РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2017Справа №910/23881/16

За позовом Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго»

до Публічного акціонерного товариства «Проектно-технологічний інститут

«Київоргбуд»

про стягнення 137 288,74 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача Буркова О.М. - по дов. № 21 від 18.02.2016

від відповідача Сидоренко О.Ж. - по дов. № 30/566 від 23.12.2016

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Проектно-технологічний інститут «Київоргбуд» 137 288,74 грн. неустойки, з яких: 90 057,88 грн. пені та 46 717,86 грн. штрафу за неналежне виконання взятих на себе останнім зобов'язань згідно договору на виконання проектної роботи № 02-4/2503-15 від 19.08.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.12.2016 порушено провадження у справі № 910/23881/16 та призначено справу до розгляду на 24.01.2017.

Відповідач у поданому 17.01.2017 до відділу діловодства суду відзиві на позовну заяву проти задоволення позовних вимог заперечує посилаючись на те, що за умовами договору позивач при наявності зауважень (претензій) щодо проектної роботи протягом п'яти робочих днів надсилає акт про недоліки. Проте, позивач як по першому так і по другому етапах надав відповідачу акти про недоліки із значним порушенням вказаного строку. Разом з цим недоліки були усунені відповідачем у вказані позивачем строки, а тому підстави для виплати штрафних санкцій відсутні.

Позивачем 24.01.2017 до відділу діловодства суду подано пояснення щодо викладених відповідачем у відзиві обставин та зазначає, що за умовами п. 3.14 договору проектна робота вважається прийнятою позивачем з дати підписання ним акту приймання виконаної проектної роботи. Тобто, робота вважається виконаною відповідно до умов договору в день підписання акту приймання передачі проектної документації. Невиконання відповідачем проектних робіт по 1 етапу в строк до 28.04.2016 та по 2 етапу в строк до 30.06.2016 є порушенням господарського зобов'язання.

Позивач в судовому засіданні 24.01.2017 позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач в судовому засіданні 24.01.2017 проти задоволення позовних вимог заперечував повністю.

В судовому засіданні 24.01.2017 відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву до 07.02.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/23881/16 від 07.02.2017 справу призначено до розгляду на 14.02.2017.

В судовому засіданні 14.02.2017, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

24.10.2014 між Державним підприємством «Національна енергетична компанія «Укренерго» (замовник) та Публічним акціонерним товариством «Проектно-технологічний інститут «Київоргбуд» (проектувальник) було укладено договір на виконання проектної роботи № 02-4/2503-15 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору (в редакції додаткової угоди № 2 від 26.02.2016) проектувальник зобов'язується відповідно до завдання на проектування «Технічне переоснащення ПС 330 кВ Конотоп шляхом заміни автотрансформатора ЗАТ типу АТДЦТН-125000/330/110/10 кВ на сучасний, вул. Соснівська, 2-г, с. Привокзальне, Конотопського району Сумської обл.), яке є додатком № 1 до договору (далі - завдання на проектування), інших умов договору (щодо обсягів, порядку, строків, якості) та згідно з вимогами чинного законодавства України розробити, оформити проектну документацію, замовити проведення державною експертною організацією державної експертизи проектної документації та здійснювати супровід її проведення для отримання позитивного відгуку державної експертної організації за результатами проведеної експертизи (надалі - експертний звіт) і передати у власність замовнику розроблену проектну документацію разом з експертним звітом (надалі - проектна робота), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити проектувальнику проектну роботу на умовах договору.

Спір виник в зв'язку з тим, що відповідачем в порушення умов договору не було своєчасно виконано роботи, в зв'язку з чим позивачем нараховано неустойку за прострочення.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно з ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1. ст. 837 Цивільного кодексу України за договором на виконання науково-дослідних або дослідно-конструкторських та технологічних робіт підрядник (виконавець) зобов'язується провести за завданням замовника наукові дослідження, розробити зразок нового виробу та конструкторську документацію на нього, нову технологію тощо, а замовник зобов'язується прийняти виконану роботу та оплатити її.

Статтею 631 Цивільного кодексу України визначено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати обов'язки відповідно до договору.

Відповідно до п. 3.22 договору він набирає чинності з дати його підписання обома сторонами та діє по 11.08.2016.

Згідно з п. 2.2. договору в редакції додаткової угоди № 3 від 18.04.2016 ціна за договором за договором становить 520 007,33 грн., з яких:

- вартість проектних робіт стадія «проект» з проведенням експертизи становить 186 308,33 грн.,

- вартість проектних робіт стадія «робоча документація» становить 333 699,00 грн.

Відповідно до п. 3.1. договору в редакції додаткової угоди № 3 від 18.04.2016 проектувальник виконує роботу протягом 2015-2016 р. етапами, зокрема 1 етап - проект з проведення експертизи - строк виконання 28.04.2016.

Позивач звернувся до відповідача з листом № 03/03-1-1-/4550 від 20.04.2016, в якому просив надати в термін до 22.04.2016 проектно-кошторисну документацію стадії «проект» (проекти актів виконаних робіт та актів прийому-передачі виконаних робіт для попереднього розгляду і узгодження), в термін до 26.04.2016 передати проектну документацію, в термін до 28.04.2016 надати звітну документацію по виконаних роботах.

Відповідач листом № 3.2./214 від 22.04.2016 надав позивачу проектну документацію для перевірки.

