ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

21.02.2017 Справа № 904/38/16

Розглядається скарга Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг

на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області

У справі:

за позовом Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", м.Кривий Ріг

до Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа", м. Кривий Ріг

про стягнення 1 216 406,40 грн.

Головуючий колегії: ОСОБА_1

Судді: Ніколенко М.О.

ОСОБА_2І

Представники:

від позивача: ОСОБА_3, представник за довіреністю № 52-16/35 від 17.01.2017р.

від відповідача: ОСОБА_4, представник за довіреністю № 4 від 03.01.2017р.

від ВДВС: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Рішенням господарського суду від 23.02.2016 року у справі № 904/38/16 позов задоволено частково, вирішено стягнути з Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" (далі - відповідач) на користь Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" (далі - позивач, скаржник) суму основного боргу у розмірі 949 277,86 грн., пеню у розмірі 66 492,48 грн., інфляційні витрати у розмірі 24 706,41 грн., 3% річних у розмірі 9 437,15 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 116 746,10 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

10.03.2016 на виконання вищезазначеного рішення судом видано наказ.

31.10.2016 до суду від Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" надійшла скарга на бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_5 (далі - ВДВС).

Ухвалою господарського суду від 01.11.2016 року прийнято скаргу до розгляду та призначено її розгляд у судовому засіданні на 08.12.2016.

Ухвалою господарського суду від 08.12.2016 року відкладено судове засідання на 22.12.2016.

22.12.2016 до суду від Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" надійшла уточнена скарга на бездіяльність відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

Ухвалою господарського суду від 22.12.2016 року відкладено судове засідання на 29.12.2016.

Ухвалою господарського суду від 29.12.2016 року продовжено строк розгляду скарги до 16.01.2017 року включно; відкладено судове засідання на 12.01.2017.

Ухвалою господарського суду від 12.01.2017 року призначено колегіальний розгляд скарги, передано матеріали справи для визначення складу колегії.

Протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів від 13.01.2017 року визначено колегію у складі: головуючий суддя - Петренко Н.Е., судді - Ніколенко М.О., Петрова В.І.

Ухвалою господарського суду від 16.01.2017 року прийнято справу № 904/38/16 до розгляду колегією суддів в складі: головуючий суддя - Петренко Н.Е., судді - Ніколенко М.О., Петрова В.І.; призначено розгляд скарги на 21.02.2017.

21.02.2017 повноважний представник позивача (скаржника) у судовому засіданні заявлену скаргу підтримав та наполягав на її задоволенні у повному обсязі, виходячи з наступного.

Як зазначає позивач (скаржник), на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області знаходиться наказ господарського суду Дніпропетровської області № 904/38/16 від 10.03.2016 року, відповідно до якого стягнуто з Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" на користь Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" суму основного боргу у розмірі 949 277,86 грн., пеню у розмірі 66 492,48 грн., інфляційні витрати у розмірі 24 706,41 грн., 3% річних у розмірі 9 437,15 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 116 746,10 грн. На підставі заяви стягувача та вищевказаного наказу відкрито виконавче провадження №50845257 від 15.04.2016, яке в подальшому було приєднано до зведеного виконавчого провадження № 14682118 від 05.02.2009.

Позивач (скаржник) скаржиться на бездіяльність ВДВС, виходячи з наступного:

По-перше, перевірки щодо виявлення рахунків боржника та майнового стану проводяться не своєчасно з порушенням ч. 8 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-ХІV від 21.04.1999 та ч. 8 ст. 48 в новій редакції Закону України "Про виконавче провадження". Вищенаведене підтверджується матеріалами виконавчого провадження, а саме відсутністю своєчасних запитів до Державної податкової служби України з питань наявності відкритих рахунків в банках та інших фінансових установах (останній запит державного виконавця та відповідь на нього від органів ДФС датується 10.06.2016) та тим, що за 2016 рік в матеріалах виконавчого провадження № 50845257 від 15.04.2016 так і в матеріалах зведеного виконавчого провадження № 14682118 від 05.02.2009, в наявності лише одна інформаційна довідка № 53404062 від 17.02.2016 з реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо боржник, а повинно бути, на момент звернення до суду з даною скаргою, щонайменше три.

