ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2017 року Справа № 904/4847/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Широбокової Л.П. (доповідач),

суддів Орєшкіної Е.В., Дарміна М.О.

при секретарі судового засідання Абадей М.О.

за участю представників сторін

від позивача: Сидоренко О.А., представник, довіреність №01-Д/06 від 18.01.2017р.;

від відповідача: Шевчук О.М., адвокат, свідоцтво № 0761 від 08.01.1998р.;

від третьої особи: представник не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19.10.2016р. у справі №904/4847/16

за позовом: Обласного комунального підприємства "Фармація", м. Дніпро

до: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3,

м. Вільногірськ Дніпропетровської області

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Дніпропетровської обласної ради, м. Дніпро

про стягнення 126 192, 32 грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 19.10.2016р. (колегія суддів у складі головуючого судді Ніколенко М.О., суддів Мілєвої І.В., Мартинюк С.В.) позов задоволено. Стягнуто з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 на користь Обласного комунального підприємства "Фармація" борг у сумі 87176,17 грн, пеню - 36592,92 грн, 3% річних - 2421,23 грн та 1892,88 грн витрат по оплаті судового збору. Повернуто Обласному комунальному підприємству "Фармація" з Державного бюджету України судовий збір у сумі 1180,75 грн, надмірно сплачений згідно платіжного доручення № 3548 від 01.07.2016р.

Рішення суду мотивоване порушенням відповідачем умов договору щодо повної та своєчасної сплати орендної плати.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить зазначене рішення скасувати, прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на наступне:

- суд невірно визначив, що у Відповідача перед Позивачем наявний борг, фактично є переплата в сумі 207589,32 грн;

- Позивач здійснив розрахунок боргу без врахування умов договору щодо обоюдного права обох сторін корегувати розмір орендної плати на індекс інфляції, в односторонньому порядку збільшив розмір орендної плати;

- переплатою по оренді погашаються платежі за комунальні послуги, загальна сума переплати - 4608,04 грн;

- розрахунок 3% річних на всю суму боргу є невірним.

В судовому засіданні 20.02.2017р. повноважний представник Відповідача апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, рішення суду скасувати, прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не надав, повноважний представник у судовому засіданні 20.02.2017р. проти апеляційної скарги заперечив, просив її залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Третя особа відзив на апеляційну скаргу не надала, явку повноважного представника в судове засідання 20.02.2017р. не забезпечила, не зважаючи на те, що належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи (рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №683).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

При перегляді справи апеляційним судом встановлено, що 01.05.2013р. між Дніпропетровською обласною радою як орендодавцем (надалі - Третя особа), Обласним комунальним підприємством «Фармація» як балансоутримувачем (надалі - Позивач) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 як орендарем (надалі - Відповідач) був укладений договір оренди нерухомого майна спільної власності територіальних громад №400 (надалі - Договір-1) строком дії з 01.05.2013р до 01.04.2016р.

Згідно п. 1 Договору-1 Третя особа передає, а Відповідач приймає в строкове платне користування нерухоме майно, далі - об'єкт оренди, площею 307,2 м2, яке знаходиться у господарському віддані Позивача за адресою: Дніпропетровська область, АДРЕСА_1, а саме:

121,2 м2 для розміщення кафе, яке не здійснює продаж товарів підакцизної групи;

93,6 м2 для розміщення крамниці непродовольчих товарів;

64,0 м2 для розміщення складу;

28,4 м2 для розміщення офісу.

Відповідно до п. 3.1 Договору-1 за користування об'єктом оренди Відповідач сплачує Позивачу орендну плату, розрахунок якої здійснюється згідно з чинним законодавством. Орендна плата за перший місяць оренди згідно з розрахунком орендної плати що є невід'ємною часиною цього договору (додаток№1), становить:

121,2 м2 для розміщення кафе, яке не здійснює продаж товарів підакцизної групи - 1770,00 грн (без урахування ПДВ);

93,6 м2 для розміщення крамниці непродовольчих товарів - 3170,00 грн (без урахування ПДВ);

64,0 м2 для розміщення складу - 1300,00 грн (без урахування ПДВ);

28,4 м2 для розміщення офісу - 725,00 грн (без урахування ПДВ).

