ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

"09" лютого 2017 р. Справа № 911/3654/16

За позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія "ІФГ Капітал", 03150, місто Київ, вулиця Червоноармійська, будинок 72, офіс 48

до Фастівського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, 08500, Київська область, місто Фастів, вул. Суворова, буд. 1

третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Техагротранс", 08500, Київська область, місто Фастів, вулиця Червоний Шлях, будинок 16

третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2 08500, АДРЕСА_1

про визнання недійсними прилюдних торгів, скасування протоколу та визнання недійсним акта

суддя Шевчук Н.Г.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_3 (дов. №15 від 30.08.2016);

від відповідача: ОСОБА_4 (до. б/н від 08.11.2016);

від третьої особи 1: не з'явився;

від третьої особи 2: не з'явився.

суть спору:

ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія "ІФГ Капітал" звернулось у господарський суд з позовом до Фастівського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про визнання недійсними результатів торгів від 09.08.2013 з реалізації майнового комплексу, який знаходиться за адресою: Київська обл., м. Фастів, вул. Ч. Шлях, 16, скасування протоколу №1-185/13/Ф-і від 09.08.2013 про проведення прилюдних торгів з продажу майна та визнання недійсним акта державного виконавця від 21.08.2013 про проведення прилюдних торгів.

Справа розглядається за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Техагротранс" та ОСОБА_2.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що оспорювані прилюдні торги проведені з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема на адресу стягувача не було направлено жодного повідомлення про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна, відповідачем проігноровано заяви про проведення рецензії звітів про оцінку майна в результаті чого реалізація майна була здійснена за заниженою оцінкою, а прилюдні торги були проведенні щодо продажу іпотечного майна в ході виконавчих дій по примусовому виконанню судового рішення про стягнення заборгованості з іпотекодавця за відсутності рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, виконавчого напису нотаріуса, чи договору про задоволення вимог іпотеко держателя.

Відповідач проти позову заперечує та зазначає, що на день подачі заяв про проведення рецензії звітів про оцінку майна витрати на вказані дії стягувачем не було проавансовано, окрім цього стягувач мав право самостійно провести рецензування звітів про оцінку майна та надати відповідні висновки, але своїм правом не скористався.

Відповідач також заявляє про застосування строку позовної давності у випадку, якщо суд визнає позовні вимоги правомірними.

Як вбачається з протоколу №1-185/13/Ф-і від 09.08.2013 (а.с. 33) організацією, яка проводила прилюдні торги, було Приватне підприємство «Спеціалізоване підприємство Юстиція».

З метою залучення вказаної організації в якості іншого відповідача по справі судом було зроблено Спеціальний витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо Приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство Юстиція» та встановлено, що 04.07.2014 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено запис про припинення юридичної особи Приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство Юстиція» за рішенням засновників.

Згідно з частини першою статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Відповідно до частини 2 статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до Єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Беручи до уваги, що Приватне підприємство «Спеціалізоване підприємство Юстиція» припинило свою діяльність як юридична особа, суд приходить до висновку про неможливість залучення вказаної організації в якості іншого відповідача по справі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

10.05.2011 господарським судом Київської області видано наказ на виконання рішення господарського суду від 18.04.2011 у справі №4/044-11 про стягнення з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Техагротранс" на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк" 1 423 680 (один мільйон чотириста двадцять три тисячі шістсот вісімдесят) грн. заборгованості по сплаті суми кредиту, 193 281 (сто девяносто три тисячі двісті вісімдесят одну) грн.. 44 коп. відсотків, 16921 (шістнадцять тисяч девятсот двадцять одну) грн.. 98 коп. суми комісії за управління кредитною лінією, 146 217 (сто сорок шість тисяч двісті сімнадцять) грн. 83 коп. пені за кредитним договором №231/К-07.

01.08.2011 на підставі наказу від 10.05.2011 Фастівським міськрайонним відділом Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області відкрито виконавче провадження №2795657.

В ході виконавчого провадження державним виконавцем ВДВС Фастівського МУЮ складено акт опису та арешту майна боржника, а саме : майнового комплексу, що знаходиться за адресою : Київська область, м. Фастів, вул. Ч. Шлях, 16.

27.01.2012 державним виконавцем ВДВС Фастівського МУЮ винесено постанову про призначення експерта субєкта оціночної діяльності ОСОБА_5 для участі у виконавчому провадженні та постановлено експерту надати письмовий висновок, звіт про оцінку майна (акт оцінки майна) з питань ринкової вартості майна боржника.