Відповідно до п. 3.10 договору за умови відсутності претензій до якості виконаної проектної роботи та до документів, що повинні бути надані разом з актом приймання виконаної проектної роботи, замовник протягом п'яти робочих днів з дати надходження від проектувальника цього акту, документів приймає проектну роботу, про що підписує всі примірники акту приймання виконаної проектної роботи.

При наявності у замовника заперечень (претензій), викликаних недоліками виконаної проектної роботи проектна робота замовником не приймається і протягом зазначеного в цьому пункті строку проектувальнику надається/надсилається акт про недоліки (з описом претензій (виявлених недоліків).

Позивач розглянув надану проектну документацію відповідача та за результатами її розгляду склав акт виявлених недоліків до виконаних робіт № 1 від 04.05.2016 (листом № 04/03-1-1-/5188 від 06.05.2016).

Відповідно до п. 3.11 договору проектувальник зобов'язується усунути недоліки (в порядку та строки визначені замовником в акті про недоліки, та без будь-якої додаткової оплати з боку замовника), а також зобов'язується протягом трьох робочих днів з дати отримання акту про недоліки підписати цей акт та повернути один його примірник замовнику.

Пунктом 3.12 договору визначено, що після усунення проектувальником недоліків замовник підписує у визначеному договором порядку акт приймання виконаної проектної роботи.

Після усунення недоліків між позивачем та відповідачем були складені: акт № 150 від 20.05.2016 приймання виконаної проектної роботи по 1 етапу та акт приймання-передачі проектної документації від 20.05.2016.

Відповідно до п. 3.1. договору в редакції додаткової угоди № 3 від 18.04.2016 проектувальник виконує роботу протягом 2015-2016 р. етапами, зокрема 2 етап - стадія робоча документація - строк виконання до 30.06.2016.

Відповідач листом № 3.2./184 від 07.04.2016 надіслав позивачу проектну документацію лише в електронному вигляді.

Тоді як, згідно з п. 3.7 договору проектувальник зобов'язаний разом з актами приймання-передачі виконаних проектних робіт за відповідні виконані роботи, що визначені в п. 2.2 договору, які складаються ним відповідно до вимог щодо складання первинних документів. надати замовнику проектну документацію відповідної стадії, у визначеній кількості примірників, в тому числі її електронну версію, яка повинна бути повністю автентичною друкованій версії, оформлену згідно з вимогами чинного законодавства України та завданням на проектування.

Позивач за результатами розгляду наданої проектної документації відповідача надав свої зауваження (листом № 2100/06-34 від 26.05.2016).

В подальшому після тривалого листування та усунення недоліків між позивачем та відповідачем були складені: акт № 159 від 11.08.2016 приймання виконаної проектної роботи по 2 етапу та акт приймання-передачі проектної документації від 11.08.2016.

Пунктом 3.14 договору визначено, що проектна робота є прийнятою замовником з дати підписання ним акту приймання виконаної проектної роботи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 897 Цивільного кодексу України виконавець за договором на виконання науково-дослідних або дослідно-конструкторських та технологічних робіт зобов'язаний виконати роботи відповідно до погодженої із замовником програми або тематики і передати замовникові результат у строк, встановлений договором.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується що відповідач, в порушення умов договору, у визначені строки зобов'язання щодо виконання 1 та 2 етапів робіт не здійснив, а отже є таким, що прострочив виконання зобов'язання.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом зокрема сплата неустойки.

Пунктом 4.2.1 договору передбачено, що у разі порушення встановленого умовами договору строку виконання зобов'язань проектувальник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,5% ціни прострочених зобов'язань за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 14% від вказаної ціни.

Частиною 2 статті 231 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

за порушення умов зобов'язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Аналіз наведеної норми матеріального права дає підстави для висновку, що застосування до боржника, який порушив господарське зобов'язання, санкції у вигляді штрафу, передбаченого абз. 3 ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України, можливо за сукупності таких умов:

- якщо інший розмір певного виду штрафних санкцій не передбачено договором або законом;

- якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки;

- якщо допущено прострочення виконання не грошового зобов'язання, пов'язаного з обігом (поставкою) товарів, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких і вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафу.

Умовами п. 4.2.1 договору сторони передбачили інший розмір пені та штрафу, що не суперечить вищевказаним нормам Господарського кодексу України.

Відповідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Згідно ч. 4 ст. 213 Господарського кодексу України, штраф як різновид неустойки, може бути встановлений договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, пені та штрафу не суперечить статті 61 Конституції України. Зазначена правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 27.04.2012 № 06/5026/1052/2011.

Оскільки прострочення з виконання робіт мало місце, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача 90 057,88 грн. пені та 46 717,86 грн. штрафу (за обґрунтованими розрахунками).

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, не надав.

Заперечення відповідача не приймаються судом до уваги, оскільки за умовами договору моментом прийняття робіт є саме дата підписання акту приймання виконаної роботи. Умови укладеного між сторонами договору не передбачають відстрочення строків виконання робіт.

Зважаючи на вищевказане, позовні вимоги Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 49, ст.ст.82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Проектно-технологічний інститут «Київоргбуд» (01010, м. Київ, вул. Суворова, 4/6, ) на користь Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (01032, м. Київ, вул. С.Петлюри, 25, ) 137 288 (сто тридцять сім тисяч двісті вісімдесят вісім) грн. 74 коп. неустойки, 2 059 (дві тисячі п'ятдесят дев'ять) грн. 33 коп. витрат по сплаті судового збору.

Повне рішення складено 20.02.2017.

СуддяВ.В. Сівакова