.ч.3.ст.1212 ЦК України.

Відповідач позов не визнав, у відзиві на позов вказує про те, що Позивач не виконав взятих на себе зобов'язань, передбачених п. 4.1 Договору щодо сплати 4 900 000,00 грн. до 25.07.2015 року, що у відповідності до п. 3.2 Договору не є підставою для відвантаження товару. Посилання Позивача в позові та листі вих.№15/09/16-02 від 15.09.2016 на відсутність фінансової можливості на здійснення повної суми попередньої оплати, як на підставу для повернення предоплати є необґрунтованими та безпідставними, оскільки повернення предоплати не передбачені ані Договором №17 від 01.07.2015р., ані законом. До того ж, Відповідач розпочав виготовлення обладнання, що було предметом Договору №17, що додатково унеможливлює повернення передоплати, зробленою Позивачем.

До відзиву на позов Відповідач подав:

копію договору №17 від 01.07.15р.;

копію акту звірки взаєморозрахунків за договором №17 від 01.07.15р.;

копію додаткової угоди від 30.12.2015р. №1;

копію додаткової угоди від 15.09.2016р. №2;

копію листа вих.№15/09/16-02 від 15.09.2016р.;

копію довіреності №1601/2017/3 від 16.01.2017р.

В судовому засіданні 15.02.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення в порядку ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та враховуючи пояснення представників сторін дослідивши наявні в матеріалах справи докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "СУЛАР" (далі - Замовник) та Державним підприємством "ДНІПРОВСЬКИЙ ЕЛЕКТРОВОЗОБУДІВНИЙ ЗАВОД" (далі - Виконавець) укладено договір №17 від 01.07.2015р. (далі - Договір), відповідно до умов якого Виконавець виготовляє та продає, а Замовник оплачує та приймає на умовах даного договору думпкар моторний ЗТП.002.047-07 тягового агрегату змінного струму ОПЕ1АМ в кількості 1-її одиниці (далі-Обладнання) (п. 1.1 Договору).

Загальна суму договору складає 6398400, грн. (п. 2.2 Договору).

Обладнання, замовлене по данмогу договору за умови виконання Замовником п.4.1 даного Договору, має бути відвантажено до 01.10.2015 року(п. 3.2 Договору).

Відповідно до п. 4.1 Договору оплата за поставлене обладнання буде здійснюватись шляхом банківського переказу грошових коштів на розрахунковий рахунок Виконавця, в наступні строки:

4 900 000 грн. до 25.07.2015р.;

1 498 400 грн. - протягом 3-х банківських днів з моменту підписання акту приймання-передачі обладнання.

Платежі по даному договору будуть здійснюватись Замовником згідно з виставленими рахунками (п. 4.2 Договору).

Даний договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами та діє до 31.12.2015 року. В будь-якому випадку, закінчення строку дії договору не є підставою для припинення зобов'язань сторін по договору, які залишились невиконаними на цей момент (п. 13.1 Договору).

Також, 30 грудня 2015 року між Позивачем та Відповідачем було підписано Додаткову угоду № 1 до Договору № 17 від 01.07.2015 року за якою: "Цей Договір вступає в дію з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2016 року, а в частині зобов'язань між сторонами - до повного виконання їх зобов'язань".

15 вересня 2016 року Відповідачем та Позивачем було підписано Додаткову угоду № 2 до Договору № 17 від 01.07 2015 року за якою: "Усі спори, що виникають з цього Договору або пов'язані з ним вирішуються шляхом переговорів між Сторонами.

Якщо суперечки й розбіжності не можуть бути вирішені шляхом переговорів, вони підлягають вирішенню в суді, в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Пункт 11.3 Договору видалений."

Так, 08 липня 2015 року Відповідач виставив для оплати рахунок-платіжну вимогу №178 (а.с. 34), в якому зазначено найменування продукції - думпкар моторний ЗТП.002.047-07 (без установки магніторельсового гальма) тягового агрегату змінного струму ОПЕ1АМ в кількості 1-її одиниці, на загальну суму 6398400,00 грн. з ПВД.

На підставі рахунку-платіжної вимоги №178 Позивач здійснив оплату згідно з договором №17 від 01.07.2015р. у розмірі 2495847,70 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №42 від 03 липня 2015 року на загальну суму 590 000,00 грн., №45 від 06 липня 2015 року на загальну суму 155 000,00 грн., №46 від 06 липня 2015 року на загальну суму 150 000,00 грн., №47 від 07 липня 2015 року на загальну суму 150 000,00 грн., №48 від 08 липня 2015 року на загальну суму 150 000,00 грн., №49 від 09 липня 2015 року на загальну суму 150 000,00 грн., №50 від 10 липня 2015 року на загальну суму 150 000,00 грн., №51 від 13 липня 2015 року на загальну суму 150 000,00 грн., №52 від 14 липня 2015 року на загальну суму 150 000,00 грн., №53 від 15 липня 2015 року на загальну суму 140 000,00 грн., №59 від 16 липня 2015 року на загальну суму 150 000,00 грн., №60 від 17 липня 2015 року на загальну суму 150 000,00 грн., №61 від 20 липня 2015 року на загальну суму 150 000,00 грн., №62 від 21 липня 2015 року на загальну суму 110 847,70 грн. (а.с. 17-30), а всього на суму 2495847,70грн. Здійснення передоплати Позивачем на суму 2495847,70 грн. також підтверджується актом звірки взаєморозрахунків станом за період: 01.01.2016 - 25.07.2016р., який підписаним Позивачем та Відповідача та скріплений печатками обох підприємств (а.с. 31).

