ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13.02.2017 Справа № 904/12030/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Одеса

до Публічного акціонерного товариства "ПІВДЕННИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення 52 195,00 грн.

Суддя Золотарьова Я.С.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 - представник (дов. №1685 від 27.10.2016)

від відповідача: ОСОБА_2 - представник (дов. № 52-16/09 від 11.01.2017)

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "ПІВДЕННИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ" про стягнення штрафу у розмірі 52 195,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем ОСОБА_3 оформлення перевізних документів, в частині невірного зазначення у накладній маси вантажу, в зв'язку з чим у відповідності до Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951р. (із змінами і доповненнями на 01.01.1998р.)(далі СМГС) на підставі п.п. 118 та 122 Статуту залізниць України позивачем було нараховано та заявлено до стягнення з відповідача штраф у розмірі 52 195,00 грн.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 22.12.2016 порушено провадження у справі, а розгляд справи призначено на 17.01.2017.

17.01.2017 відповідач подав через канцелярію суду відзив на позовну заяву в якому вказав, що матеріально-правова вимога позивача та її обґрунтування не відповідають нормам законодавства яке слід застосовувати до спірних відносин. Крім того, відповідач вказав, що не погоджується з наданим позивачем розрахунком суми штрафу, оскільки він суперечить нормам СМСГ, оскільки відповідно до п. 3 § 3 ст. 16 СМГС неустойка стягується у відповідності до приписів ст. 31 а саме: "сплата провізних платежів та неустойок" в п'ятикратному розмірі провізної плати за перевезення надлишку маси вантажу, яка належить перевізнику, який виявив даний надлишок. За розрахунком відповідача розмір пені складає 11298,00 грн. (а.с.28-30)

В межах строків встановлених ст. 69 ГПК України, в судовому засіданні оголошувалась перерва з 17.01.2017 до 31.01.2017.

27.01.2017 позивач подав до суду письмові пояснення по справі, в яких вказав, що проведений ним розрахунок проведений відповідно до вимог чинного законодавства, СМГС встановлює єдині правові норми перевезення вантажу по залізниці (§ 1 СМГС). Порядок визначення суми неустойки визначається національним законодавством (§ 5 ст. 31 СМГС). Відповідно до змісту ст. 118, 122 Статуту залізниць України, за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення. До позовної заяви було додано розрахунок провізної плати за всю відстань перевезення по території залізниці, яка визначалась від станції відправлення до прикордонної станції і складає 10 439,00 грн. і відповідно сума неустойки складає (10439 х 5) 52 195,00 грн., яку позивач просить суд стягнути з відповідача.

В межах строків встановлених ст. 69 ГПК України, в судовому засіданні оголошувалась перерва з 31.01.2017 до 13.02.2017.

13.02.2017 представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача подав через канцелярію суду письмові пояснення по справі, в яких вказував, що у поданих позивачем поясненнях (31.01.2017) позивачем було змінено предмет позову, без відповідної заяви та вже після початку розгляду справи по суті, що на думку відповідача є підставою для повернення позовної заяви на підставі ст. 63 ГПК України.

Також, відповідачем було подано клопотання про зменшення розміру штрафу, в якому просив суд зменшити розмір штрафу на 50%, з посиланням на те, що позивачем не було доведено понесення збитків в зв'язку з невірним зазначенням відповідачем маси вантажу.

Згідно зі статтею 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 13.02.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року зі станції Кривий Ріг Придніпровської залізниці Публічне акціонерне товариство "ПІВДЕННИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ" здійснило відправку вагону № 67152702 відповідно до накладної № 46021440 на станцію призначення Славкув ЛХС Польща, із визначенням провізної плати за вагон у розмірі 10439,00 грн. (а.с.12).

По прибутті вантажу на станцію Тимкове Одеської залізниці проведено комісійне переважування вагону № 67152702, про що складений комерційний акт № 414115/103 від 09.10.2016 (а.с.10).

Згідно з комерційним актом № 414115/103 від 09.10.2016, вага вантажу виявилась: брутто 93440 кг, тара по документу 21800 кг, нетто 71640 кг, за документом значиться тара 21800 кг, нетто 69000 кг, що більше ваги вказаної у документі на 2640 кг, перевантаження вантажопідйомності вагону 2640кг, вантажопідйомність вагону 69 т. Навантаження у вагоні навалом, пагорбами, нижче бортів 1000 мм. У вагоні наявна вода. Вагон глуходверний, люка закриті щільно. При повторному переважуванні вагона вага підтвердилась.

