ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2017р. Справа№ 914/4386/15

Господарський суд Львівської області у складі колегії суддів Сухович Ю.О. (головуючий), ОСОБА_1, ОСОБА_2, при секретарі судових засідань ОСОБА_3, розглянувши матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Одеська залізниця, м.Одеса

до відповідача ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Смарт Фабрікс, м.Львів

про стягнення 46 615,50 грн.

За участі представників сторін:

від позивача: не зявився;

від відповідача: ОСОБА_5 представник (довіреність б/н від 05.01.2017р.).

Права та обов'язки сторін передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України роз'яснено, заяви про відвід судді не поступали, клопотання про технічну фіксацію судового процесу не надходили.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: Позов заявлено Публічним акціонерним товариством Українська залізниця в особі регіональної філії Одеська залізниця до відповідача ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Смарт Фабрікс про стягнення 46 615,50 грн. штрафу за порушення термінів поставки продукції.

Ухвалою суду від 28.12.2015р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 18.01.2016р.

Ухвалою суду від 18.01.2016р. розгляд справи відкладено на 25.01.2016р., з підстав наведених в даній ухвалі.

В судовому засіданні від 25.01.2016р. судом оголошено перерву до 15.02.2016р. до 10:40 год.

Ухвалою суду від 15.02.2016р. продовжено строк розгляду спору до 10.03.2016р. та відкладено розгляд справи на 24.02.2016р., з підстав наведених в даній ухвалі. Даною ухвалою суд витребовував у Публічного акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Одеська залізниця оригінал договору поставки №ОД/НХ-15-998НЮ від 23.10.2015р. та листа №05/11-1 від 05.11.2015р.

В судовому засіданні від 24.02.2016р. судом оголошено перерву до 29.02.2016р.

Ухвалою суду від 29.02.2016р. зупинено провадження у справі та призначено судову почеркознавчу та судову технічну експертизу, проведення якої доручено Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (м.Львів, вул.Липинського, 54). Перед експертом ухвалою суд поставив запитання: 1). Чи підпис від імені ОСОБА_6 на Договорі поставки від 23.10.2015р. №ОД/НХ-15-998НЮ виконано ОСОБА_6, чи іншою особою?; 2). Чи відтиск печатки ОСОБА_7 Смарт Фабрікс на договорі поставки від 23.10.2015р. №ОД/НХ-15-998НЮ нанесено печаткою ОСОБА_7 Смарт Фабрікс?

04.05.2016р. Львівський науково-дослідний інститут судових експертиз з супровідним листом вих.№2664 від 28.04.2016р. повернув матеріали господарської справи №914/4386/15 з клопотанням судового експерта про надання додаткових матеріалів, необхідних для виконання судової почеркознавчої експертизи, технічної експертизи друкарських форм.

Ухвалою суду від 10.05.2016р. поновлено провадження у справі для розгляду клопотання судового експерта та призначено судове засідання на 23.05.2016р.

Ухвалою суду від 23.05.2016р. провадження у справі №914/4386/15 зупинено для продовження проведення судової почеркознавчої та судово-технічної експертизи та надіслано судовому експерту ОСОБА_8 (79024, м.Львів, вул.Липинського, 54) оригінали документів: платіжне доручення №16 від 14.07.2015р.; платіжне доручення №21 від 22.07.2015р.; платіжне доручення №27 від 21.08.2015р.; платіжне доручення №36 від 07.09.2015р.; платіжне доручення №38 від 07.09.2015р.; платіжне доручення №39 від 07.09.2015р.; платіжне доручення №53 від 25.09.2015р.; платіжне доручення №63 від 10.10.2015р.; платіжне доручення №67 від 16.10.2015р.; платіжне доручення №69 від 21.10.2015р.; платіжне доручення №84 від 22.10.2015р.; видаткова накладна №РН-0000074 від 18.09.2015р.; протоколи відібрання експериментальних зразків почерку ОСОБА_6 (3 аркуші).

З супровідним листом вих.№1637/1638 від 17.10.2016р. (вх. №1942 від 19.10.2016р.) Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз повернуто матеріали господарської справи №914/4386/15 разом із висновком судової почеркознавчої експертизи та технічної експертизи друкарських форм №1637/1638 від 17.10.2016р.

Ухвалою суду від 25.10.2016р. поновлено провадження у справі та призначено справу до розгляду на 07.11.2016р.

