ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2017 року Справа № 910/6405/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Самусенко С.С. - головуючого,
Малетича М.М.,
Шевчук С.Р.,

розглянувши касаційну скаргуПублічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на здійснення ліквідації ПАТ "Дельта Банк"
на рішення та постановугосподарського суду міста Києва від 07.06.2016 Київського апеляційного господарського суду від 17.11.2016
у справі№ 910/6405/16
господарського судуміста Києва
за позовомПублічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на здійснення ліквідації ПАТ "Дельта Банк"
до1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Грін Грейн", 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Кримська девелоперська компанія"
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Національний банк України
провизнання договору недійсним,
за участю представників:
від позивача: Грицик А.С.,від відповідача-2: Передня І.В.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 24.01.2017 касаційну скаргу ПАТ "Дельта банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на здійснення ліквідації ПАТ "Дельта Банк" у справі №910/6405/16 прийнято до провадження у складі колегії суддів: Самусенко С.С. - головуючий, Малетича М.М., Шевчук С.Р. у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.01.2017.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 14.02.2017 відкладено розгляд касаційної скарги у справі №910/6405/16.

Вищим господарським судом України відхилено клопотання позивача про залучення до участі у справі третьої особи з урахуванням меж перегляду справи на стадії касаційного провадження.

1. Зміст позовних вимог та стислий виклад підстав подання позову

ПАТ "Дельта банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на здійснення ліквідації ПАТ "Дельта Банк" звернулося до господарського суду із позовом до ТОВ "Грін Грейн" та ТОВ "Кримська девелоперська компанія" про визнання недійсним договору поруки №П-2010395-2 від 24.07.2014, укладеного між позивачем та відповідачем-1.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що спірний договір поруки укладений з порушенням норм чинного законодавства та всупереч обмеженням, встановленим НБУ на підставі постанов Правління від 30.10.2014 №692/БТ та №560 від 11.09.2014 без погодження з куратором банку.

Майнові вимоги позивача за кредитним договором №К-2010395 від 26.04.2012 передано в заставу НБУ. ТОВ "Грін Грейн" як поручитель за спірним правочином був також кредитором банку та пов`язаною з ним особою, а отже, внаслідок укладання договору поруки №П-2010395-2 від 24.07.2014 фактично забезпечувались його права, як кредитора та надавались переваги.

2. Стислий виклад суті рішення місцевого та постанови апеляційного господарських судів та мотиви їх прийняття

Рішенням господарського суду міста Києва у справі №910/6405/16 від 07.06.2016 у справі 910/6405/16 (суддя: Ващенко Т.М.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.11.2016 (судді: Зубець Л.П. - головуючий, Мартюк А.І., Алданова С.О.), в задоволенні позову відмовлено з посиланням на норми ст.ст.203, 215 ЦК України та ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Судові рішення мотивовано недоведеністю того, що внаслідок укладання спірного правочину надано ТОВ "Грін Грейн" переваги, що прямо не встановлені законодавством чи внутрішніми документами банку, а позивач, як банківська установа, став неплатоспроможним та фактично не міг виконувати зобов`язання перед іншими кредиторами.

Суди вказали на отримання позивачем грошових коштів на виконання договору, які у подальшому могли бути використані для виконання ним своїх зобов`язань перед іншими кредиторами.

Крім того, суди послались на норми ст.35 ГПК України та врахували встановлені у справі №910/21732/15 обставини.

3. Підстави, з яких оскаржено судові рішення господарських судів

Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями, ПАТ "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на здійснення ліквідації ПАТ "Дельта Банк" звернулося до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати, а справу №910/6405/16 направити на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

У скарзі вказується, що договір поруки №П-2010395-2 від 24.07.2014 прийнято на облік в обліковій системі банку Б-2 лише 30.12.2016, а тому вказаний договір поруки укладено значно пізніше тієї дати, що зазначена в договорі.

Договір укладено в порушення постанови Правління НБУ №692/БТ від 30.10.2014 та договору застави майнових права №37/ЗМП, без погодження з НБУ та куратора.

Договір не відповідає ст.203 ЦК України, оскільки банк не володів необхідною цивільною дієздатністю без погодження НБУ та куратора.

Крім того, договір поруки є нікчемним в силу ч.3 ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

4. Доводи, викладені у відзиві на касаційну скаргу

У відзиві на касаційну скаргу ТОВ "Кримська девелоперська компанія" вважає її безпідставною та просить залишити оскаржувані судові рішення без змін.

Відповідач-2 зазначає, що спірний договір поруки укладено у повній відповідності із положеннями ст.553 ЦК України, його зміст не суперечить законодавству України та інтересам держави.

5. Обставини справи, встановлені господарськими судами попередніх інстанцій

26.04.2012 між ПАТ "Дельта Банк" як кредитором та ТОВ "Кримська девелоперська компанія" як позичальником укладено кредитний договір №К-2010395.

На виконання умов кредитного договору ПАТ "Дельта Банк" надав ТОВ "Кримська девелоперська компанія" транш у розмірі 15 713 000,00 доларів США, що за курсом НБУ станом на 19.03.2014 еквівалентно 156 498 337,40 грн.

24.07.2014 між ПАТ "Дельта Банк" як кредитором, ТОВ "Кримська девелоперська компанія" як позичальником та ТОВ "Грін Грейн" як поручителем, укладено договір поруки №П-2010395-2.

За п.п.1.1, 1.2 договору поруки поручитель зобов`язується перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов`язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій та пені, у розмірі та у випадках, передбачених кредитним договором, укладеним між кредитором та позичальником.

