КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2017 р. Справа№ 910/20125/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Мальченко А.О.

Чорногуза М.Г.

при секретарі судового засідання Степанці О.В.,

від позивача - Голєв Ю.В., довіреність №18-0009/45451 від 30.05.2016 року,

від відповідача - Мідляр В.В., довіреність №04/670 від 01.03.2016 року,

від третьої особи - Сотнікова І.В., довіреність №27-48343/16 від 28.12.2016 року,

розглянувши матеріали апеляційної скарги

Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Додусенка В.І.

на рішення господарського суду міста Києва від 08.12.2016 року

у справі №910/20125/16 (суддя Головатюк Л.Д.)

за позовом Національного банку України, м. Київ,

до Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Додусенка В.І., м. Київ,

тертя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, м. Київ,

про стягнення 329916,18 грн., -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року Національний банк України подав до господарського суду міста Києва позов до ПАТ "Банк Камбіо" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Додусенка В.І. про стягнення 329916,18 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 08.12.2016 року у справі №910/20125/16 позов задоволено. Присуджено до стягнення з Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо" на користь Національного банку України кошти, які надійшли від погашення позичальниками (фінансовими та майновими поручителями) заборгованості за заставленими кредитами, згідно з договорами застави майнових прав: №21/ЗМП від 24.03.2014, №21/ЗМП-1 від 14.04.2014 року у розмірі 329916,18 грн., 4948,74 грн. судового збору.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Додусенка В.І. подало до Київського апеляційного господарського суду скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 08.12.2016 року у справі №910/20125/16 повністю та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним і неповним дослідженням доказів, порушенням судом норм матеріального права, у зв'язку з чим висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Так, скаржник вважає, що на виконання вимог ст. 52 Закону України «Про заставу», грошові кошти, отримані за кредитними договорами, права яких передано в заставу позивачу, повинні бути освоєні в безумовній відповідності до п. 3.4.6. договорів застави з врахуванням категорії кредиту за яким здійснюється погашення.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.02.2017 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Додусенка В.І. на рішення Господарського суду міста Києва від 08.12.2016 року у справі №910/20125/16 прийнято до провадження у складі: Агрикової О.В. (головуючий), судді: Баранець О.М., Чорногуз М.Г. та призначено її розгляд на 21.02.2017 року.

У зв'язку з перебуванням судді Баранця О.М., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, на лікарняному, відповідно до пп. 2.3.25, 2.3.49 п. 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, п. 5.1, Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Київському апеляційному господарському суді, затверджених рішенням зборів суддів від 03.02.2016 року, автоматизованою системою здійснено заміну судді Баранця О.М. у складі визначеної колегії для розгляду вказаної вище справи, про що сформовано протокол.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Додусенка В.І. на рішення Господарського суду міста Києва від 08.12.2016 року у справі №910/20125/16 передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: Агрикової О.В. (головуючий), судді: Чорногуз М.Г., Мальченко А.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.02.2017 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Додусенка В.І. на рішення Господарського суду міста Києва від 08.12.2016 року у справі №910/20125/16 прийнято до провадження у складі: Агрикової О.В. (головуючий), судді: Мальченко А.О., Чорногуз М.Г.

16.02.2017 року третя особа подала через канцелярію Київського апеляційного господарського суду письмові пояснення в яких просила задовольнити апеляційну скаргу, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

21.02.2017 року позивач подав через канцелярію Київського апеляційного господарського суду письмові пояснення в яких просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

В судовому засіданні 21.02.2017 року представники позивач, відповідача та третьої особи надали усні пояснення по суті спору, відповіли на запитання суду. Відповідач та третя особа підтримали апеляційну скаргу, позивач заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Статтею 101 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Місцевим господарським судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 24.03.2014 між Національним банком України (далі - позивач, кредитор) та публічним акціонерним товариством "БАНК КАМБІО" (далі - відповідач, позичальник) було укладено кредитний договір № 21 (надалі - кредитний договір). (том 1, а.с. 32-36).

Пунктом 1.1. кредитного договору передбачено, що Кредитор надає Позичальнику кредит для збереження ліквідності у сумі 23 000 000,00 грн. (Двадцять три мільйони гривень 00 копійок) на строк з 24.03.2014 року до 13.03.2015 року (включно).

Розмір процентної ставки встановлюється на рівні потрійної облікової ставки Національного банку України та на день укладення цього договору становить 19,5% (дев'ятнадцять цілих п'ять десятих відсотків) річних (облікова ставка Національного банку України за станом на 24.03.2014 становить 6,5%). Процентна ставка за кредитом є змінною, в залежності від діючої облікової ставки Національного банку України.

При зміні облікової ставки Національного банку України в процесі виконання кредитного договору Позичальник, з дати набрання чинності нової облікової ставки, самостійно перераховує розмір процентної ставки, застосовуючи діючу облікову ставку Національного банку України в потрійному розмірі.

