РІШЕННЯ

15 лютого 2017 року Справа № 913/50/17

Провадження №34/913/50/17

Господарський суд Луганської області у складі:

головуючий суддя Іванов А.В.

при секретарі судового засідання помічнику судді Головко А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_1, м. Самбір Львівської області,

до Публічного акціонерного товариства "Укрінком", м. Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 1442 грн. 14 коп.

У судовому засіданні брали участь:

від позивача ОСОБА_2 представник за довіреністю №НВО085164 від 08.02.2017 (ФО-П ОСОБА_1Ю.).

від відповідача представник не зявився.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа підприємець ОСОБА_1 (далі ФО-П ОСОБА_1Ю.) звернувся до господарського суду Луганської області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Укрінком" (далі ПАТ «Укрінком») про стягнення грошових коштів у розмірі 1442 грн. 14 коп., які розміщенні на рахунку №0021 позивача відповідно до договору банківського рахунку №0021 від 22.07.2013.

У відповідності до вимог ст. 21 Господарського процесуального кодексу України 11.01.2017 року справу передано на розгляд судді Іванову А.В.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 11.01.2017 було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її розгляд у відкритому судовому засіданні на 07.02.2017 о 15 год. 00 хв.

06.02.2017 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву №208/01 від 31.01.2017, який суд залучив до матеріалів справи.

Також на адресу суду 06.02.2017 надійшов лист №209/01 від 31.01.2017 від відповідача з доданням доказів правонаступництва ПАТ «Укрінком» за ПАТ «Український інноваційний банк», який суд розглянув та залучив до справи.

07.02.2017 розгляд справи було відкладено на 15.02.2017 у звязку з неявкою у судове засідання представників сторін та невиконанням позивачем у повному обсязі ухвали суду від 11.01.2017.

Під час судового засідання представником позивача подано заяву з доданням копії платіжного доручення №2 від 14.01.2016, які суд залучає до матеріалів справи.

Представник позивача у судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач правом на участь у судовому засіданні не скористався, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Вимоги ухвал суду від 11.01.2017 та від 07.02.2017 не виконав, причини ненадання витребуваних доказів суду не повідомлено, відзив на позовну заяву не надав, проти позову не заперечував. Тому суд розглянув позов за наявними матеріалами в справі.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

22.07.2013 між ФО-П ОСОБА_1 та ПАТ «Український інноваційний банк» було укладено договір банківського рахунку №0021.

Згідно з п. 1.1. цього договору Банку відкриває Клієнту рахунок та зобовязується приймати і зараховувати на рахунок №0021, в національній валюті України/іноземній валюті, а також на інші поточні рахунки, відкриті згідно з заявою Клієнта встановленої Національним банком України форми, грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження Клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк зобовязаний здійснювати прийом та видачу готівкових коштів згідно з вимогами чинного законодавства (п. 2.3.4. договору).

Вказаний договір набирає чинності з дати підписання його сторонами і діє протягом необмеженого строку. Дія цього договору може бути припинена за згодою сторін у разі подання від клієнта заяви про закриття рахунку (п. 6.1 договору).

Закриття рахунку здійснюється відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України (п. 6.2 договору).

Позивач звернувся до відповідача з заявою №3 від 14.01.2016, в якій просить перерахувати грошові кошті в сумі 1442 грн. 14 коп. з рахунку № 0021 на рахунок №089, ПАТ "Кредобанк" м. Самбір, МФО325365, ЄДРПОУ НОМЕР_1, ПП. ОСОБА_1 (а.с. 18).

Вказана заява отримана відповідачем 16.01.2016 (а.с.15).

Як вбачається з листа ПАТ "Укрінбанк" №482/0/2-16 від 25.01.2016 (а.с.15) вимога відповідачем виконана не була, оскільки згідно постанови Правління Національного банку України від 24.12.2015 №934 Про віднесення Публічного акціонерного товариства Укрінбанк до категорії неплатоспроможних та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24.12.2015 №239 Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві Укрінбанк з 25.12.2015 розпочато процедуру виведення неплатоспроможного Банку з ринку шляхом запровадження тимчасової адміністрації строком на три місяці з 25.12.2015 по 24.03.2016.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час здійснення тимчасової адміністрації платежі з рахунків, відкритих у ПАТ "Укрінбанк" (в тому числі переказ коштів на інші рахунки), не здійснюватимуться, оскільки вони є вимогами кредитора.

В свою чергу позивач звернувся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Укрінбанк" ОСОБА_3 із кредиторською вимогою №4 від 02.04.2016 про визнання ФО-П ОСОБА_1 кредитором ПАТ "Укрінбанк" за заборгованістю, що виникла із договору банківського рахунку №0021 від 22.07.2013 у розмірі 1442 грн. 14 коп.

Ця вимога була визнана відповідачем та включена до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ "Укрінбанк". Задоволення цієї кредиторської вимоги віднесено до сьомої черги задоволення. (а.с. 19).

