ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
У Х В А Л А

22 лютого 2017 р. Справа № 902/1160/14

Господарський суд Вінницької області в складі головуючого судді Тісецького С.С., при секретарі судового засідання Поцалюк Н.В., розглянувши в приміщенні суду матеріали

за позовом: арбітражного керуючого (ліквідатора ФОП ОСОБА_1) Белінської Наталії Олександрівни (АДРЕСА_4)

до: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; код НОМЕР_1)

про визнання договору купівлі - продажу недійсним

представники сторін:

арбітражний керуючий Белінська Н.О.

від Жмеринської ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області : Вовк З.І., за довіреністю

В С Т А Н О В И В :

В провадженні господарського суду Вінницької області перебуває справа №902/1160/14 за заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про банкрутство.

Провадження у даній справі перебуває на стадії ліквідаційної процедури.

Зокрема, постановою суду від 21.08.2014 року визнано фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців, призначено ліквідатором боржника арбітражного керуючого Михайловського Сергія Володимировича.

Ухвалою від 20.01.2015 року усунуто арбітражного керуючого Михайловського С.В. від виконання обов'язків ліквідатора у справі № 902/1160/14, призначено ліквідатором у справі № 902/1160/14 про банкрутство ФОП ОСОБА_1 - арбітражного керуючого Гонту О.А.

Ухвалою суду від 13.04.2016 року звільнено арбітражного керуючого Гонту О.А. від виконання повноважень ліквідатора боржника у справі № 902/1160/14 та призначено ліквідатором ФОП ОСОБА_1 арбітражного керуючого Белінську Н.О..

При цьому, ухвалою суду від 24.01.2017 року продовжено строк ліквідаційної процедури фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 та повноваження арбітражного керуючого Белінської Н.О. до 25.04.2017 року та відкладено розгляд справи на 25.04.2017 року.

24.01.2017 року до суду надійшла позовна заява № 02-03/43 від 23.01.2017 року арбітражного керуючого (ліквідатора ФОП ОСОБА_1) Белінської Н.О. до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу № 0545/2016/365 від 17.02.2016 року недійсним в межах справи № 902/1160/14.

Ухвалою суду від 27.01.2017 року для розгляду поданої позовної заяви призначено судове засідання на 22.02.2017 року та відстрочено сплату судового збору за подання позову №02-03/43 від 23.01.2017 року ліквідатора ФОП ОСОБА_1 - арбітражного керуючого Белінської Н.О. до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу недійсним в межах справи №902/1160/14 до винесення ухвали за результатами розгляду даного позову.

На визначену дату в судове засідання з'явилися арбітражний керуючий Белінська Н.О. та представник Жмеринської ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області.

Відповідач правом участі свого представника в судовому засіданні не скористався, хоча про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення вх. № 06-69/904/2017 від 13.02.2017 року.

Відсутність представника відповідача в судовому засіданні не перешкоджає розгляду справи по суті.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином про час і місце розгляду судової справи і забезпечення явки останнього в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів.

В судовому засіданні, арбітражний керуючий Белінська Н.О., підтримала вимоги викладені у позовній заяві в повному обсязі. Представник Жмеринської ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області не заперечила щодо задоволення позову.

При цьому, судом з'ясовано, що 15.02.2017 року Територіальним сервісним центром №0545 на виконання вимог ухвали суду від 27.01.2017 року надано супровідним листом №31/2-0545-142 від 10.02.2017 року завірену копію договору купівлі-продажу №0545/2016/365 від 17.02.2016 року.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представника кредитора, оглянувши подану позовну заяву та надані докази встановив наступне.

За змістом позову, ОСОБА_1 було знято з обліку для реалізації транспортний засіб Мersedes Benz 814, 1996 р.в., НОМЕР_3 (надалі - транспортний засіб) під час ліквідаційної процедури поза процедурою банкрутства без відома арбітражного керуючого, що суперечить вимогам чинного законодавства.

У витязі з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, КС "Метроном" 07.12.2015 року було вилучено обтяження щодо транспортного засобу фургону - С марки Мersedes Benz, модель 814, 1996 р.в., жовтого кольору, НОМЕР_3, згідно договору застави рухомого майна № 235/12-з від 20.11.2012 року.