Базовою кількістю днів для нарахування процентів є фактична кількість днів у місяці/фактична кількість днів у році.

Також, як вбачається з матеріалів справи, 24.03.2014 року між Національним банком України та публічним акціонерним товариством "БАНК КАМБІО" було укладено договір застави майнових прав № 21/ЗМП.( надалі - договір застави №21/ЗМП). (том 1, а.с. 39-42).

Відповідно до п. 1.1. договору застави №21/ЗМП предметом застави є майнові права за кредитними договорами, що укладені між Заставодавцем: і юридичними та фізичними, особами, перелік яких наведений у Додатку № 1 до цього Договору (далі - Боржники), що є його .невід'ємною частиною (надалі всі вищезазначені кредитні договори та генеральні кредитні договори, договори про відкриття кредитної лінії, договори про кредитування, чи інша назва договору про наданні кредитних коштів на умовах повернення, платності, строковості, забезпеченості та цільового характеру використання, разом та/або окремо іменуються - Кредитні договори). Станом на 24.03.2014 заборгованість за Кредитними договорами становить 99 025 389,42 грн. (Дев'яносто дев'ять мільйонів двадцять п'ять тисяч триста вісімдесят дев'ять гривень 42 копійки).

Зобов'язання, що випливають з укладених Кредитних договорів, забезпечуються договорами застави, іпотеки, поруки тощо.

Відповідно до п. 1.3. договору застави №21/ЗМП надана застава забезпечує належне виконання Заставодавцем вимог Заставодержателя, що випливають (та/або) випливатимуть з кредитного договору від 24.03.2014 року №21, укладеного між Заставодавцем та Заставодержателем, а також всіх додаткових договорів (угод), що будуть укладені до нього, а також усіх окремих кредитних договорів (та змін до них), (далі разом або окремо - Кредитний договір), в тому числі щодо суми зобов'язань, строків їх виконання, розміру процентів та інших умов, у тому числі щодо: - повернення Заставодавцем Заставодержателю кредиту у сумі 23 000 000,00 грн. в строк до 13.03.2015 включно; - сплати Заставодавцем процентів за користування кредитом у розмірі потрійної облікової ставки Національного банку, в порядку та строки, визначені Кредитним договором; - виконання Заставодавцем інших зобов'язань, передбачених Кредитним договором, у повному обсязі, на умовах і в строки, визначені в Кредитному договорі (у тому числі при зміні строків виконання зобов'язань), у тому числі зобов'язань щодо сплати неустойок (пені та штрафів) та відшкодування збитків.

Згідно з п. 1.4. договору застави №21/ЗМП у разі набуття Заставодержателем підстав для звернення стягнення на предмет застави відповідно до цього Договору та чинного законодавства Заставодержатель має право здійснити реалізацію предмета застави шляхом уступки права вимоги за Кредитними договорами, у порядку, визначеному законодавством України.

Заставодержатель разом із зверненням стягнення на предмет застави може використовувати інші передбачені законодавством України способи захисту своїх прав за Кредитним договором. (п. 4.4. договору застави №21/ЗМП).

Пунктом 6.1 договору застави №21/ЗМП передбачено, що взаємовідносини Сторін, не передбачені цим Договором регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про заставу», Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», чинним законодавством України.

Також, в матеріалах справи наявний договір застави майнових прав № 21/ЗМП-1 від 14.04.2014 року (надалі - договір застави №21/ЗМП-1). (том 1, а.с. 44-48).

В п. 1.1. договору застави №21/ЗМП-1 передбачено, що предметом застави за цим Договором є майнові права за кредитними договорами, що укладені між Заставодавцем і юридичною особою, згідно з Додатком: № 1 до цього Договору (далі - Боржники), що є його невід'ємною частиною (надалі всі вищезазначені кредитні договори та генеральні кредитні договори, договори про відкриття кредитної лінії, договори про кредитування, чи інша назва договору про надання кредитних коштів на умовах повернення., платності, строковості, забезпеченості та цільового характеру використання разом та/або окремо іменуються - Кредитні договори). Станом на 14.04.2014 заборгованість за Кредитними договорами становить 40 000 000,00 грн. (Сорок мільйонів гривень 00 копійок).

Зобов'язання, що випливають з укладених Кредитних договорів, забезпечуються договорами застави, іпотеки, поруки тощо.