Причиною виникнення спору є неправильно зазначена у накладній № 46021440 маса вантажу у вагоні № 67152702, що є підставою для нарахування штрафу, у відповідності до Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951р. (із змінами і доповненнями на 01.01.1998р.)(далі СМГС) на підставі п.п. 118 та 122 Статуту залізниць України.

Приймаючи рішення, господарський суд виходив з наступного.

Перевезення вантажів у міжнародному сполученні здійснюється відповідно до Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (далі Угода), яка є чинною для України відповідно до Закону України «Про правонаступництво в Україні» та Віденської конвенції про правонаступництво держав щодо договорів».

Згідно параграфу 1 ст.12 Угоди, відправник несе відповідальність за правильність відомостей, зазначених ним в накладній.

Згідно параграфу 6 ст.9 Угоди, вагони можуть бути завантажені тільки до максимальної вантажопідйомності. Завантаження вантажу понад максимальну вантажопідйомність вважається перевантаженням.

Відповідно до параграфу другого ст.12 Угоди, залізниця має право перевірити правильність відомостей та заяв, вказаних відправником в накладній.

Відповідно до п.3 параграфу 3 ст.12 Угоди, штраф стягується відповідно до ст.15 Угоди у п'ятикратному розмірі провізної плати за перевезення надлишку маси вантажу по залізниці на якій було виявлено цей надлишок.

У § 5 статті 31 СМГС встановлено, що провізні платежі і неустойки сплачуються перевізнику в порядку, передбаченому національним законодавством держави, в якому проводиться оплата.

Статтею 307 Господарського кодексу України, яка кореспондується зі статтею 908 Цивільного кодексу України, передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність субєктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статут залізниць України, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998 року (далі - Статут залізниць України), визначає обовязки, права та відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Згідно зі статтею 920 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Маса вантажу вважається правильною, якщо різниця у масі, визначена на станції відправлення, порівняно з масою, що виявилася на станції призначення, не перевищує у разі надлишку - граничного розходження визначення маси нетто (пп. 4 п. 52 Статуту залізниць України).

Порядок проведення зважування передбачений Правилами перевезення вантажів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року N 644 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2000 р. за N 861/5082, а саме розділом ОСОБА_3 приймання вантажу до перевезення (далі-Правила).

Відповідно до пункту 5 ОСОБА_3 загальна маса вантажу визначається зважуванням (на вагонних, вантажних, елеваторних та інших вагах) або іншим способом. Тип ваг указується в накладній. Маса вантажу визначається відправником. Про спосіб визначення маси вантажу відправник зобов'язаний зазначити в накладній. Ваговимірювальні технічні засоби відправників (одержувачів) мають бути повірені органами Держспоживстандарту та взяті на облік залізницею відповідно до Інструкції про порядок застосування ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті, затвердженої наказом Мінтрансу від 05.04.2004 N 279 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції 23.04.2004 за N 527/9126.

Визначення маси спірного вантажу здійснювалося на 150 т вагонних вагах № 87 станції Тимкове Одеської залізниці.

Згідно з п. 2.2 Інструкції якщо ЗВВТ відповідають вимогам нормативно-правових та нормативно-технічних актів з питань метрології, вони беруться до обліку працівником вагового господарства дирекції, який оформляє технічний паспорт ваг установленої форми (згідно з додатком), де робиться запис про виконану повірку.

Так, у технічному паспорті ваг № 87, який оформлено відповідно до Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті, затвердженої Наказом Міністерства транспорту України від 05.04.2004 № 279 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 23.04.2004 за № 527/9126, мається запис про повірку від 29.10.2015, огляд-перевірка 29.04.2016 з відбитком повірочного тавра та відповідним записом: ваги придатні до експлуатації, даний запис засвідчений підписом повірителя (а.с.22-23).

Таким чином, зважування вагону № 67152702, яким перевозився вантаж, проводилось з дотриманням вимог встановлених чинним законодавством.

Залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами (стаття 105 Статуту залізниць України).

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з пунктом 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт № 414115/103 від 09.10.2016, яким засвідчена невідповідність маси вантажу даним, зазначеним у залізничній накладній № 46011440, складений відповідно до вимог, що предявляються до його складання Правилами складання актів.