Згідно п.п.2.1, 2.2 договору поруки зміст забезпеченого порукою зобов`язання: погасити основну суму заборгованості за договором кредиту в сумах та в терміни, зазначені в кредитному договорі; сплатити проценти за користування кредитом в розмірі, строки (терміни) та на умовах, визначених в кредитному договорі; сплатити можливі штрафні санкції, визначені кредитним договором; сплатити інші витрати, пов`язані зі здійсненням забезпеченої порукою вимоги.

Загальний обсяг відповідальності поручителя за цим договором не може перевищувати 8 915 000,00 дол. США.

Відповідно до п.6.2 договору поруки останній набирає чинності з дати його укладання. Дія цього договору припиняється на підставах, передбачених чинним законодавством, але не пізніше 31.03.2015.

Постановою Правління Національного банку України №692/БТ від 30.10.2014 вирішено віднести ПАТ "Дельта Банк" до категорії проблемних банків.

З 03.03.2015 у ПАТ "Дельта Банк" запроваджено тимчасову адміністрацію.

Комісія з перевірки правочинів дійшла висновку, що договір поруки №П-2010395-2 від 24.07.2014 є нікчемним згідно п.7 ч.3 ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", у зв`язку з чим відповідачам надіслано повідомлення №3262 від 12.06.2015 та №3310 від 15.06.2015 про нікчемність.

Постановою Правління Національного банку України №664 від 02.10.2015 відкликано банківську ліцензію та вирішено ліквідувати ПАТ "Дельта Банк".

З 05.10.2015 розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Дельта Банк".

Рішенням господарського суду міста Києва від 13.10.2015 у справі №910/21732/15 встановлено обставини погашення заборгованості позичальника за договором поруки від 24.07.2014 та відмовлено в позові про стягнення за кредитним договором.

Обставини, встановлені рішенням господарського суду міста Києва від 13.10.2015 у справі №910/21732/15 за позовом ПАТ "Дельта Банк" до ТОВ "Кримська девелоперська компанія" про стягнення 305 366 340,29 грн., яке залишено без змін постановами Київського апеляційного господарського суду від 08.12.2015 та Вищого господарського суду України від 24.02.2016, відповідно до ст.35 ГПК України не потребують повторного доведення у даній справі.

6. Норми права, на які звертається увага при вирішенні спору

За ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", в редакції, яка діяла на час укладення договору, протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов`язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

За ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Відповідно до п.1 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до ч.1 ст.52 Закону України "Про банки і банківську діяльність" пов`язаними з банком особами є контролери банку; особи, які мають істотну участь у банку, та особи, через яких ці особи здійснюють опосередковане володіння істотною участю у банку; керівники банку, керівник служби внутрішнього аудиту, керівники та члени комітетів банку; споріднені та афілійовані особи банку, у тому числі учасники банківської групи; особи, які мають істотну участь у споріднених та афілійованих особах банку; керівники юридичних осіб та керівники банків, які є спорідненими та афілійованими особами банку, керівник служби внутрішнього аудиту, керівники та члени комітетів цих осіб; асоційовані особи фізичних осіб, зазначених у пунктах 1 - 6 цієї частини; юридичні особи, в яких фізичні особи, зазначені в цій частині, є керівниками або власниками істотної участі; будь-яка особа, через яку проводиться операція в інтересах осіб, зазначених у цій частині, та на яку здійснюють вплив під час проведення такої операції особи, зазначені в цій частині, через трудові, цивільні та інші відносини.

За ч.3 ст.35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

7. Норми права та мотиви, з яких виходить касаційна інстанція при прийнятті постанови

Відповідно до вимог статті 1117 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів касаційної інстанції вважає висновки місцевого та апеляційного господарських судів про недоведеність недійсності договору поруки законними та обґрунтованими.

Як вбачається із рішення господарського суду у справі №910/21732/15, судами у вказаній справі встановлено обставини, які не доказуються при розгляді справи №910/6405/16 згідно норми ст.35 ГПК України.

У рішенні господарського суду у справі №910/21732/15 встановлено дату укладення спірного договору поруки - 24.07.2014.

Крім того, судами також враховано встановлену у рішенні господарського суду у справі № 910/21732/15 обставину про погашення заборгованості позичальника за договором поруки від 24.07.2014.

Ці встановлені обставини спростовують доводи банку, зокрема, про те, що оспорюваний ним правочин не був направлений на реальне настання правових наслідків.

Господарські суди попередніх інстанцій встановили, що ТОВ "Грін Грейн" не є пов`язаною особою з ПАТ "Дельта Банк" відповідно до ч.1 ст.52 Закону України "Про банки і банківську діяльність". Позивач при укладенні спірного договору не відмовлявся від власних майнових вимог.

За вказаних обставин судами правильно відхилено посилання позивача на обмеження, введені постановою Правління НБУ №692/БТ від 30.10.2014 "Про віднесення ПАТ "Дельта Банк" до категорії проблемних", зокрема, і з тих підстав, що ці обмеження введено після укладення спірного правочину.

На стадії апеляційного перегляду рішення у даній справі позивач подав Київському апеляційному господарському суду клопотання про залучення до матеріалів справи додаткових доказів.

Апеляційною інстанцією враховано ст.101 ГПК України, за якою додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

За ч.2 ст. 1117 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

8. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

З дотриманням передбачених законодавством меж перегляду справи в касаційній інстанції, заслухавши суддю-доповідача, представників позивача та відповідача-2, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права господарськими судами попередніх інстанцій, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки встановлених судами обставин.

Колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що оскаржувані рішення та постанова судів попередніх інстанцій прийнято із повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим для задоволення касаційної скарги правові підстави відсутні.

Відповідно до ст.1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право, зокрема, залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ПАТ "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на здійснення ліквідації ПАТ "Дельта Банк" залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 17.11.2016 у справі №910/6405/16 залишити без змін.

Головуючий суддя С. Самусенко

Судді: М. Малетич

С. Шевчук