РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2017Справа №910/611/17

За позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
доПублічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк»
простягнення 213197 грн. 69 коп.

Суддя Отрош І.М.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_3 - представник за довіреністю б/н від 10.09.2015;

від відповідача: Максименко В.О. - представник за довіреністю б/н від 17.03.2014.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

10.01.2017 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з вимогами до Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» про стягнення 213197 грн. 69 коп., з яких 194998 грн. 88 коп. основного боргу, 12034 грн. 06 коп. пені, 1215 грн. 45 коп. 3% річних та 4949 грн. 30 коп. інфляційних втрат.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказав на те, що відповідач в порушення норм законодавства України та укладеного між сторонами Договору оренди нежилого приміщення № 1/1 від 23.06.2014 не сплатив позивачу орендну плату за період з серпня 2016 року по грудень 2016 року, у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 194998 грн. 88 коп. Крім того, позивачем було заявлено до стягнення з відповідача пеню у розмірі 12034 грн. 06 коп. та 3% річних у розмірі 1215 грн. 45 коп. за період з 16.08.2016 по 31.12.2016, а також інфляційні втрати у розмірі 4949 грн. 30 коп. за період з вересня по листопад 2016 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.01.2017 порушено провадження у справі № 910/611/17; розгляд справи призначено на 27.01.2017.

23.01.2017 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказав на необґрунтованість розрахунку орендної плати, наданого позивачем, оскільки позивачем було здійснено розрахунок станом на дату складення рахунку на оплату, тоді як, на думку відповідача, місячний розмір орендної плати повинен визначатися станом на 15 число поточного місяця. Крім того, відповідач зазначив, що позивачем при здійсненні розрахунку інфляційних втрат не було враховано показник дефляції за серпень 2016 року, у зв'язку з чим наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат є необґрунтованим.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.01.2017, відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи відкладено на 10.02.2017.

Представник позивача у судовому засіданні 10.02.2017 надав усні пояснення по справі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 10.02.2017 надав усні пояснення по суті спору, проти задоволення позову заперечив.

У судовому засіданні 10.02.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

23.06.2014 між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (орендодавець) та Публічним акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» (орендар) укладено Договір оренди нежилого приміщення № 1/1, відповідно до умов якого орендодавець зобов'язується передати, а орендар прийняти у строкове платне користування нежиле приміщення, загальною площею 88,6 кв.м., яке розташоване у будівлі за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до п. 1.2 Договору оренди нежилого приміщення № 1/1 від 23.06.2014 об'єкт оренди належить орендодавцю на праві власності на підставі Договору дарування, посвідченого 05.11.2001 Клюєвим Л.П., приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу за реєстровим № 7596.

Відповідно до п. 1.3 Договору оренди нежилого приміщення № 1/1 від 23.06.2014 об'єкт оренди передається в оренду з метою розміщення відділення (філії) орендаря.

Згідно з п. 2.1 Договору оренди нежилого приміщення № 1/1 від 23.06.2014 передача об'єкта оренди орендарю відбувається в строк, визначений у п. 4.2.1 договору, та підтверджується актом прийому-передачі в оренду об'єкта оренди, який підписується уповноваженими представниками сторін.

Згідно з п. 6.1 Договору оренди нежилого приміщення № 1/1 від 23.06.2014 розмір орендної плати за цим договором за 1 кв.м. приміщення становить суму в гривнях, еквівалентну 16,93 дол США по курсу продажі орендарем долара США на день відповідного орендного платежу без врахування ПДВ.

Згідно з п. 6.2 Договору оренди нежилого приміщення № 1/1 від 23.06.2014 загальна сума орендної плати на місяць визначається шляхом множення кількості квадратних метрів площі об'єкта оренди згідно з актом прийому-передачі на зазначений вище розмір орендної плати за один метр згідно з цим договором. Загальна сума орендної плати за місяць становить суму в гривнях, еквівалентну 1500,00 дол США по курсу продажі орендарем долара США на день відповідного орендного платежу без врахування ПДВ за місяць.