По-друге, враховуючи приписи ч. 4 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-XIV від 21.04.1999 скаржник вказує про те, що державному виконавцю 09.06.2016 відповідно до відповіді Державно-фіскальної служби № НОМЕР_1 від 09.06.2016 стало відомо, що боржником було відкрито розрахунковий рахунок в ПАТ «А-Банк» №8341 код валюти рахунку 980 (гривня). Хоча державному виконавцю і було відомо про новий рахунок, відкритий на ім'я боржника, в ПАТ «А-Банк» №8341 код валюти рахунку 980 (гривня) ще з 09.06.2016 року, але всупереч принципам примусового виконання рішень останній виніс постанову про накладення арешту тільки 04.10.2016, яку було отримано представником стягувача 13.10.2016. Таким чином, у зв'язку з несвоєчасним винесенням постанови про арешт коштів на рахунку в ПАТ «А-Банк», боржник мав право протягом 4-ох місяців користувався вказаним рахунком та розпоряджався коштами.

По-третє, посилаючись на норми ч. 6 ст. 65 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-ХІV від 21.04.1999 в редакції закону чинній на момент зверненням з клопотанням вих. № 52-70/3862 від 11.05.2016 про вчинення виконавчих дій (ч. 4 ст. 52 в новій редакції закону) скаржник вказує про те, що боржник після винесення постанови про накладення арешту на рахунки, відкриті у банківських установах, продовжує й надалі відкривати нові, що підтверджується матеріалами зведеного виконавчого провадження №14682118 від 05.02.2009 та відповідями органів Державної Фіскальної Служби щодо стану та кількості відкритих та зареєстрованих за боржником розрахункових рахунків у Банках та інших фінансових установах. Відтак, відповідно до відповіді № НОМЕР_2 від 31.05.2016 на запит № 19261290 від 30.05.2016 державного виконавця до Державної податкової служби України про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах боржниками - юридичними особами та/або фізичними особами-підприємцями у боржника - Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" станом на 31.05.2016 відкрито 30 розрахункових рахунків. А вже станом на 09.06.2016, відповідно до відповіді № НОМЕР_1 від 09.06.2016 на запит державного виконавця № 19464807 від 07.06.2016 відкрито 31 розрахунковий рахунок. З аналізу вищезазначених відповідей Державної податкової служби слідує, що боржником в порушення ч. 4 ст. 52, ч. 6 ст. 65 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-ХІV від 21.04.1999 в редакції закону чинній на момент зверненням з клопотанням вих. №52-70/3862 від 11.05.2016 про вчинення виконавчих дій (ч.4 ст. 48, ч. 4 ст. 52 в новій редакції закону) було відкрито розрахунковий рахунок в ПАТ «А-Банк» № 8341 код валюти рахунку 980 (гривня).

Державним виконавцем, під час примусового виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області № 904/38/16 так і в межах зведеного виконавчого провадження, жодного разу не було звернуто з поданням до правоохоронних органів щодо притягнення керівника боржника ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за вищезазначеною нормою з приводу відкриття нових рахунків в банківських установах після накладення арешту та заборони відкриття нових рахунків.

Випадок, щодо відкриття нових рахунків після накладення арешту не є одиноким у зведеному виконавчому провадженні № 14682118 від 05.02.2009 року. Так, з матеріалів зведеного виконавчого провадження слідує, що у жовтні 2015 року боржником вже було відкрито новий розрахунковий рахунок в ПАТ "Діамантбанк" № 4248 код валюти рахунку 980 (гривня), безпосередньо після накладення арештів на рахунки та заборони відкривати нові рахунки в банках та інших фінансових установах. Постановою державного виконавця від 09.11.2015 накладено арешт на новий рахунок. До ВДВС 10.12.2015 надійшла інформація від боржника про добровільне виконання рішення суду у справі № 904/2209/2015 на суму 1 500 тис. грн. на підтвердження чого боржником надано до виконавчої служби 10 платіжних доручень, згідно з якими останній перерахувала на користь ТОВ "ДТЕК Високовольтні мережі" з рахунку № 4248 ПАТ "Діамантбанк". Згідно вказаних платіжних доручень перерахування коштів здійснювалось з 12.11.2015 та протягом усього листопада 2015 року, що могло свідчити лише про відсутність арешту на вказаному рахунку. Повторну постанову про накладення арешту на кошти боржника у ПАТ "Діамантбанк" винесено лише 22.12.2015, яку банківською установою отримано 13.01.2016, але в подальшому боржник продовжує користуватися вищевказаним рахунком в повному обсязі, про що свідчать копії платіжних доручень № 13121 від 18.04.2016, № 13170 від 19.04.2016, №13210 від 20.04.2016, № 13211 від 20.04.2016, № 13248 віл 21.04.2016, № 13247 від 21.04.2016, № 13260 від 25.04.2016, № 13287 від 26.04.2016. № 13288 від 26.04.2016, №13327 від 27.04.2016, № 13450 від 29.04.2016, № 13449 від 29.04.2016, які вказують на те, що в період з 18.04.2016 по 29.04.2016 боржником було перераховано з рахунку №4248 в ПАТ "Діамантбанк" 1 988,6 тис. грн. на рахунок ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго". Також своїм листом вих. № 1209/04 від 04.05.2016 за підписом директора та головного бухгалтера боржник повідомив державного виконавця, що у квітні місяці 2016 року ним було сплачено 360,00 тис. грн. на користь КП "Кривбасводоканал".