07.11.2016р. представником відповідача подано клопотання за вих.№б/н (вх.№5299/16 від 07.11.2016р.) про призначення повторної судової експертизи, в якому зазначає, що із висновку № 1637/1638 судових почеркознавчої та технічної експертизи друкарських форм від 17.10.2016р. експертом не надано відповідь на питання поставлене перед ним судом в ухвалі від 29.02.2016р., зокрема щодо підпису в договорі поставки. У вищенаведеному клопотанні, представник відповідача посилається на постанову Пленуму Вищого господарського суду України №4 від 23.02.2012р. Про деякі питання практики призначення судової експертизи та просить призначити повторну судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручити спеціалістам Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України (79040, м.Львів, вул.Збиральна, 24), для встановлення факту належності підпису на договорі керівнику ОСОБА_7 Смарт Фабрікс; оплату вартості судової експертизи відповідач гарантував.

На вирішення експертизи відповідач просив поставити питання:

1. Чи підпис від імені ОСОБА_6 на договорі поставки від 23.10.2015р. №ОД/НХ-15-998НЮ між ДП Одеська залізниця та ОСОБА_7 Смарт Фабрікс виконано ОСОБА_6?

Ухвалою суду від 07.11.2016р. зупинено провадження у справі та призначено повторну судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Львівському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України (79040, м.Львів, вул.Збиральна, 24). Перед експертом поставлено запитання:

1). Чи підпис від імені ОСОБА_6 на договорі поставки від 23.10.2015р. №ОД/НХ-15-998НЮ між ДП Одеська залізниця та ОСОБА_7 Смарт Фабрікс виконано ОСОБА_6?

З супровідним листом вих.№19/114/6-165 Е від 11.01.2017р. (вх.№77 від 16.01.2017р.) Львівським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України повернуто матеріали господарської справи №914/4386/15 разом із висновком експерта №6/557 від 11.01.2017р.

Ухвалою суду від 18.01.2017р. призначено колегіальний розгляд справи. 18.01.2017р. було проведено автоматизований розподіл, внаслідок якого до складу колегії обрано суддів Мазовіту А.Б. та Щигельську О.І.

Ухвалою суду від 23.01.2017р. поновлено провадження у справі та призначено справу до розгляду на 13.02.2017р.

В судове засідання 13.02.2017р. представник позивача не зявився, однак на електронну адресу суду надійшло клопотання за вих.№НХ-26/9 від 08.02.2017р. (вх.№5611/17 від 10.02.2017р.), в якому позивач повідомив суд про те, що з висновком експертизи №6/557 від 11.01.2017р. ознайомлений та просить суд розгляд справи №914/4386/15 здійснювати без участі представника позивача за наявними у справі документами. Слід зазначити, що аналогічне клопотання за вих.№НХ-26/9 від 08.02.2017р. позивач надіслав до Господарського суду Львівської області через засоби факсимільного зв"язку, яке в подальшому було зареєстроване канцелярією суду за вх.№5611/17 від 10.02.2017р.

13.02.2017р. представником відповідача подано до канцелярії суду пояснення за вих. б/н (вх.№5629/17 від 13.02.2017р.), в яких зазначено, що позовні вимоги ґрунтуються на умовах договору №ОД/НХ-15-998НЮ від 23.10.2015р., який ОСОБА_7 Смарт Фабрікс (відповідач) не укладало. В свою чергу, ніхто не зобов'язаний виконувати те, що не передбачено договором або законом.

Крім того, 13.02.2017р. представником відповідача подано до канцелярії суду клопотання (вх.№5795/17 від 13.02.2017р.), яким просить суд долучити до матеріалів справи належним чином завірені копії платіжних доручень про оплату судових експертиз, а саме:

- платіжне доручення №327 від 25.04.2016р. на суму 4 404,00 грн. з призначенням платежу за експертизу по рахунку №467 від 07.04.2016р.;

- платіжне доручення №591 від 16.12.2016р. на суму 900,48 грн. з призначенням платежу за проведення судової експертизи по рахунку №1.416 від 01.12.2016р.

В судовому засіданні представник відповідача заперечив проти позовних вимог повністю, просив відмовити в їх задоволенні повністю. У відзиві на позовну заяву (вх.№5925/16 від 12.02.2016р.) відповідач стверджує, що договір поставки від 23.10.2015р. № ОД/НХ-15-998НЮ, на який як на підставу позовних вимог посилається позивач, не підписувався та не скріплювався відтиском печатки підприємства ОСОБА_7 Смарт Фабрікс (відповідача). Підпис директора від імені ОСОБА_6 зроблено невідомою товариству особою та відсутністю директора при підписанні спірного договору. Відповідач зазначає, що у ОСОБА_7 Смарт Фабрікс відсутній примірник зазначеного договору і листа № 05/11-1 від 05.11.2015р.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд вважає за можливе розглянути справу відповідно до ст.75 ГПК України при відсутності представника позивача за наявними у ній матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази та заслухавши заперечення представника відповідача, суд, -

встановив:

Позивач звернувся до Господарського суду Львівської області з вимогою стягнути з відповідача ОСОБА_7 Смарт Фабрікс на користь ПАТ Укрзалізниця регіональна філія Одеська залізниця, штраф за порушення термінів поставки продукції у сумі 46 615,50 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що комітетом з конкурсних торгів із закупівлі матеріально-технічних ресурсів Одеської залізниці були проведені торги на закупівлю одягу робочого, чоловічого (спецодяг зимовий (ДК 14.12.1). Згідно з протоколом оцінки пропозицій конкурсних торгів переможцем відкритих торгів на закупівлю спецодягу зимового по лоту №2 на суму 279 692,97 грн. з ПДВ визнано ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Смарт Фабрікс.

Між ДП Одеська залізниця (замовником) та ОСОБА_7 Смарт Фабрікс (постачальником) був укладений договір поставки від 23.10.2015р. № ОД/НХ-15-998НЮ.

У п.5.1. договору сторони погодили умову, що товар має бути поставлений на підставі письмових заявок замовника впродовж 15 робочих днів з моменту їх отримання будь-яким способом (факсом, електронною поштою, листом за адресою: 79018, м. Львів, вул. Олени Степанівни, 45А) постачальником у кількості, визначеній у заявці. На виконання цього пункту договору служба матеріально-технічного постачання Одеської залізниці направила відповідачу заявку від 28.10.2015р. № НХ-13/5417 на поставку костюмів теплозахисних чоловічих Гудок у кількості 307 комплектів за ціною 911,052 грн. (з ПДВ) на суму 279 692,97 грн. (з ПДВ).

02 листопада 2015 року факсимільним звязком відповідачу направлений лист № НХ-13/5501 з вимогою надати графік постачання теплозахисних костюмів згідно із заявкою.

13 листопада 2015 року від відповідача надійшов лист від 05.11.2015р. № 05/11-1, в якому останній повідомляє про неможливість виконати зобовязання за договором поставки у звязку з розірванням в односторонньому порядку дилерського договору з виробником продукції ОСОБА_7 Спец-Контакт.

Позивач вважає, що причина відмови відповідача від виконання зобовязання за договором поставки є надуманою і такою, що не відповідає умовам документації конкурсних торгів.

В порядку досудового врегулювання спору відповідачу був відправлений лист від 26.11.2015р. № НХ-26/178, в якому було запропоновано здійснити поставку 89 комплектів теплозахисних костюмів Гудок на суму 81 083,63 грн. згідно із заявкою від 28.10.2015р. № НХ-13/5416 та повідомлено про відповідальність за невиконання стороною взятих на себе зобовязань за договором, передбачену п. 11.3. розділу 11.

Пунктом 6.3. договору встановлено, що істотні умови договору не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобовязань сторонами у повному обсязі, крім випадків, передбачених ч.5. ст.40 Закону України Про здійснення державних закупівель.

Позивач стверджує, що відповідач не виконав взяті на себе при укладенні договору зобовязання щодо поставки позивачу костюмів теплозахисних чоловічих Гудок у кількості 307 комплектів на загальну суму 279 692грн. 97 коп. (з ПДВ) та просить стягнути згідно з п. 11.3. розділу 11 договору за порушення термінів поставки продукції, визначеної договором штраф у розмірі 20% від суми непоставленої в строк продукції, що за розрахунками позивача становить 46 615,50 грн.

При прийнятті рішення суд виходить із наступного:

Відповідно до положень ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За приписами ст.1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих па запобігання правопорушенням.

Конституційний Суд України в рішенні у справі за конституційним зверненням громадян ОСОБА_9, ОСОБА_10 та інших громадян щодо офіційного тлумачення статей 55, 64. 124 Конституції України (справа за зверненнями жителів міста Жовті Води) від 25 грудня 1997 року дав офіційне тлумачення такого змісту: частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод; відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке згідно зі статтею 64 Конституції України не може бути обмежене:

частину другу статті 124 Конституції України необхідно розуміти так, що юрисдикція судів, тобто їх повноваження вирішувати спори про право та інші правові питання, поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Окрім того, в мотивувальній частині цього рішення зазначено, що частина перша статті 55 Конституції України містить, загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Відповідно із заявленими позовними вимогами позивач просив стягнути з відповідача на свою користь штраф за порушення термінів поставки продукції в сумі 46 615,50 грн.

Згідно ст.2 ГПК України, господарський суд порушує провадження у справі за позовами, зокрема, підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст.2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених суб'єктивних прав або законних інтересів позивача.