Договорами про внесення змін та доповнень № 1 від 01.10.2014, № 2 від 31.12.2014 сторонами були внесені зміни до п.п. 6.1, 6.2 Договору оренди нежилого приміщення № 1/1 від 23.06.2014, а саме було змінено розмір щомісячної орендної плати за певний період оренди (еквівалент 1300,00 дол США за місяць у період з 01.10.2014 по 31.12.2014 відповідно до Договору про внесення змін № 1 від 01.10.2014 та 20000 грн. 00 коп. за місяць у період з 01.01.2015 по 31.03.2015 відповідно до Договору про внесення змін № 2 від 31.12.2014).

Відповідно до п. 6.3 Договору оренди нежилого приміщення № 1/1 від 23.06.2014 впродовж дії всього терміну договору для визначення відповідної щомісячної орендної плати використовується гривневий еквівалент долара США на день відповідного орендного платежу по курсу продажу орендарем долара США без урахування ПДВ.

Згідно з п. 6.7 Договору оренди нежилого приміщення № 1/1 від 23.06.2014 орендар починає сплачувати орендну плату з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі об'єкта оренди орендарю і припиняє з дня підписання акту прийому-передачі об'єкта оренди орендодавцю.

Згідно з п. 10.1 Договору оренди нежилого приміщення № 1/1 від 23.06.2014 термін оренди об'єкту встановлюється на 2 роки 11 місяців 8 днів: з 23.06.2014 по 31.05.2017 включно.

Відповідно до п. 10.2 Договору оренди нежилого приміщення № 1/1 від 23.06.2014 договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення відбитками їх печаток та діє до терміну оренди об'єкту оренди протягом строку, визначеного у п. 10.1 договору, однак у будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст Договору оренди нежилого приміщення № 1/1 від 23.06.2014, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором оренди (найму).

Відповідно до норм частини 1 та 2 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (частина 6 статті 283 Господарського кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Судом встановлено, що 23.06.2014 між сторонами було складено Акт прийому-передачі нежилого приміщення за Договором оренди нежилого приміщення № 1/1 від 23.06.2014, за яким позивач передав нежиле приміщення загальною площею 88,6 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, а відповідач прийняв вказаний об'єкт оренди на умовах, визначених у Договорі оренди нежилого приміщення № 1/1 від 23.06.2014.

Спір у справі виник у зв'язку з несплатою відповідачем орендної плати за користування об'єктом оренди у період з серпня 2016 року по грудень 2016 року.

З огляду на встановлений у п. 10.1 Договору оренди нежилого приміщення № 1/1 від 23.06.2014 строк оренди (з 23.06.2014 по 31.05.2017), беручи до уваги положення п. 6.7 Договору оренди нежилого приміщення № 1/1 від 23.06.2014 (орендна плата сплачується з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі об'єкта оренди орендарю і припиняється з дня підписання акту прийому-передачі об'єкта оренди орендодавцю) та відсутність в матеріалах справи доказів дострокового розірвання договору оренди і повернення відповідачем об'єкта оренди позивачу, суд дійшов висновку, що за період з серпня 2016 року по грудень 2016 року відповідач повинен був сплачувати позивачу орендну плату на умовах, визначених у Договорі оренди нежилого приміщення № 1/1 від 23.06.2014.

Згідно з частиною 2 статті 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ч. 5 ст. 762 Цивільного кодексу України).

Згідно з п. 6.1 Договору оренди нежилого приміщення № 1/1 від 23.06.2014 розмір орендної плати за цим договором за 1 кв.м. приміщення становить суму в гривнях, еквівалентну 16,93 дол США по курсу продажі орендарем долара США на день відповідного орендного платежу без врахування ПДВ.

Згідно з п. 6.2 Договору оренди нежилого приміщення № 1/1 від 23.06.2014 загальна сума орендної плати на місяць визначається шляхом множення кількості квадратних метрів площі об'єкта оренди згідно з актом прийому-передачі на зазначений вище розмір орендної плати за один метр згідно з цим договором. Загальна сума орендної плати за місяць становить суму в гривнях, еквівалентну 1500,00 дол США по курсу продажі орендарем долара США на день відповідного орендного платежу без врахування ПДВ за місяць.

У ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 524 Цивільного кодексу України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Згідно з ч. 2 ст. 533 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Таким чином, умовами Договору оренди нежилого приміщення № 1/1 від 23.06.2014 (п.п. 6.1, 6.2 договору) сторони визначили грошовий еквівалент зобов'язання (сплата орендної плати) в іноземній валюті (дол. США) та встановили механізм визначення суми орендної плати, яка підлягає сплаті орендарем (відповідачем).

Зокрема, як вбачається з п.п. 6.1, 6.2 Договору оренди нежилого приміщення № 1/1 від 23.06.2014 загальна сума орендної плати на місяць становить суму в гривнях, еквівалентну 1500,00 дол США по курсу продажі орендарем долара США на день відповідного орендного платежу.

Судом встановлено, що за серпень 2016 року позивачем було нараховано відповідачу орендну плату у розмірі 37424 грн. 64 коп. (розрахунок здійснено станом на 02.08.2016 з урахуванням курсу продажі відповідачем долара США станом на 02.08.2016 - дата складення позивачем рахунку № 15 від 02.08.2016 на суму 37424 грн. 64 коп.); за вересень 2016 року - орендну плату у розмірі 39450 грн. 04 коп. (розрахунок здійснено станом на 01.09.2016 з урахуванням курсу продажі відповідачем долара США станом на 01.09.2016 - дата складення позивачем рахунку № 17 від 01.09.2016 на суму 39450 грн. 04 коп.); за жовтень 2016 року - орендну плату у розмірі 38999 грн. 95 коп. (розрахунок здійснено станом на 03.10.2016 з урахуванням курсу продажі відповідачем долара США станом на 03.10.2016 - дата складення позивачем рахунку № 18 від 03.10.2016 на суму 38999 грн. 95 коп.); за листопад 2016 року - орендну плату у розмірі 38774 грн. 04 коп. (розрахунок здійснено станом на 01.11.2016 з урахуванням курсу продажі відповідачем долара США станом на 01.11.2016 - дата складення позивачем рахунку № 19 від 01.11.2016 на суму 38774 грн. 04 коп.); за грудень 2016 року - орендну плату у розмірі 40350 грн. 21 коп. (розрахунок здійснено станом на 01.12.2016 з урахуванням курсу продажі відповідачем долара США станом на 01.12.2016 - дата складення позивачем рахунку № 20 від 01.12.2016 на суму 40350 грн. 21 коп.).

При цьому, позивачем долучено до позовної заяви копії відповідних рахунків за період з серпня 2016 року по грудень 2016 року та докази їх направлення на адресу Відділення «Дніпропетровська міжрегіональна дирекція» Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк».

У відзиві на позовну заяву, поданому через канцелярію суду 23.01.2017, відповідач вказав на необґрунтованість здійсненого позивачем розрахунку розміру орендних платежів за період з серпня 2016 по грудень 2016 року, з огляду на те, що розрахунок суми у гривнях (розмір місячної орендної плати) був здійснений позивачем станом на дату складення відповідних рахунків на оплату, тоді як умовами Договору оренди нежилого приміщення № 1/1 від 23.06.2014 передбачено, що розмір орендної плати у гривнях визначається з урахуванням курсу продажі орендарем долара США на день відповідного орендного платежу, тобто станом на 15 число поточного місяця (відповідно до п. 6.9 договору).

Так, відповідно до п. 6.9 Договору оренди нежилого приміщення № 1/1 від 23.06.2014 орендна плата сплачується щомісячно у безготівковому порядку шляхом банківського переказу на зазначений у розділі 12 цього договору поточний рахунок орендодавця не пізніше 15-го числа поточного місяця (у випадку якщо орендодавець не порушує строку згідно з яким виставляється рахунок на оплату орендної плати), за який здійснюється оплата, на підставі виставленого орендодавцем рахунку-фактури. Орендодавець повинен вчасно виставляти такі рахунки орендареві не пізніше 5-го числа поточного місяця.