18.09.2012 на адресу ТОВ «Укрпромбанк» від ВДВС Фастівського МУЮ надійшла копія висновку від 29.08.2012, за змістом якого обєкт нерухомості оцінено у 105 930,00 грн. (а.с.102-174)

26.09.2012 ТОВ «Укрпромбанк» направило до ВДВС Фастівського МУЮ лист з проханням призначити рецензування висновку з незалежної оцінки майна від 29.08.2012 року

25.02.2013 державним виконавцем ВДВС Фастівського МУЮ винесено про призначення ОСОБА_6 як експерта, субєкта оціночної діяльності для проведення рецензування висновку з незалежної оцінки майна від 29.08.2012, виконаної ОСОБА_5

27.05.2013 на адресу ТОВ «Укрпромбанк» від ВДВС Фастівського МУЮ надійшла копія висновку оцінювача ОСОБА_5 від 13.03.2013 з незалежної оцінки майна боржника, за змістом якої обєкт нерухомості було оцінено у 99 102,00 грн. (а.с. 175-244)

30.05.2013 ТОВ «Укрпромбанк» направило до ВДВС Фастівського МУЮ заяву з проханням призначити рецензування висновку з незалежної оцінки майна від 13.03.2013.

Листами від 20.08.2013 та 03.07.2014 ВДВС Фастівського МУЮ повідомило позивача про реалізацію на аукціоні 09.08.2013 майнового комплексу, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Фастів, вул. Ч. Шлях, 16. за ціною у 99 102,00 грн.

Ухвалою господарського суду Київської області від 02.06.2014 у справі №4/044-11 здійснено заміну сторони у справі з ТОВ «Укрпромбанк» на ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал».

02.07.2014 постановою ВДВС Фастівського МУЮ здійснено заміну стягувача у виконавчому провадженні №27956577.

Позивач стверджує, що реалізація майна була здійснена за заниженою оцінкою, що було підставою звернення 26.09.2012 та 30.05.2013 ТОВ «Укрпромбанк» із заявами про рецензування звітів про оцінку нерухомого майна, складеного ТОВ ОСОБА_5, однак, відділ ДВС дані заяви до уваги не взяв, рецензування звітів від 29.08.2012 та від 13.03.2013 не провів, що позивач вважає підставою для визнання недійсними торгів з реалізації майна, які відбулись 09.08.2013.

У постанові Верховного Суду України від 24.10.2012 у справі № 6-116цс12, прийнятою у звязку з неоднаковим застосуванням одних і тих самих норм матеріального права, з метою усунення розбіжностей у застосуванні статей 16, 203, 215 Цивільного кодексу України, Закону України Про виконавче провадження та Тимчасового положення Верховний Суд України висловив єдину позицію, яка має враховуватись судами при розгляді спорів про визнання прилюдних торгів недійсними.

Зокрема, Законом України Про виконавче провадження визначено загальні правові основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання та компетенцію, а також визначено учасників виконавчого провадження, закріплено їхнє права та обов'язки, у тому числі право стягувачів і боржників та інших учасників виконавчого провадження на оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця та порядок цього оскарження.

Разом із тим аналіз положень Закону України Про виконавче провадження та Інструкції про проведення виконавчих дій свідчить про те, що вони не встановлюють порядку та правил проведення прилюдних торгів, а лише закріплюють, як і стаття 650 Цивільного кодексу України такий спосіб реалізації майна, як його продаж на прилюдних торгах, і відсилають до інших нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України та Міністерства юстиції України, якими повинен визначатися порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна (стаття 62 Закону України Про виконавче провадження та пункти 5.11, 5.12 Інструкції про проведення виконавчих дій).

Відповідно до положень вказаних правових норм державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення прилюдних торгів, а самі прилюдні торги з реалізації нерухомого майна організовують і проводять спеціалізовані організації, з якими державною виконавчою службою укладається відповідний договір (пункт 5.11 Інструкції про проведення виконавчих дій).

Правила ж проведення прилюдних торгів визначені Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна.

Тимчасовим положенням визначено, що прилюдні торги є спеціальною процедурою продажу майна, за результатами якої власником майна стає покупець, який у ході торгів запропонував за нього найвищу ціну (пункт 2.2 Тимчасового положення), та передбачені певні правила проведення цих торгів, а саме: по-перше, правила, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмового повідомлення державному виконавцю, стягувачу та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна) (розд. 3); по-друге, правила, які регулюють сам порядок проведення торгів (розд. 4) і, по-третє, ті правила, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів (розд. 6).

Таким чином, виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто, в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця учасника прилюдних торгів, та враховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак є правочином.