По-четверте, з метою забезпечення виконання рішення та узв'язку з непогашенням заборгованості в самостійному порядку актом опису та арешту майна від 28.03.2013 державним виконавцем ВДВС було описано та арештоване нерухоме майно, належне боржнику, а саме:

- Будівля колишньої котельні станції Дзержинська літ. «А-1» загальною площею 110,4 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Городищенська, 205 (акт опису та арешту серії 1468211-1).

- Будівля котельні літ. А-1, розміром 24,0 м х 12,0 м, площею 288 кв.м. з прибудовою літ. А-2 розміром 6,5 м х 12,0 м, площею 78 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Благоєва, 46 (акт опису та арешту серії 1468211-2).

- Будівля котельної під котли ДКВР 10/13 та прибудови до котельні під котли ДКВР 20/13 літ. «А», площею основи 1 214,8 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, вул.Черкасова, 122 (акт опису та арешту серії 1468211-3).

Відповідно до листа ВДВС від 12.09.2016 № 02114/13163 скаржника було проінформовано, що останній у виконавчому провадженні, у 10-денний строк з моменту отримання даного листа має право вирішити питання щодо авансування витрат на послуги суб'єкта оціночної діяльності за виготовлення висновку про проведення дослідження та визначення вартості арештованого нерухомого майна. В свою чергу скаржник здійснив авансування витрат на вказані послуги у сумі 18 000,00 грн., про що свідчить платіжне доручення № 168201 від 21.09.2016. Однак, листом від 13.10.2016 № 02.114/14875 ВДВС скаржнику повідомлено, що з боку боржника у вересні 2016 року надійшло клопотання відповідно до якого вказано, що в результаті обстеження у квітні 2015 року робочою комісією підприємства боржника будівель і споруд, було виявлено, що загальний технічний стан окремих будівель і споруд - аварійний. На теперішній час (дата повідомлення вересень 2016 року) вищезазначені основні засоби ліквідовано шляхом розбирання і знищення. Враховуючи вищевикладене, подальше проведення оцінки суб'єктом оціночної діяльності не є доцільним. Авансовий внесок було повернуто стягувачу. Тобто, майно, на яке ВДВС було накладено арешт 28.03.2013 ліквідовано та знищено значно пізніше ніж накладено арешт. Із викладеного вбачається, що боржник, розпорядився арештованим майном, не зберіг вказане майно, в результаті чого арештоване майно було ліквідовано та знищено. Відтак державний виконавець, враховуючи, що йому відомо про незбереження майна, до цього часу безпідставно ухиляється від вчинення дій передбачених ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" та п. 4.2.10, (п. 14 в новій редакції) Розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень.

По-п'яте, посилаючись на положення ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції закону до 05.10.2016), п. 3.8.2. Наказу Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 "Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень" (в редакції інструкції з моменту прийняття наказу до виконання до 29.09.2016) скаржник вказує про те, що в порушення вищезазначених норм, державним виконавцем не накладено арешт на кошти та майно боржника в межах суми, яка підлягає стягненню за рішенням господарського суду Дніпропетровської області № 904/38/16 від 23.02.2016. В матеріалах виконавчих проваджень № 50845257 від 15.04.2016 та № 14682118 від 05.02.2009 взагалі відсутні постанови як про накладення арешту на кошти так і про накладення арешту на майно боржника в межах суми боргу 1 166 660 грн., стягнутої рішенням № 904/38/16 від 23.02.2016. Жодна постанова, яка міститься в матеріалах виконавчих проваджень не містить посилання на наказ господарського суду Дніпропетровської області виданий на підставі рішення № 904/38/16 від 23.02.2016 так і на суму 1 166 660 грн., яка підлягає стягненню. З вищенаведеного можна дійти висновку, що арешт майна та коштів в межах примусового виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області № 904/38/16 від 23.02.2016 взагалі не застосовано.

