ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2017 р. Справа № 914/151/16

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Скрипчук О.С.

суддів Бойко С.М.

ОСОБА_1

при секретарі судового засідання Лагутіні В.Б.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівський будівельний холдинг» за вих. № 26/05-1 від 26.05.2016 року

на рішення Господарського суду Львівської області від 12.05.2016 року

у справі № 914/151/16

за позовом: Комунального підприємства «Управління капітального будівництва» Дрогобицької міської ради, м. Дрогобич

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівський будівельний холдинг», м. Львів

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Дрогобицької міської ради, м. Дрогобич

про стягнення 727 560,41 грн.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2 начальник комунального підприємства, ОСОБА_3 довіреність № 64 від 07.02.2017 року;

від відповідача: не зявився;

від третьої особи: ОСОБА_4 довіреність № 3-28/99 від 06.01.2017 року

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Управління капітального будівництва» Дрогобицької міської ради звернулось до Господарського суду Львівської області із позовом до ТзОВ «Львівський будівельний холдинг» про стягнення 727 560,41 грн.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 12.05.2016 року у справі № 914/151/16 (суддя Гутьєва В.) позов Комунального підприємства «Управління капітального будівництва» Дрогобицької міської ради задоволено частково. Суд виніс рішення, яким стягнув з ТзОВ «Львівський будівельний холдинг» на користь Комунального підприємства «Управління капітального будівництва» Дрогобицької міської ради 665 645,72 грн. невикористаного авансу. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням ТзОВ «Львівський будівельний холдинг» подало апеляційну скаргу за вих. № 26/05-1 від 26.05.2016 року, в якій просить рішення Господарського суду Львівської області від 12.05.2016 року скасувати, прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті рішення порушено норми матеріального і процесуального права. А саме скаржник стверджує, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що отриманий від позивача аванс у розмірі 1 349 400,00 грн. освоєно у термін, передбачений договором, про що свідчать видаткові накладні на придбання будівельних матеріалів.

Позивач було подано до суду заперечення на апеляційну скаргу б/н від 06.07.2016 року, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги на рішення Господарського суду Львівської області від 12.05.2016 року.

Відповідачем було подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи № 20/02/17 від 20.02.2017 року, у звязку з неможливістю забезпечити явку уповноваженого представника у судове засідання. Дане клопотання відхилене, оскільки судова колегія не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст. 77 ГПК України.

Позивачем було подано на адресу суду заяву б/н і дати (вх. № 01-05/4388/16), в якій просив залучити спеціалістів Дрогобицького УДКСУ Львівської області до розгляду справи та надання пояснень спеціалістами Дрогобицького УДКСУ Львівської області щодо виданих ними офіційних документів про порушення бюджетного законодавства встановлення факту несвоєчасного освоєння та повернення підрядником ТзОВ «Львівський будівельний холдинг» авансу за договором № 12/10/15 від 12.10.2015 року по обєкту Реконструкція з прибудовою ЗОШ № 5 на вул. Зварицькій в м. Дрогобич Львівської області. Перша черга в сумі 665 645,72 грн. Колегія суддів не вбачає підстав для залучення спеціалістів Дрогобицького УДКСУ Львівської області до розгляду справи та надання останніми пояснень.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення учасників процесу, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.10.2015 р. між Комунальним підприємством «Управління капітального будівництва» Дрогобицької міської ради (замовник) та ТзОВ «Львівський будівельний холдинг» (підрядник) було укладено договір № 12/10/15 про закупівлю робіт за державні кошти (надалі договір). Згідно умов договору підрядник зобовязався виконати замовникові роботи по обєкту «Реконструкція з прибудовою ЗОШ № 5 на вул. Зварицькій в м. Дрогобич Львівської області. Перша черга» відповідно до проектно-кошторисної документації та умов цього договору та здати їх у встановлений строк, а замовник зобовязався передати підряднику затверджену проектно-кошторисну документацію, прийняти і оплатити згідно з умовами цього договору закінчені роботи.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що ціна договору становить 4 498 000,00 грн.

Фінансування робіт здійснюється за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів. Платіжні зобовязання виникають при наявності бюджетного призначення (бюджетних асигнувань) та наявності коштів на рахунку замовника (п. 4.1 договору).