Згідно з п.4.1 договору Позивач повинен був перерахувати 4900000,0грн. до 25.07.2015р.

15.09.2016 року листом вих. №15/09/16-02 (а.с. 35) Позивач звернувся до Відповідача з пропозицією розірвати договір та в строк до 30.09.2016 року повернути сплачену суму попередньої оплати за Договором у розмірі 2 495 847,70 грн. в зв'язку з відсутністю фінансової можливості на здійснення повної суми попередньої оплати.

21.09.2016 року Позивач отримав від Відповідача відповідь у листі №7/270 (а.с. 36), в якій Відповідач повідомив, що в зв'язку з тяжким фінансовим станом на підприємстві, що викликано значним зменшенням обсягів закупки нової техніки гірничо-збагачувальними комбінатами, не має можливості повернути до 30.09.2016 суму попередньої оплати у розмірі 2 495 847,70 грн. та пропонує розглянути можливість погашення заборгованості до 30.04.2017 року.

Позивач вважає, що укладений між сторонами дію договір припинено, тому просить стягнути з Відповідача попередню оплату в розмірі 2495847,70 грн. на підставі п.3 ч.3 ст.1212 ЦК України.

Зважаючи на встановлені обставини, суд задовольняє позов з таких підстав.

Проаналізувавши умови договору, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами у справі, ґрунтуються на договорі поставки.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ст.712 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.693 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

У разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

За обставинами справи Позивач не виконав грошові зобов'язання за договором в частині передоплати.

Статтею 538 ЦК України передбачено, що виконання свого обов'язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання.

При зустрічному виконанні зобов'язання сторони повинні виконувати свої обов'язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту.

Сторона, яка наперед знає, що вона не зможе виконати свого обов'язку, повинна своєчасно повідомити про це другу сторону.

У разі невиконання однією із сторін у зобов'язанні свого обов'язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов'язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов'язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

За обставинами справи Позивач сповістив про неможливість виконання ним грошових зобов'язань за договором і запропонував Відповідачу розірвати договір. Останній надав відповідь, з якої вбачається згода останнього.

Відповідно до ч.1 ст.651 ЦК ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються (ч.2 ст.653 ЦК України).

У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни (ч.3 ст.653 ЦК України).

Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.4 ст.653 ЦК України).

З листування сторін в особі уповноважених осіб (а.с.35-36) вбачається також й згода сторін на повернення передоплати Відповідачем.

Статтею 1212 ЦК України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні.

Зважаючи на наведені норми права, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки обставини справи свідчать про те, що сторони досягли згоди щодо розірвання договору та повернення передоплати на суму 2495847,70 грн.

Заперечення Відповідача проти позову з посиланням на існуючі зобов'язання за договором судом відхилюються з огляду на те, що матеріали справи свідчать про протилежне.

Водночас, суд приймає до уваги обставини розірвання договору, що сталося з ініціативи Позивача через його неплатоспроможність, а також необхідність для Відповідача у зв'язку з цим вилучити зі свого господарського обороту значні грошові кошти, які він як передоплату вже використав у своїй діяльності. Суд вважає ці обставини винятковими, що дозволяє застосувати положення статті 121 ГПК України і надати Відповідачу відстрочку для виконання рішення суду до 30.04.2017 року.

Відповідно до частини першої статті 121 ГПК України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Наведені обставини виключають задоволення заяви Позивача про забезпечення позову, тому суд відмовляє в його задоволенні із залишенням понесених у зв'язку з цим судових витрат на Позивача.

За результатами вирішення спору інші судові витрати за подання позову у справі покладаються Відповідача на підставі ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 4, 32-34, 36, 43, 44, 49, 82-85, 111-28, 116-117, 121 ГПК України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства "ДНІПРОВСЬКИЙ ЕЛЕКТРОВОЗОБУДІВНИЙ ЗАВОД" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СУЛАР" суму 2495847,70 грн. передоплати за Договором № 17 від 01.07.2015 року та 37437,73 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Відстрочити виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15.02.17р. по справі №904/1135/17 до 30.04.2017 року.

В задоволенні заяви Позивача про забезпечення позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання його повного тексту і може бути оскаржено протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Суддя ОСОБА_3

Повне рішення складено-17.02.17р.