Такий висновок узгоджується з нормами статей 650, 655 та частини четвертої статті 656 Цивільного кодексу України, які відносять до договорів купівлі-продажу процедуру прилюдних торгів, результатом яких є видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акта державного виконавця про проведені торги (розд. 6 Тимчасового положення, пункти 244, 245, 248 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року № 18/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 7 липня 1994 року № 152/361, стаття 34 Закону України Про нотаріат).

Отже, враховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені частинами 1 - 3 та 6 статті 203 Цивільного кодексу України (частина 1 статті 215 Цивільного кодексу України).

Разом із тим, оскільки, виходячи зі змісту частини першої статті 215 Цивільного кодексу України, підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто, безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених саме Тимчасовим положенням.

Що стосується порушень, допущених державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України Про виконавче провадження до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо (ст. ст. 18, 24 - 27, 32, 33, 55, 57 Закону України Про виконавче провадження), то такі дії (бездіяльність) державного виконавця підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом (зокрема, частиною сьомою статті 24, частиною четвертою статті 26, частиною третьою статті 32, частиною третьою статті 36, частиною другою статті 57, статтями 55, 85 Закону України Про виконавче провадження).

Отже, дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 16.12.2014 у справі № 911/396/13-г, яка у відповідності із приписами статті 11128 ГПК України є обов'язковою для врахування судами України.

При вирішенні спору про визнання прилюдних торгів недійсними суду необхідно встановити такі факти: чи мало місце порушення вимог Тимчасового положення та інших норм при проведенні прилюдних торгів; чи вплинули ці порушення на результати торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати торгів.

Окрім цього позивач вказує, що прилюдні торги були проведенні щодо продажу іпотечного майна в ході виконавчих дій по примусовому виконанню судового рішення про стягнення заборгованості з іпотекодавця за відсутності рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, виконавчого напису нотаріуса, чи договору про задоволення вимог іпотекодержателя, що суперечить статті 33 Закону України "Про іпотеку".

Відповідно до статті 1 Закону України "Про іпотеку" під поняттям іпотеки мається на увазі забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні та користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншим кредиторами цього боржника, у порядку, встановленому цим Законом.

У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки; звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Також статтею 7 Закону України "Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати" передбачено, що примусове звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізація здійснюється для задоволення вимог іпотекодержателя органом виконавчої служби на підставі рішення суду або виконавчого напису нотаріуса відповідно до Закону України "Про виконавче провадження", з урахуванням вимог, установлених Законом України "Про іпотеку". При цьому використання іпотекодержателем для задоволення своїх вимог за основним зобов'язанням засобу його забезпечення (з урахуванням встановлених Законом України "Про іпотеку" особливих наслідків та можливостей, пов'язаних з використанням спеціального порядку звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, у вигляді заборони у певних випадках надання відстрочки виконання відповідного судового рішення, можливості виселення мешканців з житлового будинку тощо) є правом іпотекодержателя.

Відповідно до статей 1, 2, 17, 52 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції, чинній на момент вчинення виконавчих дій) державною виконавчою службою здійснюється процедура примусового виконання судових рішень, яка проводиться на підставах, у межах та у спосіб, визначених цим Законом; виконавчою службою здійснюються дії на виконання судових наказів, зокрема, дії зі звернення стягнення на майно боржника.

За статтею 52 Закону України "Про виконавче провадження" (у відповідній редакції) звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті (опису), вилученні та примусовій реалізації; стягнення за виконавчими документами в першу чергу звертається на кошти боржника в гривнях та в іноземній валюті; в разі відсутності у боржника коштів та цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржникові інше майно, за винятком майна, на яке згідно з законом не може бути накладено стягнення.

Згідно зі статтею 54 Закону України "Про виконавче провадження" (у відповідній редакції) звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя, реалізація заставленого майна здійснюється в порядку, встановленому цим Законом. Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку".

За змістом наведених вище положень законодавства, статей 52 та 54 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на спірне майно в межах примусового виконання судового рішення для задоволення вимог стягувача-заставодержателя здійснюється державним виконавцем за приписами Закону України "Про виконавче провадження" з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку"; умови та порядок виконання судових рішень визначено також Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012; реалізація арештованого майна згідно з пунктом 4.5, підпунктом 4.5.3 Інструкції здійснюється відповідно до статті 62 Закону України "Про виконавче провадження" (шляхом продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах) та відповідно до Порядку реалізації арештованого майна і Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.10.1999 № 68/5.