Суд вважає обґрунтованими твердження відповідача щодо безпідставності визначення позивачем розміру орендної плати у гривні станом на дату складення відповідних рахунків, оскільки з системного аналізу п.п. 6.2 та 6.9 Договору оренди нежилого приміщення № 1/1 від 23.06.2014 вбачається, що розмір орендної плати у гривні визначається станом на дату здійснення відповідачем фактичної оплати, яка повинна здійснюватись не пізніше 15-го числа поточного місяця.

При цьому, судом встановлено, що позивач у строки, передбачені п. 6.9 Договору оренди нежилого приміщення № 1/1 від 23.06.2014, виставляв відповідачу відповідні рахунки на оплату, зокрема, зі долучених позивачем до позовної заяви описів вкладення у цінний лист вбачається, що рахунки на оплату за спірний період були надіслані позивачем на адресу Відділення «Дніпропетровська міжрегіональна дирекція» Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» не пізніше 5-го числа поточного місяця (місяця оренди).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Як встановлено судом, відповідно до п. 6.9 Договору оренди нежилого приміщення № 1/1 від 23.06.2014 орендна плата сплачується щомісячно у безготівковому порядку шляхом банківського переказу на зазначений у розділі 12 цього договору поточний рахунок орендодавця не пізніше 15-го числа поточного місяця.

Таким чином, відповідач повинен був сплатити орендну плату (гривневий еквівалент 1500,00 дол США, визначений відповідно до умов п. 6.2 договору) за серпень 2016 року у строк до 15.08.2016 (включно), за вересень 2016 року - у строк до 15.09.2016 (включно), за жовтень 2016 року - у строк до 17.10.2016 (включно, з урахуванням положень ч. 5 ст. 254 ЦКУ), за листопад 2016 - у строк до 15.11.2016 (включно), за грудень 2016 року - у строк до 15.12.2016 (включно).

Судом встановлено, що відповідач не сплатив позивачу орендну плату за користування об'єктом оренди за період з серпня 2016 року по грудень 2016 року за Договором оренди нежилого приміщення № 1/1 від 23.06.2014 (відповідачем не надано суду доказів сплати позивачу орендної плати за спірний період), що не заперечувалось відповідачем у відзиві на позовну заяву та у судових засіданнях.

Разом з тим, як встановлено судом, відповідач заперечив щодо розмірів нарахованих позивачем місячних орендних платежів, оскільки позивачем було здійснено розрахунок гривневого еквіваленту орендної плати станом на дату складання рахунку.

З огляду на вказані заперечення відповідача, суд зазначає, що умовами Договору оренди нежилого приміщення № 1/1 від 23.06.2014 передбачено, що гривневий еквівалент розміру орендної плати визначається з урахуванням курсу продажі орендарем долара США на день відповідного орендного платежу.

Разом з тим, як встановлено судом, відповідач взагалі не сплатив позивачу орендні платежі за період з серпня 2016 по грудень 2016 року, з огляду на що суд дійшов висновку, що у будь-якому випадку гривневий еквівалент розміру орендної плати за спірний період повинен визначатися з урахуванням курсу продажу долара США станом на 15 число відповідного місяця, оскільки відповідно до п. 6.9 Договору оренди нежилого приміщення № 1/1 від 23.06.2014 орендна плата сплачується щомісячно не пізніше 15-го числа поточного місяця.