Пунктом 5.1 договору встановлено, що строк виконання робіт становить: жовтень 2015 грудень 2015 року. Етапи виконання робіт фіксуються сторонами в календарному графіку виконання робіт, який оформляється додатком до цього договору та є невідємною його частиною. За невиконання або неналежне виконання календарного графіку робі підрядник несе відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством.

Відповідно до п. 4.5 договору замовник може перерахувати підряднику аванс для придбання і постачання необхідних для виконання робіт матеріалів, конструкцій, виробів і обладнання у розмірі 30% ціни цього договору.

Позивачем на виконання положень п. 4.5 договору було перераховано на рахунок відповідача кошти на суму 1 349 400,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями, а саме: платіжне доручення № 1 від 16.10.2015 р. на суму 1 199 400,00 грн., платіжне доручення № 1 від 16.10.2015 р. на суму 150 000,00 грн.

Згідно з п. 4.6 договору № 12/10/15 від 12.10.2015 р. підрядник зобовязується використати одержаний аванс протягом двох місяців з моменту його отримання для придбання і постачання необхідних для виконання робіт матеріалів, конструкцій, виробів і обладнання. По закінченню вказаного строку підрядник зобовязаний повернути замовнику невикористану суму авансу.

Після отримання авансу відповідачем були виконані роботи за договором на суму 683 754,28 грн., що підтверджується довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форми КБ-3), актом приймання виконаних робіт (форми КБ-2в) за грудень 2015 р., які 17.12.2015 р. підписані повноважними представниками сторін.

В подальшому 25.12.2015 р. відповідачем було направлено позивачеві акти форми КБ-2в та довідки форми КБ-3 на суму 801 598,78 грн. для перевірки та приймання робіт за грудень 2015 р. Позивач не підписав зазначені акти приймання робіт форми КБ-2в та довідки форми КБ-3 на суму 801 598,78 грн., посилаючись на те, що відповідачем не було дотримано вимог договору про закупівлю робіт за державні кошти від 12.10.2015 р. та допущено порушення і недоліки щодо процедури предявлення та приймання цих робіт.

Згідно з пп. 6.2.6, 6.2.7, 6.2.9 договору замовник має право перевіряти виконавчу документацію, яка ведеться підрядником згідно діючих норм та правил на предмет відповідності її вимогам цих норм та правил, вимагати від підрядника надання документів, що підтверджують якість матеріалів та обладнання, що ним використовуються, вимагати від підрядника надання виконавчої документації, актів прихованих робіт, протоколів випробувань та інших документів компетенції підрядника, що необхідні для здачі обєкта в експлуатацію. Відповідно до п. 6.2.10 договору замовник має також інші права, передбачені Цивільним і Господарським кодексами України, Загальними умовами укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництву, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 668 від 01 серпня 2005 року (зі змінами) та іншими актами.

Відповідно до п. 6.2.4 договору замовник має право повернути підряднику акти прийому виконаних будівельних робіт та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати без здійснення оплати в разі неналежного оформлення документів щодо порядку здійснення оплати.

Позивач у заяві про надання додаткових доказів (за вх. № 11450/16 від 18.03.2016 р.) зазначає, що акти виконаних робіт форми КБ-2в та довідки форми КБ-3 на суму 801 598,78 грн. перевірено технаглядом замовника (позивача) та направлено підряднику (відповідачу) претензію № 3 від 24.12.2016 р., телеграми від 24.12.2015 р., від 26.12.2015 р., телефонограму від 28.12.2015 р. з метою усунення виявлених порушень вимог пп. 6.2.6, 6.2.7, 6.2.9, 6.2.10 договору підряду щодо надання підтверджуючих супровідних документів, а саме: актів прихованих робіт, журналів виконаних робіт, сертифікатів відповідності та паспортів на матеріали і обладнання відповідно до перевірених 26.12.2015 р. технаглядом обємів робіт. Крім цього, позивач просив відповідача направити уповноваженого представника для проведення на обєкті спільної двосторонньої перевірки, щодо встановлення обсягів та приймання робіт. Позивач стверджує, що оскільки після проведення спільної перевірки відповідач не надав для підписання актів виконаних робіт форми КБ-2в та довідки форми КБ-3 в підтверджених обсягах, ним 21.01.2016 р. повернуто надані акти виконаних робіт форми КБ-2в та довідки форми КБ-3 на суму 801 598,78 грн. без оплати.