Відповідно до п. 1.3. договору застави №21/ЗМП-1 надана застава забезпечує належне виконання Заставодавцем вимог Заставодержателя, що випливають (та/або) випливатимуть з кредитного договору від 24.03.2014 року №21, укладеного між Заставодавцем та Заставодержателем, а також всіх додаткових договорів (угод), що будуть укладені до нього, а також усіх окремих кредитних договорів (та змін до них), (далі разом або окремо -- Кредитний договір), в тому числі щодо суми зобов'язань, строків їх виконання, розміру процентів та інших умов, у тому числі щодо: - повернення Заставодавцем Заставодержателю кредиту у сумі та на умовах, визначених у Кредитному договорі в строк до 13.03.2015 включно; - сплати Заставодавцем процентів за користування кредитом у розмірі потрійної облікової ставки Національного банку, в порядку та строки, визначені Кредитним договором; - виконання Заставодавцем інших зобов'язань, передбачених Кредитним договором, у повному обсязі, на умовах і в строки, визначені в Кредитному договорі (у тому числі при зміні строків виконання зобов'язань), у тому числі зобов'язань щодо сплати неустойок (пені та штрафів) та відшкодування збитків.

Згідно з п. 1.4. договору застави №21/ЗМП-1 у разі набуття Заставодержателем підстав для звернення стягнення на предмет застави відповідно до цього Договору та чинного законодавства Заставодержатель має право здійснити реалізацію предмета застави шляхом уступки права вимоги за Кредитними договорами, у порядку, визначеному законодавством України.

Як передбачено п. 4.4. договору застави №21/ЗМП-1 заставодержатель разом із зверненням стягнення на предмет застави може використовувати інші передбачені законодавством України способи захисту своїх прав за Кредитним договором.

Пунктом 6.1 договору застави №21/ЗМП-1 передбачено, що взаємовідносини Сторін, не передбачені цим Договором регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про заставу», Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», чинним законодавством України.

В подальшому, на підставі постанови Правління НБУ від 27.02.2015 виконавчою дирекцією Фонду гарантування прийнято рішення від 02.03.2015 про початок процедури ліквідації ПАТ "БАНК КАМБІО" та делегування повноважень ліквідатора ПАТ "БАНК КАМБІО".

Враховуючи дану обставину, позивач звернувся до відповідача з заявою про кредиторські вимоги НБУ до ПАТ "БАНК КАМБІО" №06-306/4868 від 23.03.2015 року. (том 1, а.с. 24-25). Зокрема, у вказаній заяві були заявлені й вимоги за вищевказаними кредитними договорами під забезпечення майнових прав № 21/ЗМП та № 21/ЗМП-1.

В матеріалах справи наявна копія електронного повідомлення №19/3705 ВІД 09.07.2015 року в якому вказано, що уповноваженою особою Фонду гарантування на ліквідацію ПАТ "БАНК КАМБІО" визнано кредиторські вимоги позивача.(том 1, а.с. 26).

Також, позивачем надано довідку щодо обсягу не перерахованих уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Камбіо» коштів, що надійшли банку на погашення заборгованості за кредитними договорами, майнові права за якими передані у заставу Національному банку України. (том 1, а.с. 27). Відповідач проти розміру коштів не заперечує.

Отже, місцевий господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги Національного банку підлягають задоволенню з чим колегія суддів погоджується виходячи з наступного.

Статтею 50 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" установлено, що з дня початку процедури ліквідації банку Фонд приступає до інвентаризації та оцінки майна банку з метою формування ліквідаційної маси банку. До ліквідаційної маси банку включаються будь-яке нерухоме та рухоме майно, кошти, майнові права та інші активи банку. До ліквідаційної маси банку не включається майно у випадках, прямо передбачених законом, а також ліцензія, гудвіл.

Частиною 2 статті 51 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що Фонд гарантування розпочинає реалізацію майна ПАТ "БАНК КАМБІО" після затвердження виконавчою дирекцією Фонду гарантування результатів інвентаризації майна банку та формування ліквідаційної маси.

Виконавча дирекція Фонду гарантування своїм рішенням від 04.06.2015 затвердила реєстр акцептованих вимог кредиторів. (том 1, а.с. 23).

Пунктом 3 частини 2 статті 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" установлено, що з дня початку ліквідації банку строк виконання всіх його грошових зобов'язань є таким, що настав.

Відповідно до вимог пункту 1.30 глави 1 розділу III та пункту 2.21 глави 2 розділу V Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку від 05.07.2012 № 2 (зі змінами) уповноважені особи, зобов'язані обліковувати на окремому аналітичному рахунку кошти, що надійшли, зокрема, від погашення заборгованості за заставленими кредитами. Після затвердження виконавчою дирекцією Фонду гарантування результатів інвентаризації майна банків та формування ліквідаційної маси, такі кошти перераховуються заставодержателю (НБУ) в рахунок погашення заборгованості за наданими кредитами.