Таким чином, ОСОБА_1 було погашено заборгованість перед КС "Метроном", в зв'язку з чим, КС "Метроном" було вилучено обтяження щодо вказаного транспортного засобу.

В подальшому, 17.02.2016 року між ОСОБА_1 (продавець) та ОСОБА_6 (покупець), укладений договір купівлі-продажу транспортного засобу № 0545/2016/365 на слідуючий умовах :

За цим договором продавець зобов'язується передати у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти у власність транспортний засіб, який має такі характеристики : марка - Мersedes Benz; модель - 814, 1996 року випуску; тип ТЗ - фургон С; колір - жовтий; реєстраційний номер - НОМЕР_4, зареєстрований за продавцем 24.04.2010 року підрозділом МВС Жмеринським МРЕВ (надалі - транспортний засіб) та сплати обумовлену цим договором грошову суму (п. 1.1).

Транспортний засіб належить на праві власності продавцю, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (технічним паспортом) серії НОМЕР_5, виданого 24.04.2010 року підрозділом МВС Жмеринським МРЕВ (п. 1.2).

Транспортний засіб оглянутий покупцем. Покупець стверджує, що володіє достатньою інформацією про транспортний засіб, що набувається, задоволений його технічним станом та погоджується прийняти його таким, як він є. Під час огляду транспортного засобу будь-яких дефектів, недоліків, які перешкоджають використанню транспортного засобу за цільовим призначенням, про які не було повідомлено продавцем не виявлено. Претензій до продавця щодо якісних характеристик відчужуваного транспортного засобу покупець не має (п. 1.3).

Передача та приймання транспортного засобу між продавцем та покупцем здійснюється в день укладання цього договору та оформлюється актом приймання - передачі, що складається в двох примірниках (п. 1.4).

Право власності на транспортний засіб виникає у покупця з моменту укладання даного договору (п. 1.5).

За домовленістю сторін ціна транспортного засобу складає 500,00 грн. (п. 2.1). Оплата транспортного засобу здійснюється готівкою та підтверджується сторонами (п.2.2). Договір є укладеним з моменту його підписання сторонами (п. 3.2).

Цей договір оформлений та підписаний сторонами в Територіальному РСЦ МВС у Вінницькій області, в присутності адміністратора Сервісного центру, який перевірив відповідність інформації внесеної до цього договору документам, які надані до договору.

Зважаючи на те, що вищевказаний транспортний засіб перестав бути предметом забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_1 перед КС "Метроном", а тому на думку позивача, підлягає включенню до ліквідаційної маси банкрута та реалізації в процедурі банкрутства арбітражним керуючим, з наступним спрямуванням отриманих від реалізації майна коштів в порядку черговості, встановленої Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Враховуючи викладені обставини, позивач, просить суд визнати недійсним договір №0545/2016/365 від 17.02.2016 року.

З врахуванням встановлених обставин, суд дійшов таких висновків.

Згідно ч. 1 ст. 4-1 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Пунктом 9 інформаційного листа Вищого господарського суду України "Про Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 N 4212-VI)" від 28.03.2013 N 01-06/606/2013, визначено, що частина четверта статті 10 Закону відносить до підвідомчості господарських судів усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника. Винятком є спори, пов'язані із визначенням та сплатою (стягнення) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України. Дана норма кореспондується з положеннями пункту 7 частини першої статті 12 ГПК та застосовується незалежно від суб'єктного складу сторін.

Слід мати на увазі, що спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником, розглядаються господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство незалежно від того, заявлені такі вимоги з підстав невідповідності правочинів спеціальним нормам (стаття 20 Закону) чи загальним, встановленим цивільним законодавством.

Справи у відповідних спорах відносяться до виключної підсудності того господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (частина дев'ята статті 16 ГПК). Такі майнові спори, за винятком спорів боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника (абзац четвертий частини восьмої статті 23 Закону), розглядаються та вирішуються господарським судом за правилами позовного провадження, передбаченими ГПК, з урахуванням особливостей, встановлених Законом, у межах провадження у справі про банкрутство без порушення нових справ. За наслідком розгляду зазначених майнових спорів по суті господарський суд виносить ухвалу (задоволення заяви, відмова у задоволенні заяви (повністю або частково).