Як стверджує позивач, станом на 22.12.2015 р. відповідачем не було виконано вимог п. 4.6 договору № 12/10/15 від 12.10.2015 р., не надано належного підтвердження виконання робіт та не повернуто позивачу невикористаний аванс на суму 665 745,72 грн.

З метою врегулювання спору позивач звернувся до відповідача з претензією за вих. № 308 від 01.12.2015 р., з претензією з вих. № 321 від 09.12.2015 р., з претензією за вих. № 335 від 24.12.2015 р., які залишені відповідачем без відповіді та реагування. У звязку з невиконанням умов договору № 12/10/15 від 12.10.2015 р., позивач просить стягнути з відповідача 665 645,72 грн. невикористаного авансу, 53 762,23 грн. пені, 4 486,46 грн. втрат від інфляції, 3 666,00 грн. 3 % річних.

При винесенні постанови колегія суддів виходила з наступного.

Частина 1 ст. 509 ЦК України зазначає, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення (п. 1 ст. 843 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов'язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов'язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Згідно з ч. 1 ст. 318 ГК України за договором підряду на капітальне будівництво одна сторона (підрядник) зобов'язується своїми силами і засобами на замовлення другої сторони (замовника) побудувати і здати замовникові у встановлений строк визначений договором об'єкт відповідно до проектно-кошторисної документації або виконати зумовлені договором будівельні та інші роботи, а замовник зобов'язується передати підряднику затверджену проектно-кошторисну документацію, надати йому будівельний майданчик, прийняти закінчені будівництвом об'єкти і оплатити їх.

Договір підряду відповідно до цієї статті укладається на будівництво, розширення, реконструкцію та перепрофілювання об'єктів; будівництво об'єктів з покладенням повністю або частково на підрядника виконання робіт з проектування, поставки обладнання, пусконалагоджувальних та інших робіт; виконання окремих комплексів будівельних, монтажних, спеціальних, проектно-конструкторських та інших робіт, пов'язаних з будівництвом об'єктів (ч. 2 ст. 318 ГК України).

Абзацом 2 пункту 19 Порядку державного фінансування капітального будівництва, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 № 1764 передбачено, що замовник перераховує підряднику аванс, якщо це передбачено договором (контрактом). Розмір авансу не може перевищувати 30 % вартості річного обсягу робіт. Підрядник зобов'язується використати одержаний аванс на придбання і постачання необхідних для виконання робіт матеріалів, конструкцій, виробів протягом трьох місяців після одержання авансу. По закінченні тримісячного терміну невикористані суми авансу повертаються замовнику.

Судом встановлено, що позивачем на виконання положень п. 4.5 договору було перераховано на рахунок відповідача (підрядник за договором) кошти в сумі 1 349 400,00 грн. (платіжне доручення № 1 від 16.10.2015 р. на суму 1 199 400,00 грн., платіжне доручення № 1 від 16.10.2015 р. на суму 150 000,00 грн.), як аванс для придбання і постачання необхідних для виконання робіт матеріалів, конструкцій, виробів і обладнання.

Відповідач, згідно умов договору, зобовязався використати одержаний аванс протягом двох місяців з моменту його отримання для придбання і постачання необхідних для виконання робіт матеріалів, конструкцій, виробів і обладнання і по закінченню вказаного строку підрядник зобовязаний повернути замовнику невикористану суму авансу.

Відповідач у додаткових поясненнях № 11/05-1 від 11.05.2016 року стверджує, що аванс ним був отриманий 22.10.2015 року. А відтак відповідач зобовязаний був використати аванс до 23.12.2015 року і по закінченню вказаного строку - повернути замовнику невикористану суму авансу.