Враховуючи, що позивач є одночасно стягувачем за виконавчим документом та іпотекодержателем майна боржника, а кошти, отримані від продажу майна на спірних торгах, спрямовані на задоволення його вимог, суд приходить до висновку, що доводи позивача про звернення стягнення на майно боржника, що перебуває в іпотеці, за відсутності встановлених законодавством підстав спростовуються наведеними вище обставинами справи; доводи позивача, які стосуються дій державного виконавця в межах виконавчого провадження, що мають самостійний порядок оскарження (в тому числі і його дії щодо фіксації результатів здійснення торгів) не можуть бути підставою для недійсності прилюдних торгів.

Позивач також зазначає, що на адресу ТОВ «Укрпромбанк» не було направлено жодного повідомлення про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна.

Пункт 1.4 Тимчасового положення прямо вказує, що організація та проведення прилюдних торгів з реалізації предмета іпотеки здійснюються з урахуванням вимог Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до статті 43 Закону України «Про іпотеку» прилюдні торги проводяться в двомісячний строк з дня одержання спеціалізованою організацією заявки державного виконавця на їх проведення. Спеціалізована організація не пізніше ніж за 15 днів до дня початку прилюдних торгів публікує за місцезнаходженням предмета іпотеки принаймні в двох місцевих друкованих засобах масової інформації повідомлення про проведення прилюдних торгів. У повідомленні зазначається інформація про день, час, місце проведення прилюдних торгів, опис предмета іпотеки, що підлягає продажу, місце, де можна отримати додаткову інформацію про умови проведення прилюдних торгів та іншу необхідну інформацію. Не пізніше дня публікації повідомлення про проведення прилюдних торгів у засобах масової інформації спеціалізована організація письмово сповіщає державного виконавця, іпотекодавця, іпотекодержателя та всіх осіб, що мають зареєстровані у встановленому законом порядку права та вимоги на предмет іпотеки, про день, час і місце проведення прилюдних торгів та про початкову ціну продажу майна.

Згідно з пунктом. 3.5 Тимчасового положення спеціалізована організація, яка проводить публічні торги, не пізніше як за 15 днів до дня проведення публічних торгів публікує в порядку, визначеному Положенням про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 20.05.2003 N 43/5, зареєстрованим у Мін'юсті 21.05.2003 за N 388/7709 (зі змінами), на відповідному веб-сайті інформацію про нерухоме майно, що реалізується. Одночасно ця інформація може бути розміщена в засобах масової інформації.

Пунктом 3.11 Тимчасового положення передбачено, що спеціалізована організація письмово повідомляє державного виконавця, стягувача та боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна.

В матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення ТОВ «Укрпромбанк» про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, які відбулись 09.08.2013, або розміщення оголошення про вказані торги в засобах масової інформації.

Відповідно до частини першої статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, пятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України.

Статтею 203 Цивільного кодексу України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зокрема, встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

До підстав визнання торгів недійсними належить порушення правил проведення прилюдних торгів, у тому числі законодавчих вимог щодо їх організації та безпосереднього проведення, правил оформлення результатів прилюдних торгів, які є суттєвими і вплинули на формування результатів торгів та продаж майна боржника.

За таких обставин вимоги позивача не є правомірними.

Відповідач також заявив про застосування позовної давності.

Статтею 257 Цивільного кодексу України встановлена загальна позовна давність тривалістю у три роки.

Враховуючи, що листом від 20.08.2013 ВДВС Фастівського МУЮ повідомило стягувача про результати проведення торгів від 09.08.2013, а ТОВ "Інвестиційна компанія "ІФГ Капітал" звернулось з даним позовом у господарський суд 11.11.2016, трирічний строк позовної давності сплинув 20.08.2016.

Перебіг позовної по вказаним вимогах не переривався і не зупинявся.

За таких обставин відповідно до приписів статей 257 та 261 Цивільного кодексу України трирічний строк, в межах якого ТОВ "Інвестиційна компанія "ІФГ Капітал" мала право звернутись з вимогами про визнання недійсними результатів торгів від 09.08.2013 з реалізації майнового комплексу, який знаходиться за адресою: Київська обл., м. Фастів, вул. Ч. Шлях, 16, скасування протоколу №1-185/13/Ф-і від 09.08.2013 про проведення прилюдних торгів з продажу майна та визнання недійсним акта державного виконавця від 21.08.2013 про проведення прилюдних торгів сплив 20.08.2016.

Згідно частини четвертої статті 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якого заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Зважаючи на викладене підстави для задоволення позову відсутні.

Відповідно до приписів статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача.

Керуючись статтями 49,82-85 Господарського процесуального кодексу України суд

вирішив:

У позові відмовити повністю.

Суддя Н.Г. Шевчук

Повне рішення складене і підписане 14.02.2017.