З огляду на викладене, судом було досліджено курс продажу Публічним акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» долара США (на офіційному сайті Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» https://credit-agricole.ua/) станом на 15.08.2016 (25,20 грн. за 1 дол США), станом на 15.09.2016 (26,55 грн. за 1 дол США), станом на 17.10.2016 (26,00 грн. за 1 дол США), станом на 15.11.2016 (26,80 грн. за 1 дол США) та станом на 15.12.2016 (26,95 грн. за 1 дол США).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що обгрунтованим розміром орендної плати (у гривні) за серпень 2016 року є 37800 грн. 00 коп. (1500,00 дол США * 25,20), за вересень 2016 року - 39825 грн. 00 коп. (1500,00 дол США * 26,55), за жовтень 2016 року - 39000 грн. 00 коп. (1500,00 дол США * 26,00), за листопад 2016 року - 40200 грн. 00 коп. (1500,00 дол США * 26,80), за грудень 2016 року - 40425 грн. 00 коп. (1500,00 дол США * 26,95).

Як встановлено судом, за серпень 2016 року позивачем було нараховано відповідачу орендну плату у розмірі 37424 грн. 64 коп.; за вересень 2016 року - орендну плату у розмірі 39450 грн. 04 коп.; за жовтень 2016 року - орендну плату у розмірі 38999 грн. 95 коп.; за листопад 2016 року - орендну плату у розмірі 38774 грн. 04 коп.; за грудень 2016 року - орендну плату у розмірі 40350 грн. 21 коп.

Таким чином, розміри орендних платежів (у гривні), визначені судом станом на 15.08.2016, 15.09.2016, 17.10.2016, 15.11.2016, 15.12.2016 є більшими у порівнянні із визначеними позивачем, з огляду на що (враховуючи, що суд позбавлений права виходити за межі позовних вимог за відсутності відповідного клопотання позивача), суд дійшов висновку про стягнення з відповідача розміру орендної плати за спірний період, що визначений відповідно до розрахунку позивача, а саме: 37424 грн. 64 коп. за серпень 2016 року, 39450 грн. 04 коп. за вересень 2016 року, 38999 грн. 95 коп. за жовтень 2016 року, 38774 грн. 04 коп. за листопад 2016 року та 40350 грн. 21 коп. за грудень 2016 року, що разом становить 194998 грн. 88 коп.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Наявність та обсяг заборгованості Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» у розмірі 194998 грн. 88 коп. підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не були спростовані, у зв'язку з чим позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» суми основного боргу у розмірі 194998 грн. 88 коп. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, позивачем було заявлено до стягнення з відповідача пеню у загальному розмірі 12034 грн. 06 коп., а саме 4389 грн. 91 коп. пені за період з 16.08.2016 по 31.12.2016 за прострочення сплати орендної плати за серпень 2016 року, 3461 грн. 35 коп. пені за період з 16.09.2016 по 31.12.2016 за прострочення сплати орендної плати за вересень 2016 року, 2312 грн. 31 коп. пені за період з 16.10.2016 по 31.12.2016 за прострочення сплати орендної плати за жовтень 2016 року, 1373 грн. 38 коп. пені за період з 16.11.2016 по 31.12.2016 за прострочення сплати орендної плати за листопад 2016 року, 497 грн. 11 коп. пені за період з 16.12.2016 по 31.12.2016 за прострочення сплати орендної плати за грудень 2016 року.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання зобов'язання.

Згідно з статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно з п. 9.4 Договору оренди нежилого приміщення № 1/1 від 23.06.2014 у випадку прострочки орендарем сплати орендної плати більше ніж на місяць орендар сплачує пеню в розмірі 0,1% від належної до сплати суми за кожен день прострочки.

З огляду на те, що відповідач прострочив сплату орендних платежів за спірний період більше ніж на місяць (щодо кожного платежу - місячної орендної плати), обгрунтованими є вимоги позивача про стягнення з відповідача пені, нарахованої за прострочення сплати орендних платежів за період з серпня 2016 року по грудень 2016 року.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені (здійснений з урахуванням подвійної облікової ставки НБУ з урахуванням положень ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань»), суд дійшов висновку в його необґрунтованості, оскільки позивачем були допущені арифметичні помилки при розрахунку пені.

Крім того, позивачем було неправильно визначено період нарахування пені за прострочення сплати відповідачем орендної плати за жовтень 2016 року. Так, як встановлено судом, відповідач повинен був сплатити орендну плату за жовтень 2016 року у строк до 17.10.2016 включно (з урахуванням положень ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України), з огляду на що обґрунтованим для нарахування пені є період з 18.10.2016 по 31.12.2016 (в межах заявленого позивачем періоду нарахування).