Також судом встановлено, що після отримання авансу відповідачем упродовж двомісячного терміну були виконані роботи за договором на суму 683 754,28 грн., що підтверджується довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат форми КБ-3 за грудень 2015 р., актом приймання виконаних робіт форми КБ-2 за грудень 2015 р. на загальну суму 683 754,28 грн.

Посилання апелянта на те, що ним 25.12.2015 р. були направлені на адресу позивача акти форми КБ-2в та довідки форми КБ-3 на суму 801 598,78 грн., для перевірки та приймання роботи за грудень 2015 р., не можуть бути доказом того, що відповідачем був використаний аванс в сумі 665 645,72 грн. до 23.12.2015 р. Адже, зазначені акти форми КБ-2в та довідки форми КБ-3 на суму 801 598,78 грн. були направлені на адресу позивача після спливу двохмісячного строку, встановленого п. 4.6 договору про закупівлю робіт за державні кошти від 12.10.2015 р

Крім цього, колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 6.2.4 договору позивач повернув відповідачу акти виконаних робіт форми КБ-2в та довідки форми КБ-3 на суму 801 598,78 грн. без здійснення оплати у звязку тим, що відповідачем не було дотримано вимог договору про закупівлю робіт за державні кошти від 12.10.2015 р. та допущено порушення і недоліки щодо процедури предявлення та приймання цих робіт.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 01.09.2016 року було призначено у даній справі будівельно-технічну експертизу, на вирішення експерта було поставлено питання: чи використано ТзОВ «Львівський будівельний холдинг» перерахований позивачем аванс в сумі 1 349 400,00 грн. на цілі передбачені п. 4.5. договору № 12/10/15 від 12.10.2015 року про закупівлю робіт за державні кошти станом на 22.12.2015 року?

03.02.2017 року на адресу Львівського апеляційного господарського суду з Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз супровідним листом за № 4583 від 30.01.2017 року повернулися матеріали справи № 914/151/16 з висновком судового експерта № 4583 від 30.01.2017 року, в якому зазначено, що наявними у матеріалах справи документами не підтверджується використання ТзОВ «Львівський будівельний холдинг» всієї суми авансу в розмірі 1 349 400,00 грн. на цілі передбачені п. 4.5. договору № 12/10/15 від 12.10.2015 року про закупівлю робіт за державні кошти станом на 22.12.2015 року.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи те, що відповідачем не надано доказів використання авансу на суму 665 645,72 грн. до 23.12.2015 р. у встановленому порядку, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача 665 645,72 грн. невикористаного авансу.

Щодо позовних вимог про стягнення пені в сумі 53 762,23 грн., 4 486,46 грн. втрат від інфляції, 3 666,00 грн. 3 % річних за період з 22.10.2015 р. до 24.12.2015 р., то останні не підлягають до задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно із положеннями ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Відповідно до п. 8.3 договору у разі невиконання або несвоєчасного виконання своїх зобовязань за договором підрядник сплачує замовнику за кожен день прострочення неустойку (пеню) у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується неустойка (пеня) від ціни невиконаних робіт на обєкті з дня отримання бюджетних коштів, а у разі здійснення попередньої оплати підрядник крім сплати зазначених штрафних санкцій повертає замовнику кошти з урахуванням індексу інфляції.

Суд звертає увагу, що обовязок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних не виникає у випадках повернення сум авансу та завдатку, оскільки відповідні дії вчиняються сторонами не на виконання взятих на себе грошових зобовязань, а з інших підстав (п. 5.2. Постанови Пленуму ВГСУ № 14 від 17.12.2013 р. Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань).

Предметом спору між позивачем та відповідачем не є фактичне встановлення обємів виконаних відповідачем робіт, а повернення невикористаного в двомісячний строк авансу, який за своєю правовою природою не є грошовим зобовязанням. Таким чином, в даному випадку відсутні підстави для нарахування пені, інфляційних втрат та 3% річних, оскільки зміст позовних вимог стосується повернення відповідачем суми невикористаного ним авансу.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Львівської області від 12.05.2016 року відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для його скасування немає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1.Рішення Господарського суду Львівської області від 12.05.2016 року у даній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3. Справу направити в Господарський суд Львівської області.

Головуючий - суддя Скрипчук О.С.

суддя Бойко С.М.

суддя Матущак О.І.