Відповідно до п.3.12 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18, підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Як встановлено судом, та підтверджується зібраними у справі доказами, а саме висновком судової почеркознавчої експертизи та судової технічної експертизи друкарських форм №1637/1638 від 17.10.2016р. судовий експерт прийшов до висновку, що відтиски круглої печатки від імені ОСОБА_7 Смарт Фабрікс, розташовані в договорі поставки від 23.10.2015р., укладеному Одеською залізницею, в особі начальника служби матеріально-технічного постачання ОСОБА_11, з однієї сторони, та ОСОБА_7 Смарт Фабрікс в особі директора ОСОБА_6, з іншої сторони /реєстраційний №ОД/НХ-15-998НЮ/, специфікації №1 додаток №1 до договору №ОД/НХ-15-998НЮ від 23.10.2015р., нанесені не круглою печаткою ОСОБА_7 Смарт Фабрікс, вільні та експериментальні зразки якої були надані для порівняльного дослідження, а за допомогою іншої рельєфної еластичної (гумової, фотополімерної) друкарської форми.

Висновком експерта Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №6/557 повторної судової почеркознавчої експертизи від 11.01.2017р. встановлено, що: підпис від імені ОСОБА_6, який наявний в графі Від імені постачальника ОСОБА_12ОСОБА_6/ в договорі поставки №ОД/НХ-15-998НЮ від 23.10.2015р. виконаний не ОСОБА_6, а іншою особою з ретельним наслідуванням підписів ОСОБА_6

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до ч. 2 ст. 180 Господарського кодексу України, господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Обов'язковість скріплення правочину печаткою може бути визначена за письмовою домовленістю сторін (ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу України).

Приписами ст. 181 Господарського кодексу України встановлено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України (ч. 8 ст. 181 Господарського кодексу України).

Частиною 1 ст. 638 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції (ч.1 ст. 640 ЦК України).

Тобто, обидві сторони договору мають бути ознайомлені про факт існування названої згоди.

Виходячи із змісту коментованих статей, зважаючи на висновки проведених судових експертиз, які спростовують твердження позивача про порушення умов договору поставки №ОД/НХ-15-998НЮ від 23.10.2015р., та зважаючи на заперечення відповідача про не укладення спірного договору, за яким позивач просить стягнути штраф за порушення термінів поставки продукції в сумі 46 615,50 грн., на момент звернення до суду позивача ПАТ Українська залізниця, в особі регіональної філії Одеська залізниця до відповідача ОСОБА_7 Смарт Фабрікс про стягнення штрафу за спірним договором, останній не був підписаний відповідачем, тобто, не акцептований. Відтак, права позивача не порушені відповідачем та є відсутнім порушення субєктивного права позивача, що підлягає судовому захисту у даному спорі.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку відсутності підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача штрафу за порушення термінів поставки продукції в сумі 46 615,50 грн.

В порядку ст. 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

В порядку ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Вирішуючи питання про розподіл господарських витрат між сторонами, суд зазначає наступне.

Сплата позивачем судового збору за подання позовної заяви підтверджується платіжним дорученням №36 від 11.12.2015р. на суму 1 378,00 грн., який відповідно до ст.49 ГПК України слід покласти на позивача в повному обсязі.

Відповідно до ч. 6 ст. 49 ГПК України, суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються при відмові в позові - на позивача.

Сплата відповідачем за проведення судових експертиз підтверджується платіжними дорученнями на загальну суму 5 304,48 грн., а саме:

- платіжне доручення №327 від 25.04.2016р. на суму 4 404,00 грн. з призначенням платежу за експертизу по рахунку №467 від 07.04.2016р.;

- платіжне доручення №591 від 16.12.2016р. на суму 900,48 грн. з призначенням платежу за проведення судової експертизи по рахунку №1.416 від 01.12.2016р.

Оскільки оплату за проведення експертизи відповідно до ухвали суду від 29.02.2016р. та відповідно до ухвали від 07.11.2016р. було покладено на відповідача, то з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати за проведення судових експертиз.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 16, 626, 627, 638, 640 ЦК України, ст.ст. 20, 180, 181 ГК України, ст.ст. 1, 2, 43, 32, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85, 87 ГПК України суд,-

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Одеська залізниця (65012, м.Одеса, вул.Пантелеймонівська, буд.19; ) на користь ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Смарт Фабрікс (79018, м.Львів, вул.Олени Степанівни, буд.45-А; ) 5 304,48 грн. витрат за проведення судових експертиз.

3. Наказ видати в порядку ст.116 ГПК України, після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.85 ГПК України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст.91-93 ГПК України.

Згідно ст.87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, представникам сторін і третіх осіб, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Повний текст рішення

виготовлено 16.02.2017р.

Суддя Сухович Ю.О.

Суддя Мазовіта А.Б.

Суддя Щигельська О.І.