За таких обставин, суд здійснив власний розрахунок пені (в межах заявленого позивачем періоду нарахування).

Сума боргу (грн) - за серпень 2016 рокуПеріод простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУСума пені за період прострочення
37424.6416.08.2016 - 15.09.20163115.5%982.65
37424.6416.09.2016 - 27.10.20164215%1288.39
37424.6428.10.2016 - 08.12.20164214%1202.50
37424.6409.12.2016 - 31.12.20162314%658.51
Всього:4132,05

Сума боргу (грн) - за вересень 2016 рокуПеріод простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУСума пені за період прострочення
39450.0416.09.2016 - 27.10.20164215%1358.12
39450.0428.10.2016 - 08.12.20164214%1267.58
39450.0409.12.2016 - 31.12.20162314%694.15
Всього:3319,84

Сума боргу (грн) - за жовтень 2016 рокуПеріод простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУСума пені за період прострочення
38999.9518.10.2016 - 27.10.20161015%319.67
38999.9528.10.2016 - 08.12.20164214%1253.11
38999.9509.12.2016 - 31.12.20162314%686.23
Всього:2259,01

Сума боргу (грн) - за листопад 2016 рокуПеріод простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
38774.0416.11.2016 - 08.12.20162314%0.077 %*682.25
38774.0409.12.2016 - 31.12.20162314%0.077 %*682.25
Всього:1364,51

Сума боргу (грн) - за грудень 2016 рокуПеріод простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУСума пені за період прострочення
40350.2116.12.2016 - 31.12.20161614%493.90
Таким чином, обгрунтованим розміром пені, що підлягає стягненню з відповідача, є 11569 грн. 31 коп., у зв'язку з чим позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» пені у розмірі 12034 грн. 06 коп. підлягають частковому задоволенню у розмірі 11569 грн. 31 коп.

Також, позивачем було заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 1215 грн. 45 коп., а саме: 423 грн. 33 коп. 3% річних за період з 16.08.2016 по 31.12.2016 за прострочення сплати орендної плати за серпень 2016 року, 346 грн. 00 коп. 3% річних за період з 16.09.2016 по 31.12.2016 за прострочення сплати орендної плати за вересень 2016 року, 246 грн. 15 коп. 3% річних за період з 16.10.2016 по 31.12.2016 за прострочення сплати орендної плати за жовтень 2016 року, 147 грн. 05 коп. 3% річних за період з 16.11.2016 по 31.12.2016 за прострочення сплати орендної плати за листопад 2016 року, 52 грн. 92 коп. 3% річних за період з 16.12.2016 по 31.12.2016 за прострочення сплати орендної плати за грудень 2016 року.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з пунктом 4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, суд дійшов висновку в його необґрунтованості в частині нарахування 3% річних за прострочення сплати орендної плати за жовтень 2016 року, оскільки позивачем було неправильно визначено період нарахування 3% річних за прострочення сплати відповідачем орендної плати за жовтень 2016 року. Так, як встановлено судом, відповідач повинен був сплатити орендну плату за жовтень 2016 року у строк до 17.10.2016 включно (з урахуванням положень ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України), з огляду на що обґрунтованим для нарахування 3% річних є період з 18.10.2016 по 31.12.2016 (в межах заявленого позивачем періоду нарахування).

За таких обставин, суд здійснив власний розрахунок 3% річних за прострочення сплати відповідачем орендної плати за жовтень 2016 року.

Сума боргу (грн) - за жовтень 2016 рокуПеріод простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
38999.9518.10.2016 - 31.12.2016753 %239,75
Таким чином, обґрунтованим розміром 3% річних, який підлягає стягненню з відповідача за прострочення сплати відповідачем орендної плати за жовтень 2016 року, є 239 грн. 75 коп.