В силу ч. 2 ст. 4-3 ГПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно ч.1 ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За змістом статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. ст. 34, 43 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Судом встановлено, що 17.02.2016 між ОСОБА_1 (продавець) та ОСОБА_6 (покупець), укладений договір купівлі-продажу транспортного засобу № 0545/2016/365, предметом якого є купівля-продаж транспортного засобу, а саме : Мersedes Benz 814, 1996 р.в., реєстраційний номер - НОМЕР_4 за ціною 500,00 грн..

При цьому, згідно матеріалів справи, 21.08.2014 року ухвалою господарського суду Вінницької області було порушено провадження у справі № 902/1160/14 про банкрутство фізичної особи-підприємця ОСОБА_1.

Таким чином, судом встановлено, що оспорюваний договір купівлі-продажу транспортного засобу було укладено після порушення провадження у даній справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", правочини (договори) або майнові дії боржника, які були вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, можуть бути відповідно визнані недійсними або спростовані господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або конкурсного кредитора з таких підстав : боржник безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог; боржник виконав майнові зобов'язання раніше встановленого строку; боржник до порушення справи про банкрутство взяв на себе зобов'язання, в результаті чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим; боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови, що в момент прийняття зобов'язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів; боржник оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів боржнику перевищувала вартість майна; боржник прийняв на себе заставні зобов'язання для забезпечення виконання грошових вимог.

Пунктом 16 Інформаційного листа Вищого господарського суду України "Про Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 N 4212-VI)" від 28.03.2013 № 01-06/606/2013, визначено, що важливою новелою нової редакції Закону є норма про визнання недійсними правочинів (договорів) та спростування майнових дій боржника, які були вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство (стаття 20 Закону). За подання такої заяви сплачується судовий збір.

Під майновими діями боржника слід розуміти виконання боржником зобов'язань за вже укладеним до початку відповідного року правочином (договором) на шкоду власним інтересам або інтересам інших кредиторів. Наведене стосується, зокрема виконання зобов'язання раніше встановленого строку (терміну), відмови від власних майнових вимог, сплати коштів кредитору або прийняття майна в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів до боржника перевищувала вартість майна тощо.

Що ж до визнання недійсними правочинів (договорів), то воно може мати місце у випадках відчуження боржником безоплатно майна, прийняття боржником на себе зобов'язань без необхідних дій майнового характеру іншої сторони, прийняття на себе заставних зобов'язань на забезпечення виконання грошових вимог.

Правові наслідки спростування майнових дій та визнання недійсними правочинів (договорів) є однаковими і стосуються включення чи повернення майна боржника до ліквідаційної маси. У зв'язку з цим визнання недійсними правочинів (договорів) та спростування майнових дій боржника у відповідних випадках не тягне за собою припинення правовідносин, що склалися, тому кредитор за недійсним правочином (договором) або спростованою майновою дією має право вибору - погашення свого боргу в першу чергу в процедурі банкрутства або виконання зобов'язання боржником у натурі після припинення провадження у справі про банкрутство.

Право ініціювати такі процедури надано як арбітражному керуючому, так і конкурсному кредитору. Відповідна заява може бути розглянута на будь-якій стадії провадження у справі про банкрутство.

Частина 1 ст. 203 ЦК України визначає, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Приписами ст. 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

В силу ч. 1 ст. 42 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси, за винятком об'єктів житлового фонду, в тому числі гуртожитків, дитячих дошкільних закладів та об'єктів комунальної інфраструктури, що належать юридичній особі - банкруту, які передаються в порядку, встановленому законодавством, до комунальної власності відповідних територіальних громад без додаткових умов і фінансуються в установленому порядку.

Згідно ч. 8 ст. 90 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", у разі визнання фізичної особи банкрутом до складу ліквідаційної маси не включається майно фізичної особи, на яке згідно з цивільним процесуальним законодавством України не може бути звернено стягнення, та майно, яке перебуває у заставі з підстав, не пов'язаних із здійсненням такою особою підприємницької діяльності.