Згідно з пунктом 5.5. розділу 5 ОСОБА_3 оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 року № 644, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній відомостей про адресу одержувача, його код, назву вантажу, його кількість, то з відправника стягується штраф згідно з пунктом 122 Статуту залізниць України. Факт неправильного зазначення відправником указаних відомостей засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

За неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі пятикратної провізної плати за всю відстань перевезення. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли (пункт 122 Статуту залізниць України).

Пунктом 118 Статуту залізниць України встановлено, що штраф підлягає стягненню у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

З урахуванням встановлених обставин у справі розрахована позивачем сума штрафу за неправильно зазначену у накладній масу вантажу визначена правильно, а тому визначений позивачем розмір штрафу у сумі 52195 грн. (10439,00 х 5 = 52195,00) є обґрунтованим.

Відповідач просить суд зменшити розмір штрафу до 50%.

В обґрунтування клопотання про зменшення розміру штрафу, відповідач зазначає, що що позивачем не було доведено понесення збитків в зв'язку з невірним зазначенням відповідачем маси вантажу.

Пункт 3 ч.1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України надає господарському суду право, приймаючи рішення, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозвязку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені) (п.3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції).

Так, частиною 1 ст. 233 Господарського кодексу України закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з п.3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

З наведеного вбачається, що господарському суду надано право на зменшення розміру пені у взаємозв'язку (сукупністю) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру пені, однак право на звільнення від сплати пені господарському суду Господарським процесуальним кодексом не надано.

Вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо (п. 3.17.4. Постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Отже, якщо порушення зобов'язання учасника господарських відносин не потягло за собою значні збитки для іншого господарюючого суб'єкта, то суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

На можливості зменшення розміру штрафу з урахуванням усіх конкретних обставин справи при розгляді справ аналогічної категорії наголошено також в п.6.4 Роз'яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 р. № 04-5/601 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею".

Приймаючи рішення про зменшення розміру штрафу суд приймає до уваги те, що штрафна санкція вантажовідправника, передбачена п.п.118, 122 Статуту залізниць України є досить значною, розмір штрафу є непомірно великим у порівнянні і з вартістю послуг перевезення (10 439,00 грн.), відсутність збитків у позивача тощо.

На підставі викладених обставин, суд вважає за можливе задовольнити клопотання відповідача та зменшити розмір штрафу до 50%, від суми що підлягає до стягнення.

Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню штраф у розмірі 26097,50 грн.

Як визначає ст.32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

За змістом статті 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Заперечення відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву та поясненнях по справі суд вважає необґрунтованими, виходячи з такого.

Як вже вказувалось вище, СМГС встановлює єдині правові норми перевезення вантажу по залізниці (§ 1 СМГС). Статтею 5 СМГС визначено, що при відсутності відповідних положень в даній Угоді (СМГС) слід керуватись національним законодавством. Відповідно до ст.16 СМГС, відправник забезпечує правильність даних зазначених ним в накладній. За порушення цих вимог, він несе відповідальність у вигляді неустойки в п'ятикратному розмірі провізної плати за перевезення надлишку вантажу, належної перевізнику, який виявив цей надлишок. Під перевізником у розумінні вимог СМГС вважається - залізниця України, тобто ПАТ «Українська залізниця». Таким чином, право вимоги щодо стягнення неустойки належить позивачу. Вимога про стягнення неустойки пред'являється до відправника. Порядок визначення суми неустойки визначається національним законодавством (§ 5 ст. 31 СМГС). Відповідно до змісту ст. 118, 122 Статуту залізниць України, за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення. До позовної заяви було додано розрахунок провізної плати за всю відстань перевезення по території залізниці, яка визначалась від станції відправлення до прикордонної станції і складає 10 439,00 грн. і відповідно сума неустойки складає (10439 х 5) 52 195,00 грн., яку позивач просить суд стягнути з відповідача.

Заперечення відповідача, щодо зміни позивачем предмету позову суд вважає необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі, так як зменшена сума штрафу нарахована правомірно і зменшена на підставі п.3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1378 грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 82 85, 115 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "ПІВДЕННИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ" (50026, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, код 191000) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, код 40075815) в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" (27400, Кіровоградська область, м. Знам'янка, вул. Жовтнева, 10) 26097,50 грн. штрафу за неправильно зазначену масу вантажу у накладній та 1378 грн. судового збору, про що видати наказ.

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 20.02.2017

Суддя ОСОБА_4