По-шосте, за адресою реєстрації боржника (м. Кривий Ріг, вул. Дежньова, 9) знаходиться адміністративна будівля, яка належить боржнику. Окрім іншого, в вказаній будівлі знаходиться комп'ютерна техніка, периферійні пристрої до неї, меблі. В порушення вимог п. 3.12 Інструкції з організації примусового виконання рішень (у редакції до 05.10.2016), ст. ст. 40, 57 Закону України "Про виконавче провадження" та в ст. 36 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції закону від 05.10.2016) державним виконавцем, з метою своєчасно та повного виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області № 904/38/16 від 10.03.2016, не здійснено опис та арешт комп'ютерної техніки, периферійних пристроїв до неї та меблів, що належать боржнику.

По-сьоме, в матеріалах зведеного виконавчого провадження № 14682118 від 05.02.2009 міститься лист Головного управління державної служби з питань праці у Дніпропетровській області № 25/31 від 26.11.2015, відповідно до якого на обліку в Головному управлінні Держпраці у Дніпропетровській області перебувають технологічні транспортні засоби КПТМ "Криворіжтепломережа" у кількості 63 одиниці техніки. Державним виконавцем з моменту, коли йому стало відомо про вищезазначене майно до цього часу не проведено опис та не вилучено вищевказані технологічні транспортні засоби, які належать боржнику, хоча, відповідно до закону, стадія примусового виконання рішення, передбачає, вилучення та в подальшому примусову реалізацію такого майна. Враховуючи вказане можна дійти висновку, що боржник переховує вказане майно та є всі підстави для оголошення розшуку.

По-восьме, враховуючи приписи ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України, п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" скаржник вважає, що тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є одним із заходів примусового виконання судового рішення та може бути застосоване судом в разі ухилення останнього від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням. Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 6 ст.12 Закону України "Про виконавче провадження" №606-ХІV від 21.04.1999 в редакції закону до 05.10.2016 про вчинення виконавчих дій (ч. 5 ст. 19 в новій редакції закону), зокрема, відкриття нових рахунків, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб. Тобто ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням є будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини.

Посилаючись на п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-XIV від 21.04.1999 в редакції закону до 05.10.2016 (п. 19 ч. 3 ст. 18 в новій редакції закону), п. 8 ст. 19 Закону України "Про державну прикордонну службу України" скаржник вказує про те, що з моменту ухвалення судового рішення господарським судом Дніпропетровської області по справі № 904/38/16, примусового виконання зазначеного рішення, по час звернення до суду зі скаргою - ніяких коштів, сплачених на погашення стягнутої заборгованості, як від відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області так і від боржника на адресу стягувача не надходило. Таким чином, враховуючи те, що рішення господарського суду Дніпропетровської області не виконується боржником протягом значного часу, можна дійти до висновку, що боржник навмисно ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням господарського суду Дніпропетровської області № 904/38/16.

Крім того, усвідомленість боржника про наявне виконавче підтверджується поштовими повідомленнями про отримання постанови про відкриття виконавчого провадження, відкриттям нових рахунків, після накладення державним виконавцем арешту на діючі розрахункові рахунки, та чисельними скаргами тазверненнями в рамках зведеного виконавчого провадження іншими стягувачами.