Враховуючи встановлені обставини справи та наведені приписи законодавства, суд приходить до висновку про задоволення позовної заяви № 02-03/43 від 23.01.2017 року арбітражного керуючого (ліквідатора ФОП ОСОБА_1) Белінської Н.О. до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу № 0545/2016/365 від 17.02.2016 року недійсним в межах справи №902/1160/14 у повному обсязі.

Крім того, як вказувалося вище ухвалою суду від 27.01.2017 року відстрочено сплату судового збору за подання вищевказаного позову до винесення ухвали за результатами розгляду даного позову.

В силу ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпункту 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру встановлено ставку судового збору - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За змістом ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", установлено у 2017 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2017 року - 1600 гривень.

Таким чином, з врахуванням наведених норм законодавства, за подання до суду вказаної позовної заяви, позивачу слід було сплати 1 600 грн. судового збору.

Водночас, судом встановлено, що 21.02.2017 року арбітражним керуючим Белінською Н.О. супровідним листом № 02-05/140 від 21.02.2017 року надано суду квитанцію № 11512658 від 21.02.2017 року про сплату судового в розмірі 1 544,00 грн. - за подання до суду відповідної позовної заяви.

При цьому, позивачем недоплачено судовий збір у розмірі 56,00 грн.

Згідно п. 2.23 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 року N 7, якщо факт недоплати судового збору з'ясовано господарським судом у процесі розгляду прийнятої заяви (скарги), суд у залежності від конкретних обставин справи може: зобов'язати позивача (заявника, скаржника) доплатити належну суму судового збору і подати суду відповідні докази у встановлений ним строк та за необхідності відкласти розгляд справи або оголосити перерву в засіданні (стаття 77 ГПК); у разі неподання доказів оплати - стягнути належну суму судового збору за результатами вирішення спору з урахуванням приписів частин першої - четвертої статті 49 ГПК.

З огляду на викладене, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 600,00 грн. підлягають покладенню на відповідача, згідно вимог ст. 49 ГПК України.

При цьому, зважаючи на те, що позивачем недоплачено судовий збір в сумі 56,00 грн. за подання до суду позовної заяви, суд приходить до висновку про стягнення з позивача відповідної суми коштів в доход Держаного бюджету України.

Згідно ч. 4 ст. 8 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ухвали та постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, прийняті господарським судом у справі про банкрутство, набирають законної сили з моменту їх прийняття, якщо інше не передбачено цим Законом.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 20, 22 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст. ст. 4-1, 4-3, 4-5, 32-34, 43, 86, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України суд, -

У Х В А Л И В :

1. Задоволити позовну заяву № 02-03/43 від 23.01.2017 року арбітражного керуючого (ліквідатора ФОП ОСОБА_1) Белінської Н.О. до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу №0545/2016/365 від 17.02.2016 року недійсним в межах справи № 902/1160/14 повністю.

2. Визнати договір купівлі-продажу транспортного засобу № 0545/2016/365 від 17.02.2016 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_6, який зареєстровано Територіальним сервісним центром 0545 РСЦ МВС у Вінницькій області недійсним.

3. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; код НОМЕР_1) на користь арбітражного керуючого Белінської Наталії Олександрівни (АДРЕСА_4, ідент. код НОМЕР_2) 1 600,00 грн. - відшкодування витрат пов'язаних зі сплатою судового збору.

4. Стягнути з арбітражного керуючого Белінської Наталії Олександрівни (АДРЕСА_4, ідент. код НОМЕР_2) в доход Державного бюджету України 56,00 грн. - недоплаченого судового збору за подання до господарського суду Вінницької області позовної заяви № 02-03/43 від 23.01.2017 року.

5. Видати накази після набрання ухвалою законної сили.

6. Ухвалу направити згідно переліку рекомендованим листом.

Суддя Тісецький С.С.

Віддрук. 3 прим.:

1 - до справи;

2 - ФОП ОСОБА_1 - АДРЕСА_1;

3 - арбітражному керуючому Белінській Н.О., АДРЕСА_4.