ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА

"14" лютого 2017 р. Справа № 924/1222/16

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Субботінаої Л.О., розглянувши матеріали справи

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 Дурсуна Соломоновича смт.Нова Ушиця Хмельницької області

до Новоушицької селищної ради смт.Нова Ушиця Хмельницької області

про визнання укладеною угоди про поновлення договору оренди землі від 21.09.2012р.

Представники сторін:

позивача: ОСОБА_1 - представник згідно довіреності від 04.07.2016р.,

ОСОБА_2 - представник згідно договору про надання правової допомоги від 22.12.16р.,

ОСОБА_3 - підприємець

відповідача: не з'явився

Суть спору: позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про зобов'язання укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди землі від 21.09.2012р. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 17.06.2003 року ОСОБА_3 було видано дозвіл на встановлення малої архітектурної форми по вул.Ринковій, б/н, що в смт. Нова Ушиця, для здійснення підприємницької діяльності у користування надано земельну ділянку площею 0,0024га. 28.07.2003 року між позивачем та відповідачем укладено договір оренди земельної ділянки строком на три роки, який кожних три роки продовжувався до 2012 року. 21.09.2012 р. між сторонами укладено договір оренди землі строком на три роки (проведено нормативно-грошову оцінку земельної ділянки, погоджено її межі) загальною площею 0,0024 га, який цього ж дня зареєстрований у відділі Держкомзему у Новоушицькому районі за №00792. Даний договір продовжено до 01.03.2016р. шляхом укладення 21.10.2015р. додаткової угоди №1. У лютому 2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про продовження терміну дії договору оренди, однак, 25.02.2016р. рішенням позачергової сесії селищної ради №18 заяву відхилено, мотивуючи тим, що дозвіл на встановлення малої архітектурної форми (кіоск) виданий з порушенням ДБН-360-92 (недотримання допустимих пожежних розривів). Рішенням господарського суду Хмельницької області від 20.07.2016р. рішення позачергової сесії від 25.02.2016 року скасовано. У зв'язку із чим 02.08.2016р. позивач звернувся до відповідача із заявою про продовження дії договору оренди землі від 21.09.2012 року. Однак, розгляд заяви перенесено на розгляд чергової сесії селищної ради, в зв'язку з необхідністю комісійного обстеження земельної ділянки та прийняття відповідного висновку щодо можливості продовження дії договору. Позивач вказує, що впродовж вересня - листопада 2016 року відбулося п'ять позачергових сесій селищної ради, 28.09.2016 року було проведено обстеження земельної ділянки. 21.09.2016 року він в черговий раз звернувся до відповідача із відповідною заявою, до якої додав проект додаткової угоди, однак, орендодавець навмисно зволікає з підписанням додаткової угоди до договору оренди землі. Позивач вважає, що оскільки відмова відповідача від продовження дії договору оренди у місячний строк не надійшла, позивач продовжує користуватись земельною ділянкою, сплачує орендну плату, то виходячи із приписів ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", договір оренди вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, тому він звернувся до суду із даним позовом.

Ухвалою господарського суд Хмельницької області від 11.01.2017 року було прийнято заяву позивача про зміну предмету позову, у зв'язку із чим предметом спору по справі є визнання укладеною угоди про поновлення договору оренди землі від 21.09.2012р.

У поданій правовій позиції на додатковий відзив відповідача, позивач вказує, що 05.12.2016р. він звернувся з позовом до господарського суду Хмельницької області, посилаючись на приписи ч.6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі". Відповідач у відзиві на позов від 26.12.2016р. вказував, що право на продовження дії договору оренди земельної ділянки є виключно правом Новоушицької селищної ради, а остання не бажає передавати спірну земельну ділянку в оренду. Тому позивач вважає, що відзив на позовну заяву відповідача від 26.12.2016р. є доказом наявності спору між сторонами. Також зазначає, що позивач із лютого 2016 року систематично звертався до відповідача із різними пропозиціями щодо реалізації свого права, регулярно сплачував орендну плату за користування земельною ділянкою. Тому твердження відповідача про те, що позивач не звертався з питанням укладення додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки не відповідає дійсності та не може свідчити про відсутність предмету спору. Крім того, зазначає, що 11.01.2017 року між сторонами укладено додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки термін дії три роки з 11 січня 2017 року по 11 січня 2020 року. У позовній заяві позивач просить визнати договір укладеним з 01.03.2016 року. Отже, на момент подачі позовної заяви існував предмет спору, який на сьогоднішній день частково залишився, а тому позовні вимоги обґрунтовані.