Частина 3 статті 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачає, що майно банку, що є предметом застави, включається до складу ліквідаційної маси, але використовується виключно для позачергового задоволення вимог заставодержателя. У разі продажу Фондом гарантування заставленого майна (активів) кошти, отримані від реалізації такого майна (активів), спрямовуються на погашення вимог заставодержателя в розмірі не більше основної суми заборгованості за забезпеченим таким майном (активами) зобов'язанням разом з нарахованими процентами після відшкодування Фонду витрат на утримання та продаж такого майна. Решта коштів уключається до ліквідаційної маси банку.

Крім того, відповідно до статті 52 Закону України "Про заставу" установлено, якщо боржник заставодавця до виконання заставодавцем зобов'язання, забезпеченого заставою, виконає своє зобов'язання, все, одержане при цьому заставодавцем, стає предметом застави, про що заставодавець зобов'язаний негайно повідомити заставодержателя. При одержанні від свого боржника в рахунок виконання зобов'язання грошових сум заставодавець зобов'язаний за вимогою заставодержателя перерахувати відповідні суми в рахунок виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, якщо інше не встановлено договором застави.

Згідно з п. 2.21 глави 2 розділу V Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.07.2012 №2 (з наступними змінами), уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку зобов'язана обліковувати на окремому аналітичному рахунку кошти (крім коштів у якості відшкодування витрат Фонду на утримання та продаж заставленого майна банку, розрахованих відповідно до нормативно-правових актів Фонду), що надійшли від: реалізації майна (майнових прав), переданого в іпотеку (заставу); погашення заборгованості за кредитами банку, майнові права за якими передано в заставу; погашення цінних паперів, переданих в заставу; погашення заборгованості за іншими забезпеченими зобов'язаннями банку. Такі кошти перераховуються уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку в рахунок погашення зобов'язань банку за кредитами після затвердження виконавчою дирекцією Фонду результатів інвентаризації майна банку та формування ліквідаційної маси.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

За приписами статей 509, 526 ЦК України, статей 173, 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як визначено у статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції щодо задоволення позовних вимог оскільки в зв'язку з введенням процедури ліквідації в ПАТ «БАНК КАМБІО» строк виконання грошових зобов'язань ПАТ «БАНК КАМБІО» за вказаним вище Кредитним договором є таким, що настав, виконання зобов'язань ПАТ «БАНК КАМБІО» за вказаним вище Кредитним договором забезпечене заставою, а у Національного банку України виникло право задовольнити свої вимоги як кредитора за Кредитним договором за рахунок предмета застави.

Крім того, колегія суддів зазначає, що один із способів задоволення вимог кредитора за рахунок такого предмета застави як майнові права встановлений ст. 52 Закону України «Про заставу», що дає право заставодержателю вимагати від заставодавця перерахування на користь заставодержателя коштів, отриманих заставодавцем від своїх боржників за кредитними договорами, майнові права за якими передані в заставу.

Посилання скаржника, на п. 3.4.6. Договору застави колегією суддів відхиляються оскільки зобов'язання Відповідача щодо погашення заборгованості за наданими Позивачем кредитами, підлягають виконанню в повному обсязі та в порядку, визначеному Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та вищезазначеним Положенням про виведення неплатоспроможного банку з ринку. Даним пунктом договору не встановлено обмежень щодо максимальної суми, яка підлягає перерахуванню відповідачем на користь позивача коштів, отриманих ним від своїх боржників за кредитними договорами, майнові права за якими передані в заставу.

А відтак, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що вимоги позивача за вищезазначеними кредитними договорами забезпечені заставою, заборгованість Відповідача перед позивачем за зазначеними кредитними договорами була визнана та акцептована уповноваженою особою Фонду гарантування на ліквідацію ПАТ "БАНК КАМБІО", то уповноважена особа Фонду на ліквідацію ПАТ "БАНК КАМБІО" була зобов'язана позачергово перерахувати кошти, отримані в результаті погашення заборгованості, які перебувають в заставі НБУ на підставі договорів застави майнових прав, у рахунок погашення заборгованості ПАТ "БАНК КАМБІО" перед НБУ за вищезазначеними кредитними договорами.

Матеріали справи не містять доказів погашення заборгованості ПАТ "БАНК КАМБІО" перед НБУ за вищезазначеними кредитними договорами.

За приписами статей 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що рішення господарського суду міста Києва від 08.12.2016 у справі №910/20125/16 прийнято відповідно до вимог чинного законодавства, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому, підстав для його скасування чи зміни не вбачається, відповідно, апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Додусенка В.І. задоволенню не підлягає.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на апелянта.

Керуючись статтями 4-3, 32-34, 43, 44, 49, 96, 99, 101 - 106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Додусенка В.І. на рішення господарського суду міста Києва від 08.12.2016 року у справі №910/20125/16 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 08.12.2016 року у справі №910/20125/16 залишити без змін.

3. Справу №910/20125/16 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді А.О. Мальченко

М.Г. Чорногуз