Враховуючи вищевикладене, скаржник просить суд:

- визнати бездіяльність відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області та старшого державного виконавця Куліковської Альони Олександрівни щодо примусового виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області №904/38/16 від 23.02.2016, яка полягає у несвоєчасній перевірці майнового стану боржника, несвоєчасному накладенні арешту на рахунки боржника відкриті в ПАТ "А-Банк", не направленні матеріалів до правоохоронних органів про притягнення керівника боржника до кримінальної відповідальності за відкриття нових рахунків, не складенні акту та не направленні подання до правоохоронних органів про притягнення керівника боржника до кримінальної відповідальності за незбереження арештованого та описаного майна, не оголошенні у розшук з подальшим затриманням належних боржнику 63 одиниць технологічних транспортних засобів, не направленні до суду подання для встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон керівника боржника до виконання зобов'язань за рішенням неправомірною;

- зобов'язати відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, з метою забезпечення своєчасного та повного виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області № 904/38/16 від 23.02.2016, надіслати до правоохоронних органів матеріали для притягнення директора Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" () ОСОБА_6 РНОКПП НОМЕР_3, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, до кримінальної відповідальності за відкриття нових розрахункових рахунків в банківських установах після накладення арешту на рахунки підприємства та ухилення від виконання рішення;

- зобов'язати відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, з метою забезпечення своєчасного та повного виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області № 904/38/16 від 23.02.2016, скласти акт та надіслати до органів Національної Поліції подання про притягнення директора Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" () ОСОБА_6 РНОКПП НОМЕР_3, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, до кримінальної відповідальності за незбереження майна, на яке накладено арешт та описано;

- зобов'язати відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, з метою забезпечення своєчасного та повного виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області № 904/38/16 від 23.02.2016, накласти арешт на усе рухоме та нерухоме майно на загальну суму заборгованості за зведеним виконавчим провадженням та внести відповідний запис до реєстру обтяжень і оголосити заборону на вчинення дій щодо відчуження;

- зобов'язати відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, з метою забезпечення своєчасного та повного виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області № 904/38/16 від 23.02.2016, здійснити вихід за адресою боржника для проведення опису належного боржнику майна;

- зобов'язати відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, з метою забезпечення своєчасного та повного виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області №904/38/16 від 23.02.2016, винести постанову про оголошення розшуку з подальшим затриманням та постановкою на штрафмайданчик технологічних транспортних засобів Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" () зазначених у листі Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області № 25/31 від 26.11.2015 у кількості 63 одиниці техніки та направити дану постанову до органів Національної Поліції для проведення розшукових дій та затримання транспортних засобів;

- зобов'язати відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, з метою забезпечення своєчасного та повного виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області № 904/38/16 від 23.02.2016, звернутися до суду з поданням за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду керівника боржника - юридичної особи за межі України ОСОБА_6 РНОКПП НОМЕР_3, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 - до виконання зобов'язань за рішенням.

Повноважний представник відповідача просив суд відмовити скаржнику в задоволенні скарги, виходячи з наступного.

Посилаючись на п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" відповідач зазначає про те, що державний виконавець має право (а не обов'язок) звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду.

Крім того, відповідач вважає, що ст. 10 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено види заходів примусового виконання рішень, але не визначено послідовність застосування заходів примусового стягнення.

Як зазначає відповідач, зі тексу скарги вбачається, що скаржник просить суд винести ухвалу, якою фактично зобов'язати державного виконавця скористуватися своїми правами та визначити послідовність застосування заходів примусового виконання рішень. Але, на думку відповідача, ці вимоги є протиправними, оскільки державний виконавець самостійно застосовує заходи, направлені на примусове виконання рішення суду, а права, визначені Законом України "Про виконавче провадження", він використовує на власний розсуд і не може бути примушений судом в обов'язковому порядку ними користуватися.

Повноважний представник Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області у судове засідання не з'явився, але в матеріалах справи наявний відзив на скаргу, відповідно до якого останній просить суд в задоволенні скарги відмовити у повному обсязі та розгляд скарги проводити без участі Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області за наявними в матеріалах судової справи документами.

Дослідивши матеріали справи, подані документи, заслухавши пояснення повноважних представників сторін, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити подану скаргу частково, виходячи з наступного.

За приписами ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на час прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб (ч. 1 ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження").

Положеннями ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець:

- здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом;

- надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;

- розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання;

- заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;

- роз'яснює сторонам їхні права і обов'язки.

Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право:

1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону;

2) здійснювати перевірку виконання юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників;

3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну;

4) безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища;

5) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

6) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;

7) за згодою власника використовувати приміщення, у тому числі комунальної власності, для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника для перевезення майна;

8) звертатися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа, про встановлення чи зміну порядку і способу виконання, про відстрочку та розстрочку виконання рішення;

9) звертатися до органу (посадової особи), який видав виконавчий документ, про роз'яснення змісту документа;

10) звертатися до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи або дитини чи про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання;

11) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи Національної поліції;

12) залучати у встановленому порядку до провадження виконавчих дій понятих, поліцейських, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання;

13) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом;

14) застосовувати під час провадження виконавчих дій відеозапис, фото- і кінозйомку;

15) у процесі виконання рішень за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням поліцейських, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке за законом можливо звернути стягнення;

16) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або від боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог державного виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження;

17) з метою профілактичного впливу повідомляти органам державної влади, громадським об'єднанням, трудовим колективам і громадськості за місцем проживання або роботи особи про факти порушення нею вимог законодавства про виконавче провадження;

18) у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням;

19) у разі необхідності залучати до проведення чи організації виконавчих дій суб'єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача;

20) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами.

У разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення (ч. 1 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження").

За приписами ч. 2 ст. 30 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк. Строк здійснення виконавчого провадження не включає час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження на період проведення експертизи чи оцінки майна, виготовлення технічної документації на майно, реалізації майна боржника, час перебування виконавчого документа на виконанні в адміністрації підприємства, установи чи організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця, які здійснюють відрахування із заробітної плати (заробітку), пенсії та інших доходів боржника. Строк здійснення зведеного виконавчого провадження обчислюється з моменту приєднання до такого провадження останнього виконавчого документа.

Як зазначено у ст. 32 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Положеннями ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем.

У ч. 4 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" вказано про те, що на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня з моменту їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту.

Зважаючи на те, що в рамках зведеного виконавчого провадження № 14682118 виконавчою службою було накладено арешт на грошові кошти боржника у межах загальної суми стягнення, дія такого арешту поширюється на всі кошти, в тому числі ті, які розміщені на рахунках в ПАТ "А-Банк", що відкриті боржником після винесення постанови про накладення арешту.

Згідно з ч. 8 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець проводить перевірку майнового стану боржника не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання. У подальшому така перевірка проводиться державним виконавцем кожні два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, кожні три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Щодо неправомірності бездіяльності виконавчої служби, яка, на думку скаржника, полягає в несвоєчасному накладенні арешту на рахунки боржника, відкриті в ПАТ "А-Банк", слід зауважити, що законодавством не передбачено можливість накладення арешту на рахунки боржника, державним виконавцем може бути накладено арешт лише на грошові кошті, які обліковуються на відповідних рахунках.

Водночас колегія суддів вважає за необхідне зазначити про те, що з наданих до справи копій документів зі зведеного виконавчого провадження, відсутні докази в підтвердження дотримання державним виконавцем вимог частини 8 статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" в частині здійснення перевірки майнового стану боржника з періодичністю у кожні два тижні щодо виявлення рахунків та кожні три місяці щодо виявлення нерухомості та рухомого майна відповідно.

Відповідно до ч. 6 ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо після накладення державним виконавцем арешту на кошти боржника - юридичної особи у банках чи інших фінансових установах боржник умисно не виконує судове рішення і відкриває нові рахунки у банках чи інших фінансових установах, державний виконавець надсилає відповідним правоохоронним органам матеріали для притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності.

При цьому, за наявністю підтвердженого матеріалами виконавчого провадження факту невиконання боржником вимог виконавчих документів, які об'єднані у зведеному виконавчому провадженні № 14682118, та підтвердження факту відкриття боржником нових рахунків у банківській установі ПАТ "А-Банк" після винесення постанови про накладення арешту, якою боржника повідомлено про заборону відкриття нових рахунків, державний виконавець належним чином не відреагував на відповідні порушення з боку боржника, та не звернувся з даного приводу до правоохоронних органів, як то передбачено ст. 65 Закону.

З урахуванням наведених вище обставин, колегія суддів дійшла до висновку, що скарга ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" є частково обґрунтованою й такою, що підлягає задоволенню шляхом визнання неправомірною бездіяльність відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області щодо примусового виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області № 904/38/16 від 23.02.2016 року.

Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення скарги шляхом визнання неправомірною бездіяльність безпосередньо старшого державного виконавця Куліковської Альони Олександрівни, адже на відміну від цивільного процесу, в якому оскаржуються дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України передбачає оскарження дій чи бездіяльності саме органу державної виконавчої служби.