Позивач та його представники в судовому засіданні позовні вимоги підтримують в повному обсязі, вважають їх правомірними та обґрунтованими, подали доповнення, в якому вказують, що 11.02.2017р. позивач та відповідач підписали додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 21.09.2012р., якою продовжили строк дії договору до 11.01.2020 року. Дана угода вважається укладеною (набрала чинності) з моменту її державної реєстрації. Станом на сьогодні додаткова угода не пройшла державної реєстрації у встановленому чинним законодавством порядку. Причиною непроведення державної реєстрації є те, що Новоушицька селищна рада не провела реєстрації права власності на спірну ділянку та не вживає ніяких заходів до такої реєстрації. Таким чином, всупереч твердженням відповідача щодо відсутності предмету позову, останній залишається на сьогодні.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, у відзиві на позовну заяву, вказує, що відповідач вимоги позову, які зазначені в уточненій заяві до позовної заяви не визнає. Зазначає, що від укладення додаткової угоди до договору оренди землі від 21.09.2012 року відповідач не ухиляється і ніколи не ухилявся. Додаткові угоди про продовження строку дії договору оренди землі від 21.09.2012р. можуть бути укладені у будь-який час і вони могли бути укладені раніше. Однак, позивач жодного разу не звертався до відповідача щодо продовження строку дії договору оренди землі від 21.09.2012 року. Відповідачем не вживалися будь-які дії щодо відібрання земельної ділянки у позивача або передачу її іншій особі. Тому відповідач вважає, що у момент подачі позовної заяви були відсутні предмет та підстави позову.

У раніше поданому відзиві на позовну заяву відповідач вказував, що відповідач не передавав спірну земельну ділянку в оренду іншій фізичній чи юридичній особі, отже, у позивача з моменту припинення договору оренди, у зв'язку із закінченням його строку, не було і немає ніякого переважного права перед іншими особами на укладення договору оренди землі. Зазначає, що відповідно до ст. 31 Закону України "Про оренду землі", а також п. 33 договору оренди землі вказаний договір припинився 01.03.2016р., у зв'язку із закінченням строку, на який його було укладено та зважаючи на те, що орендодавець - Новоушицька селищна рада на заяву до сесії селищної ради орендаря - ФОП ОСОБА_3 про продовження договору оренди землі не надала такого дозволу. Разом з тим, позивачу рішенням сесії було запропоновано іншу земельну ділянку для встановлення тимчасової споруди згідно чинного законодавства України. Крім того, вказує, що органи місцевого самоврядування можуть, а не зобов'язані передавати об'єкти права комунальної власності, зокрема, земельні ділянки в оренду юридичним чи фізичним особам. Необхідною умовою укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки від 21.09.2012р., яка перебуває у комунальній власності, є наявність рішення Новоушицької селищної ради. У разі відсутності вказаного рішення продовження дії договору буде порушенням виключної компетенції селищної ради. Крім того, відповідача у відзиві вказує, що тимчасова споруда позивача розміщена на відстані менше ніж 10 метрів від іншої будівлі (капітальної споруди) по вул. Ринковій, б/н в смт. Нова Ушиця, що є порушенням Правил пожежної безпеки в Україні та ДБН -360-92** (недотримання допустимих пожежних розривів). Враховуючи вищевикладене, відповідач просив в задоволенні позову відмовити.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.09.2012р. між сторонами укладено договір оренди землі, пунктом 2 якого визначено, що в оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,0024 га для роздрібної торгівлі та комерційних послуг, що знаходиться по вул. Ринкова б/н, смт. Нова Ушиця Хмельницької області. На земельній ділянці знаходиться об'єкт нерухомого майна (металевий кіоск), який перебуває у власності орендаря.

У відповідності до п. 7 договір укладено на 3 роки (у разі укладення договору оренди землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва - з урахуванням ротації культур згідно з проектом землеустрою). Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Договір підписаний сторонами, скріплений печаткою відповідача та зареєстрований 21.09.2012р. у Відділі Держкомзему у Новоушицькому районі за №00792.

Між сторонами підписано акт передачі - прийому земельної ділянки, переданої в оренду.

На підставі рішення 24 сесії Новоушицької селищної ради 6 скликання від 21.10.2015р. №15 між сторонами було укладено додаткову угоду №1 від 21.09.2015р. до договору оренди землі від 21.09.2012р., за умовами якої термін дії договору оренди продовжено до 01.03.2016р.

04.02.2016р. позивач звернувся до відповідача із заявою про продовження терміну дії договору оренди землі від 21.09.2012р.

Розглянувши вказане звернення позивача, рішенням позачергової сесії селищної ради №18 від 25.02.2016р. відхилено заяву позивача, в зв'язку із тим, що дозвіл на встановлення малої архітектурної форми (кіоск) виданий з порушенням ДБН-360-92 (недотримання допустимих пожежних розривів).