Розрахунки 3% річних за прострочення сплати відповідачем орендної плати за серпень, вересень, листопад та грудень 2016 року є обґрунтованими.

Таким чином, позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» 3% річних у розмірі 1215 грн. 45 коп. підлягають частковому задоволенню у розмірі 1209 грн. 05 коп.

Також, позивачем було заявлено до стягнення з відповідача інфляційні втрати у розмірі 4949 грн. 30 коп., а саме: 2432 грн. 60 коп. інфляційних втрат за прострочення сплати орендної плати за серпень 2016 року, нараховані за період з вересня по листопад 2016 року; 1814 грн. 70 коп. інфляційних втрат за прострочення сплати орендної плати за вересень 2016 року, нараховані за період з жовтня по листопад 2016 року; 702 грн. 00 коп. інфляційних втрат за прострочення сплати орендної плати за жовтень 2016 року, нараховані за листопад 2016 року.

Згідно з положеннями пунктів 3.1 та 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Суд зазначає, що індексації внаслідок знецінення підлягає лише національна валюта України, у зв'язку з чим у випадку визначення сторонами у договорі ціни в іноземній валюті, підстави для застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в частині здійснення інфляційних нарахувань за прострочення виконання грошового зобов'язання, вираженого в іноземній валюті, відсутні.

Разом з тим, як встановлено судом, умовами Договору оренди нежилого приміщення № 1/1 від 23.06.2014 сторони встановили спосіб визначення розміру орендної плати, а саме визначили грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті, встановили спосіб визначення розміру орендної плати у національній валюті України, що підлягає сплаті станом на дату здійснення платежу (не пізніше 15-го числа поточного місяця).

Таким чином, оскільки, як встановлено судом, розмір орендної плати у гривневому еквіваленті визначається станом на 15 число поточного місяця, а відповідач не сплатив позивачу орендну плату за спірний період (серпень - грудень 2016 року), обґрунтованими є вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат за прострочення сплати орендних платежів за серпень, вересень та жовтень 2016 року, нарахованих після настання строку здійснення оплати (після 15-го числа відповідного місяця).

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, суд дійшов висновку в його обґрунтованості, у зв'язку з чим позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» інфляційних втрат у розмірі 4949 грн. 30 коп. підлягають задоволенню у повному обсязі.

При цьому, що стосується тверджень відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, щодо необґрунтованості розрахунку інфляційних втрат, наданого позивачем, оскільки позивачем не було враховано при здійсненні розрахунку показник дефляції за серпень 2016 року (99,7%), суд вважає їх необгрунтованими з огляду на таке.

Так, як зазначено у п. 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» у застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.97 N 62-97р; цього листа вміщено в газеті "Бизнес" від 29.09.97 N 39, а також в інформаційно-пошукових системах "Законодавство" і "Ліга".

У вказаному листі, зокрема, зазначено, що індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць, тому умовно потрібно вважати, що сума, внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, індексується за період з урахуванням даного місяця, а якщо з 16 по 31 число, розрахунок починається з наступного місяця.

Таким чином, з огляду на те, що прострочення зі сплати орендної плати за серпень 2016 року виникло з 16.08.2016, підстави для застосування індексу інфляції (дефляції - 99,7%) за серпень 2016 року при розрахунку інфляційних втрат відсутні.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» (01004, м. Київ, вул. Пушкінська, буд. 42/4; ідентифікаційний код: 14361575) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (50027, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) суму основного боргу у розмірі 194998 (сто дев'яносто чотири тисячі дев'ятсот дев'яносто вісім) грн. 88 коп., пеню у розмірі 11569 (одинадцять тисяч п'ятсот шістдесят дев'ять) грн. 31 коп., 3% річних у розмірі 1209 (одна тисяча двісті дев'ять) грн. 05 коп., інфляційні втрати у розмірі 4949 (чотири тисячі дев'ятсот сорок дев'ять) 30 коп. та судовий збір у розмірі 3190 (три тисячі сто дев'яносто) грн. 90 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 15.02.2017

Суддя І.М. Отрош