Доводи скаржника щодо неправомірної бездіяльності виконавчої служби, яка полягає у не направленні матеріалів до правоохоронних органів про притягнення керівника боржника до кримінальної відповідальності за незбереження арештованого та описаного майна, а також у не оголошенні в розшук з подальшим затриманням належних боржнику 63 одиниць технологічних транспортних засобів, та у не направленні до суду подання для встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон керівника боржника до виконання зобов'язань за рішенням, колегія суддів вважає безпідставними.

В обґрунтування своїх доводів щодо необхідності звернення до правоохоронних органів з приводу притягнення керівника боржника до кримінальної відповідальності на незбереження арештованого та описаного майна, скаржник посилається на те, що 28.03.2013 року виконавчою службою було накладено арешт на нерухоме майно боржника, але в процесі виконання було встановлено, що таке майно ліквідовано, що, на думку скаржника, свідчить про незаконні дії відносно майна, на яке накладено арешт.

Як вбачається з матеріалів справи 28.03.2013 року державним виконавцем було складено акти опису й арешту майна боржника, згідно яких накладено арешт на належні боржнику об'єкта нерухомості. На описане та арештоване майно встановлено обмеження шляхом заборони відчуження, передачі будь-яким третім особам на будь-яких майнових правах, та заборони руйнування й розукомплектування.

Постановою державного виконавця від 12.06.2015 року чинність арешту нерухомого майна боржника припинено (скасовано) в зв'язку із встановленням значного ступеню зносу, внаслідок чого витрати, пов'язані із зверненням на таке майно перевищать суму, за яку воно може бути реалізовано.

Зважаючи на те, що матеріали справи не містять доказів в підтвердження того, що погіршення технічного стану майна сталося саме внаслідок неправомірних дій боржника, а ні в результаті нормального зносу, який властивий речам даного виду, у суду відсутні підстави вважати, що в діях органу державної виконавчої служби наявні ознаки неправомірної бездіяльності, що полягає у не направленні матеріалів до правоохоронних органів про притягнення керівника боржника до кримінальної відповідальності за незбереження арештованого та описаного майна.

Щодо доводів скаржника відносно не вчинення виконавчою службою дій з оголошення в розшук з подальшим затриманням належних боржнику 63 одиниць технологічних транспортних засобів, та не направлення до суду подання для встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон керівника боржника слід зазначити, що за змістом положень ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" вирішення питання щодо необхідності оголошення розшуку майна боржника, як і звернення до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду керівника боржника юридичної особи за межі України, віднесено до повноважень державного виконавця, який самостійно вирішує черговість та необхідність вжиття відповідних заходів виконавчого провадження.

Таким чином, на відміну від обов'язку здійснити оцінку правомірності вжиття (невжиття) державним виконавцем заходів примусового виконання (ст. 32 Закону), суд позбавлений права визначення необхідності вчинення тих чи інших заходів виконавчого провадження, які наведені в ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", в зв'язку з чим, доводи в зазначеній частині скарги колегією суддів до уваги не приймаються.

З огляду на викладені вище обставини, не вбачається підстав для задоволення скарги шляхом зобов'язання відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області здійснити перелічені у скарзі заходи виконавчого провадження, адже за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд може зобов'язати орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, тобто заходи примусового виконання рішення, до яких згідно ст. 32 Закону України "Про виконавче провадження" віднесено: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Отже, зі змісту наданих суду доказів вбачається, що в процесі виконання рішення суду у даній справі, в межах зведеного виконавчого провадження № 14682118, виконавчою службою не вжито всіх необхідних, передбачених законом заходів примусового виконання рішення, що свідчить про наявність факту неправомірної бездіяльності державної виконавчої служби під час примусового виконання рішення, та як наслідок є підставою для часткового задоволення скарги ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат".

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13.02.2017 року по справі № 39/5005/9711/2012 та від 08.02.2017 року по справі № 22/5005/8383/2012.

Керуючись ст. ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, Законом України "Про виконавче провадження", господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" - задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області щодо примусового виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області № 904/38/16 від 23.02.2016 року.

Зобов'язати відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області вчинити примусові дії з виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області №904/38/16 від 23.02.2016 року передбачені Законом України "Про виконавче провадження".

В решті скарги - відмовити.

Головуючий колегії Суддя Суддя ОСОБА_1 ОСОБА_7 ОСОБА_2