В подальшому рішенням господарського суду Хмельницької області від 20.07.2016р. у справі №924/522/16 скасовано рішення позачергової сесії селищної ради 7 скликання від 25.02.2016 року №18 "Про вирішення заяв".

В зв'язку із вказаним, 02.08.2016р. та 16.08.2016р. позивач звертався до відповідача з заявами про продовження терміну договору оренди земельної ділянки. Однак, згідно рішення Новоушицької селищної ради від 19.08.2016р. №20 вирішено заяви позивача перенести на розгляд засідання чергової сесії селищної ради, в зв'язку з необхідністю комісійного обстеження земельної ділянки та прийняття відповідного висновку щодо можливості продовження терміну дії договору.

14.09.2016р. та 21.09.2016 року позивач в черговий раз звернувся до відповідача із відповідною заявою, до якої додав проект додаткової угоди, однак, орендодавець додаткову угоду до договору оренди землі не підписав, у зв'язку із чим позивач звернувся до суду із даним позовом.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 12.12.2016р. було порушено провадження у справі №924/1222/16. за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 Дурсуна Соломоновича смт. Нова Ушиця Хмельницької області до Новоушицької селищної ради смт.Нова Ушиця Хмельницької області про зобов'язання укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди землі від 21.09.2012р.

В подальшому ухвалою господарського суд Хмельницької області від 11.01.2017 року прийнято заяву позивача про зміну предмету позову, у зв'язку із чим предметом спору по справі є визнання укладеною угоди про поновлення договору оренди землі від 21.09.2012р.

Після порушення провадження у справі № 924/1222/16, між сторонами укладено додаткову угоду від 11.01.2017р. до договору оренди землі від 21.09.2012р., за умовами якої поновлено на той самий строк (три роки) терміном до 11 січня 2020р. та на тих самих умовах договір, укладений між сторонами зареєстрований у відділі Держкомзему у Новоушицькому районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 21.09.2012р. за №00792.

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. Пунктом 4.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18 від 26.12.2011р. визначено, що господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Враховуючи вищевикладене, провадження у справі № 924/1222/16 належить припинити на підставі п.1-1 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку з відсутністю предмету спору.

Доводи позивача щодо існування предмету спору, у зв'язку із тим, що додаткова угода від 11.01.2017р. до договору оренди землі не пройшла державної реєстрації у встановленому порядку, суд до уваги не приймає з огляду на наступне.

Згідно ст. 792 Цивільного кодексу України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Статтею 13 Закону України "Про оренду землі" визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Перелік органів, які здійснюють державну реєстрацію, порядок реєстрації, а також порядок ведення відповідних реєстрів встановлюються законом.

Суд приймає до уваги, що нормами діючого законодавства України, в тому числі і Законом України "Про оренду землі" у чинній редакції, не передбачено обов'язкової державної реєстрації додаткової угоди до договору оренди землі для визнання її укладеною.

Статті 18, 20 Закону України "Про оренду землі", які передбачали, що договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації, а укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації, були виключені на підставі Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" та інших законодавчих актів України" від 11.02.2010р., який набрав чинності з 01.01.2013р.

В той же час ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначає, що право оренди (суборенди) земельної ділянки підлягає державній реєстрації прав. При цьому підставою для державної реєстрації права оренди земельної ділянки є, зокрема, укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката.

Зважаючи на вищевказані норми, враховуючи, що предметом спору у справі є вимога про визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі від 21.09.2012р., яка була підписана між сторонами, у суду відсутні правові підстави для розгляду спору по суті, в зв'язку з відсутністю предмету спору.

З огляду на припинення провадження у справі, судовий збір між сторонами не розподіляється та у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" може бути повернутий з Державного бюджету України за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

З приводу заявлених позивачем до стягнення з відповідача витрат на оплату послуг адвоката суд враховує наступне.

Статтею 44 ГПК України передбачено, що до складу судових витрат входить, зокрема, оплата послуг адвоката. В контексті цієї норми судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають сплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами.

Згідно п. 6.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013р. "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

За змістом частини третьої статті 48 та частини п'ятої статті 49 ГПК України у їх сукупності можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1 та частини першої статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі. Аналогічну правову позицію викладено у рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 №6-рп/2013 у справі № 1-4/2013.

У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат (абз. 3 п. 6.5 вищевказаної постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013р.).

Зважаючи на те, що ГПК не передбачено застосування господарським судом закону за аналогією (у здійсненні господарського судочинства), при визначенні згаданих сум не підлягають застосуванню за аналогією приписи Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" та постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 № 590 "Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави" (абз. 4 п. 6.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013р.).