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За приписами ст. 334 Господарського кодексу України банківська система України складається з Національного банку України та інших банків, а також філій іноземних банків, що створені і діють на території України відповідно до закону.

Відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком (ст. 55 Закону України "Про банки та банківську діяльність").

Згідно приписів ст. 1066 Цивільного кодексу України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом (ст. 1068 Цивільного кодексу України).

Обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом (ст. 1074 Цивільного кодексу України).

Грошові кошти, які залишались на рахунку №0021 позивача не були спрямовані банком на рахунок №089 у ПАТ «Кредобанк», що підтверджено позивачем та не оскаржується відповідачем.

Зазначеним відповідач порушив умови договору та приписи статей 1066 - 1068 Цивільного кодексу України щодо зобов'язань банківської установи перед клієнтом за договором банківського рахунку.

За умовами частини 3 статті 1068 Цивільного кодексу України клієнт банку вправі у будь-який час ініціювати видачу або перерахунок грошових коштів на інший рахунок, що і було зроблено останнім в порядку пункту 2.3.4. Договору шляхом подання від клієнта заяви (заява від 14.01.2016 №3) про повернення залишку коштів в сумі 1442 грн. 14 коп., з наданням платіжного доручення на перерахування коштів за вказаними в платіжному документі реквізитами. Доказом отримання банком вказаної заяви є лист ПАТ "Укрінбанк" №482/0/2-16 від 24.01.2016 (а.с. 15).

Норми частини 3 статті 1068 Цивільного кодексу України містять імперативний припис, згідно якого Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Відповідно до вимог ч. 8.1 ст. 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня.

Міжбанківський переказ виконується в строк до трьох операційних днів (ч. 8.4 ст. 8 Закону).

Переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі (ч. 30.1 ст. 30 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні").

З огляду на наведене, причиною виникнення спору є невиконання Банком умов договору та приписів чинного законодавства України, яке регулює порядок виконання договорів банківського рахунку.

Крім того, відповідач посилався у своєму відзиві на запровадження тимчасової адміністрації у звязку з ліквідацією банку, та на приписи ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", відповідно до якої під час здійснення тимчасової адміністрації платежі з рахунків, відкритих у ПАТ "Укрінбанк" (в тому числі переказ коштів на інші рахунки), не здійснюватимуться, оскільки вони є вимогами кредитора.

Однак, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.03.2016 у справі №826/1162/16 було визнано незаконною та скасовано постанову Правління Національного банку України №934 від 24.12.2015 Про віднесення Публічного акціонерного товариства Укрінбанк до категорії неплатоспроможних, визнано незаконним та скасовано рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №239 від 24.12.2015 Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ Укрінбанк та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.04.2016 у справі №826/1162/16 постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.03.2016 залишено без змін. Ухвалою від 31.08.2016 Вищого господарського суду України у справі №826/1162/16 постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.03.2016 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14.04.2016 у справі № 826/1162/16 залишено без змін. Відповідно, дані судові акти набрали законної сили.

До того ж, в постанові Рівненського апеляційного господарського суду від 27 грудня 2016 року у справі №906/440/16 зазначено, що відповідно до пункту 1.1. статті 1 Статуту Публічного акціонерного товариства "Укрінком" (і.к. 05839888) Публічне акціонерне товариство "Укрінком" продовжує свою діяльність на підставі цього Статуту шляхом зміни найменування з Публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк" на Публічне акціонерне товариство "Укрінком", яке є правонаступником всіх прав та обов'язків Публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк".

Відповідачем відзив на позовну заяву не подано.

Доказів перерахування заявленої до стягнення суми не надано та в матеріалах справи відсутні.

Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до приписів ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір слід покласти на відповідача в сумі 1378 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 188 Господарського кодексу України, ст.ст. 1066, 1068, 1074, 1075 Цивільного кодексу України, ч.ч.. 8.1, 8.4 ст. 8, ч. 30.1 ст. 30 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в України", ст. 55 Закону України «Про банки та банківську діяльність», ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", суд

в и р і ш и в:

1. Позов Фізичної особи підприємця ОСОБА_1, м. Самбір Львівської області до Публічного акціонерного товариства УКРІНКОМ, м. Сєвєродонецьк Луганської області про стягнення 1442 грн. 14 коп. задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства УКРІНКОМ, 93404, м. Сєвєродонецьк Луганської області, вул. Сметаніна, 3-А, на користь Фізичної особи підприємця ОСОБА_1, 81400, м. Самбір Львівської області, вул. Калнишевського, 157, і.н., ІНФОРМАЦІЯ_1 грошові кошти в сумі 1442 грн. 14 коп. та судовий збір у розмірі 1378 грн. 00 коп.

Видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 16.02.2017.

Суддя А.В. Іванов