Всього 6965,00 грн за квітень 2013 року (без урахування ПДВ).

Відповідно до п. 3.2 Договору-1 розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру орендної плати за попередній місяць з урахуванням індексу інфляції у наступному місяці. Орендна плата в повному обсязі (у тому числі ПДВ) перераховується Відповідачем на рахунок Позивача один раз на місяць не пізніше 01 числа місяця, наступного за розрахунковим (п. 3.7 Договору-1).

Відповідно до п. 3.8. Договору-1 вартість комунальних послуг, витрат на утримання прибудинкової території сплачується Відповідачем окремо у формі та порядку, погодженому з Позивачем.

На виконання п.3.8. Договору-1 між сторонами був укладений договір №400-К від 01.05.2013р. (надалі - Договір-2) про відшкодування витрат Позивача на утримання нерухомого майна, прибудинкової території, внутрішньо будинкових мереж, компенсації витрат на опалення електроенергії та інших та додаткові угоди до нього №1 від 01.01.2015р. та №2 від 01.04.2015р.

Відповідно до п.2.2. Договору-2 з урахуванням додаткових угод до нього Відповідач взяв на себе зобов'язання не пізніше першого числа наступного за звітним місяцем вносити Позивачу плату за використання приміщень (крім електроенергії), яка з 01.01.2015р. складає 2460,00 грн на місяць, а з 01.04.2015р. - 3000,00 грн.

Відповідач здійснює компенсацію витрат на електроенергію у вигляді 100% передплати вартості заявленого обсягу електричної енергії до 15 числа поточного місяця. Остаточний перерахунок за фактично використану електричну енергію проводиться на підставі акту виконаних робіт згідно з показниками внутрішніх лічильників обліку за поточний місяць (п. 2.4. Договору-2). Компенсація витрат за водопостачання і водовідведення здійснюється щомісяця на основі показників лічильника та за встановленими тарифами, компенсація витрат за теплоенергію здійснюється щомісяця на основі наданих Позивачем рахунків (п. 2.7., 2.8. Договору-2).

Як вбачається з матеріалів справи, 01.05.2013р. Відповідач прийняв у користування нежитлові приміщення за адресою АДРЕСА_1 площею 121,2 кв.м., 93,6 кв.м., 64,0 кв.м., 28,4 кв.м., про що сторонами складені та підписані акти приймання-передачі нежитлових приміщень (а.с. 23-26, том 1).

Матеріалами справи, зокрема актами здачі-приймання наданих послуг за січень 2015 року - березень 2016 року (а.с.120-134), підтверджується надання Позивачем та отримання Відповідачем послуг за умовами Договорів-1,2; на оплату комунальних послуг Відповідачу також виставлені рахунки (а.с. 27-41,47-91). Відповідач отримання послуг не заперечує.

Втім, внаслідок неналежного виконання Відповідачем своїх зобов'язань за Договором-1,2 за період з січня 2015 року по березень 2016 року, утворилась заборгованість, що і стало підставою для звернення із даним позовом.

Згідно заявлених позовних вимог з урахуванням заяви №04/720 від 18.08.2016р. про їх збільшення Позивачем заявлено до стягнення борг за орендними платежами за період з січня 2015 року по березень 2016 року - 72024,89 грн, пеню за загальний період з 02.02.2015р. по 17.08.2016р. у сумі 23466,89 грн, 3% річних за цей період - 1582,88 грн; борг за комунальні послуги за період з січня 2015 року по березень 2016 року - 15151,28 грн, пеню за загальний період з 02.02.2015р. по 17.08.2016р. - 13126,03 грн, 3% річних за цей період - 838,35 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 193 Господарського кодексу України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Враховуючи наведене, а також умови п. 3.2. Договору-1, що розмір орендної плати за кожний наступний календарний місяць визначається шляхом коригування розміру орендної плати за попередній місяць з урахуванням індексу інфляції у наступному місяці, суд апеляційної інстанції визнає розрахунок Позивача за орендними платежами вірним, здійсненим за умовами укладеного договору. Посилання Відповідача на заборону в односторонньому порядку збільшувати розмір орендної плати є безпідставним, оскільки розмір орендної плати скоригований, а не збільшений Позивачем, що сторонами узгоджено у спірному договорі. Отже, судом першої інстанції правомірно задоволені позовні вимоги про стягнення боргу за оренду за період з січня 2015 року по березень 2016 року в сумі 72024,89 грн.