Відповідно до ч. 3 статті 48 ГПК України витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру". Згідно ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно ст. 6 вищевказаного закону адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Таким чином, визначальним та достатнім для відшкодування стороні витрат з оплати послуг адвоката є факт здійснення такої оплати за умовами відповідного договору, підтверджений відповідними документами, а також факт надання послуг саме адвокатом, а не іншим представником.

Як слідує з матеріалів справи, право ОСОБА_2 на зайняття адвокатською діяльністю підтверджується належним чином засвідченою копією свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю №829 від 11.09.2012р. Між адвокатом та позивачем укладено договір про надання правової допомоги від 22.12.2016р., у відповідності до якого адвокат взяв на себе зобов'язання надавати позивачу правову допомогу, зокрема, консультаційні та юридичні послуги щодо підготовки позовної заяви про зобов'язання Новоушицької селищної ради укласти додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки та представляти позивача при розгляді справи №924/1222/16.

На підтвердження факту надання правової допомоги та понесених позивачем витрат в матеріали справи надано розрахунок гонорару за надання правової допомоги та банківську квитанцію від 11.01.2017р. на суму 2000,00 грн. з призначенням платежу за послуги адвоката у справі № 924/1222/16.

Суд враховує, що на момент звернення позивача із позовом до суду між сторонами існував предмет спору, в зв'язку із ухиленням відповідача від укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди землі від 21.09.2012р., тобто спір виник з вини відповідача, що у відповідності до ст. 49 ГПК України є підставою для покладення судових витрат на відповідача незалежно від результатів вирішення спору.

В той же час зважаючи на добровільне врегулювання спору в ході його судового розгляду, враховуючи складність справи, тривалість її розгляду, обсяг наданої правової допомоги, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 1000,00 грн. витрат на оплату послуг адвоката.

Щодо вимоги позивача про відшкодування витрат (вартості паливно-мастильних матеріалів), понесених у зв'язку з проїздом від смт ОСОБА_4 до м.Хмельницького, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013р. "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" відповідно до розділу VI Господарського процесуального кодексу України судовими витратами є витрати сторін та інших учасників судового процесу в господарському суді, які пов'язані з розглядом справи і складаються з: судового збору; сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом; витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження; оплати послуг перекладача, адвоката; інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Склад судових витрат не є вичерпним, і оцінка тих чи інших витрат сторін як судових здійснюється господарським судом з урахуванням обставин конкретної справи.

До інших витрат у розумінні статті 44 ГПК відносяться, зокрема: суми, які підлягають сплаті особам, викликаним до господарського суду для дачі пояснень з питань, що виникають під час розгляду справи (стаття 30 названого Кодексу); витрати сторін та інших учасників судового процесу, пов'язані з явкою їх або їхніх представників у засідання господарського суду, за умови, що таку явку судом було визнано обов'язковою.

Ухвалами від 12.12.2016р., 27.12.2016р., 11.01.2017р., 30.01.2017р. господарський суд Хмельницької області викликав в судове засідання повноважних представників сторін, що виходячи із приписів ст. 22 ГПК України надає можливість стороні реалізувати своє право брати участь в господарських засіданнях. При цьому явка сторін не визнавалась обов'язковою.

За таких обставин у суду відсутні правові підстави для стягнення з відповідача витрат, пов'язаних з явкою позивача та його представників у засідання господарського суду.

Крім того, суд враховує, що із наданих в матеріали справи свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на ОСОБА_1 та фіскальних чеків не вбачається, що витрати на придбання палива понесені саме позивачем та з метою участі в судових засіданнях.

Керуючись ст. 44, 49, п.1-1 ч. 1 ст. 80, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі №924/1222/16 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 Дурсуна Соломоновича смт.Нова Ушиця Хмельницької області до Новоушицької селищної ради смт.Нова Ушиця Хмельницької області про визнання укладеною угоди про поновлення договору оренди землі від 21.09.2012р. припинити.

Стягнути з Новоушицької селищної ради (Хмельницька обл., смт Нова Ушиця, вул.Подільська, 12, код 04407388) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 Дурсуна Соломоновича (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) 1000,00 грн. (одну тисячу гривень 00 коп.) витрат на оплату послуг адвоката.

Видати наказ.

Суддя Л.О. Субботіна

Віддрук. 3 прим. :

1 - до справи,

2 - позивачу (Хмельницька обл. смт. Нова Ушиця, вул. Гагаріна, 56/8),

3 - відповідачу (Хмельницька обл., смт. Нова Ушиця, вул. Подільська,12) надіслати рекомендованим листом.