Доказів сплати заборгованості за спірний період Відповідачем не надано, згідно п. 3.6. Договору-1 оренда плата сплачується Відповідачем незалежно від наслідків господарської діяльності, наданий Відповідачем акт від 15.09.2016р. №329 про виїзд зі спірного приміщення 28.03.2016р. підписаний невідомими свідками та депутатом ОСОБА_4 та не підтверджує факти, що впливають на договірні відносини між сторонами, бо такі факти мають засвідчуватися сторонами договору або уповноваженими органами; крім того, позовні вимоги за квітень 2016 року не заявлені. Нарахування комунальних послуг Відповідачем не оспорюється, за наявності боргу по орендним платежам переплата та зарахування коштів в рахунок погашення комунальних послуг відсутні. Позовні вимоги про стягнення боргу за комунальні послуги за період з січня 2015 року по березень 2016 року в сумі 15151,28 грн підтверджені матеріалами справи та є правомірними.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов'язання.

Відповідно до п.8.2 Договору-1 за несвоєчасну сплату орендних платежів Відповідач повинен сплатити на користь Позивача пеню в розмірі подвійної ставки НБУ від розміру несплачених орендних платежів за кожний день прострочення.

Відповідно до п.3.2.5 Договору-2 при несвоєчасному внесенні плати за комунальні послуги Відповідач має сплатити пеню із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми наданих послуг за кожний день прострочення.

Згідно з п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вивчивши наданий Позивачем розрахунок пені та 3% річних, апеляційний суд вважає обґрунтованим та правомірним нарахування та стягнення пені за несвоєчасну та неповну оплату орендних платежів у сукупності по кожному періоду нарахування за загальний період з 02.02.2016р. по 17.08.2016р. у сумі 23466,89 грн та 3 % річних за зазначений період - 1582,88 грн; а також пені за несвоєчасну та неповну оплату комунальних платежів за загальний період з 02.02.2015р. по 17.08.2016р. - 13126,03 грн, 3 % річних за зазначений період - 838,35 грн.

Враховуючи наявну в матеріалах справи заяву Позивача про поновлення строку позовної давності до вимог про стягнення пені, апеляційний суд зауважує наступне.

Згідно ст. 258 Цивільного кодексу України до окремих видів вимог законом встановлюється спеціальна позовна давність. Позовна давність в один рік застосовується до вимог, зокрема, стягнення пені.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Враховуючи, що із позовними вимогами до суду першої інстанції Позивач звернувся 08.06.2016р., позовні вимоги про стягнення пені за період 02.02.2015р. по 07.06.2015р. заявлені за межами позовної давності.

Втім, Відповідачем у суді першої інстанції не заявлялось про застосування позовної давності, тому позовні вимоги про стягнення пені задоволені судом із врахуванням зазначеного періоду як такі, що розраховані вірно, в тому числі з врахуванням ч.6 ст. 232 Господарського кодексу України.

Отже, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Доводи апелянта спростовуються наведеним.

Судом першої інстанції також вірно застосовані положення п.1 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» та правомірно повернуто Позивачу з Державного бюджету України зайво сплачений судовий збір у сумі 1180,75 грн.

Враховуючи викладене, підстав для скасування чи зміни рішення суду відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України не вбачається, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення господарського суду Дніпропетровської області без змін.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по апеляційній скарзі покладаються на Відповідача.

Керуючись ст.ст. 103-105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19.10.2016р. у справі №904/4847/16 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19.10.2016р. у справі №904/4847/16 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з часу її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцятиденного строку.

Повний текст постанови складений 23.02.2017р.

Головуючий суддя Л.П. Широбокова

Суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя М.О. Дармін