РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2017Справа №910/23330/16

Суддя Господарського суду міста Києва Підченко Ю.О.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс"

до відповідача Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна"

про стягнення 14 286,68 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Боярська Г.П. - представник за довіреністю;

від відповідача: не з'явився;

СУТЬ СПОРУ: Приватне акціонерне товариство "Європейський страховий альянс" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" про відшкодування збитків (в порядку регресу) в сумі 14 286, 68 грн.

Позивач у судовому засіданні стверджує, що його права порушені, просить позов задовольнити повністю.

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ПЗУ Україна" відзив на позов не надало, явку уповноваженого представника в судові засідання не забезпечило.

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Належне повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи підтверджується відмітками про відправку на зворотній стороні ухвали суду від 22.12.2016, яка була надіслана за адресою вказаною в позовній заяві, а також повідомленнями про вручення поштового відправлення № 222, згідно якого ухвала суду від 22.12.2016 була отримана відповідачем 29.12.2016.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином.

Оскільки відповідач не з'явився у судове засідання, не зважаючи на належне повідомлення про розгляд справи, суд на підставі ст. 75 ГПК України, розглядає справу за наявними в ній матеріалами та доказами.

Суд дійшов висновку, що наявних у справі доказів достатньо для вирішення спору по суті.

З'ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка підлягає застосуванню, заслухавши доводи позивача, суд встановив:

Позов мотивовано тим, що 31.07.2015 між Приватним акціонерним товариством "Європейський страховий альянс" (страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Метро Кеш Енд Кері Україна" (страхувальник) було укладено договір добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземних транспортних засобів № 1045308, за умовами якого страховик зобов'язується відшкодувати збитки, що могли настати у зв'язку з пошкодженням, знищенням чи втратою автомобіля "Nissan Qashqai", державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

30 серпня 2015 року на автодорозі Київ-Іванків-Овруч відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), учасниками якої стали, зокрема:

- автомобіль марки "Nissan Qashqai", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_5;

- автомобіль марки "Nissan Sunny", державний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_6

Вина у скоєнні ДТП ОСОБА_6, за ознаками пункту 124 КУпАП підтверджено постановою Іванківського районного суду Київської області від 30.11.2015 у справі № 366/3186/15-п.

Вартість відновлювального ремонту пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу "Nissan Qashqai", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, склала 56 590, 87 грн., що підтверджується страховим актом від 29.10.2015 № 1168/15/50/ТР25/00/2 та розрахунком суми страхового відшкодування.

Позивач на підставі договору добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземних транспортних засобів від 31.07.2015 № 1045308, страхового акта від 29.10.2015 № 1168/15/50/ТР25/00/2, виконуючи свої зобов'язання за даним договором перерахував страхувальнику суму страхового відшкодування в сумі 56 590, 87 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 23.12.2015 № 7770.

Згідно полісу АІ/6936217, наданого МОТОРНИМ (ТРАНСПОРТНИМ) СТРАХОВИМ БЮРО УКРАЇНИ, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу автомобіля марки "Nissan Sunny", державний номер НОМЕР_2, була застрахована відповідачем з франшизою 0 грн. та лімітом по майну в 50 000 грн.

Позивач стверджує, що після виплати страхового відшкодування у нього виникло право вимоги у порядку регресу до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" у розмірі 50 000 грн. Відповідач на користь позивача виплатив 35 713, 32 грн. страхового відшкодування.

Матеріали справи підтверджують факт скоєння ДТП, а тому позивач наполягає на стягненні з відповідача суми виплаченого страхового відшкодування (в порядку регресу) в розмірі недоплаченого страхового відшкодування 14 286,68 грн. (50 000 грн. - 35 713,32 грн.)

Надавши правову кваліфікацію правовідносин сторін, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи із наступного:

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно із ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами першою та другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Таким чином, за змістом вказаної норми, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципу вини.

Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ч. 1 статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно зі ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Статтею 4 Закону України "Про страхування" визначено, що майнові інтереси, які пов'язані із володінням, користуванням і розпорядженням майном, а також інтереси, пов'язані з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності) віднесені до об'єктів страхування.

Абзацом 1 ст. 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку.

Абзацом 16 ст. 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Згідно із статтею 27 Закону України "Про страхування" страховик має право вимоги в межах його фактичних затрат.

Стаття 33 ГПК України зобов'язує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог статті 34 ГПК України визначає, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Втім ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог статті 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Рішення суду з цивільної справи (постанова Іванківського районного суду Київської області від 30.11.2015 у справі № 366/3186/15-п), що набрало законної сили, є обов'язковим для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою. Складова шкоди доведена позивачем, а вина ОСОБА_6 установлена постановою суду про адміністративне правопорушення з цивільної справі, і є обставиною, яка не потребує доказування.

Позивачем доведений факт заподіяння шкоди в розумінні вимог статті 1166 ЦК України, а саме право регресного відшкодування виплаченої ним суми страхового відшкодування на підставі ст. 27 Закону України "Про страхування", ст. 993 ЦК України. Відповідач не довів факт того, що шкоду автомобілю "Nissan Qashqai", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, було завдано внаслідок непереборної сили або умислу його водія, не надав доказів сплати відшкодування заподіяної шкоди на користь власника зазначеного автомобіля, в тому числі докази відсутності вини у заподіянні позивачеві шкоди.

Оскільки позивач набув право регресу до відповідача щодо відшкодування останнім понесених позивачем витрат у вигляді суми виплаченого страхового відшкодування, то позовні вимоги про виплату не доплаченої суми страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 14 286, 68 грн., обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору в сумі 1 378 грн. покладаються на відповідача - Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ПЗУ Україна", згідно зі ст. 49 ГПК України.

У судовому засіданні, яке відбулося 17.02.2017, згідно з ч. 2 ст. 85 ГПК України було проголошено скорочений текст рішення, а саме його вступну та резолютивні частини.

На підставі викладеного, керуючись ст. 27 Закону України "Про страхування", ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст. ст. 993, 1187, 1188, 1191 ЦК України, ст. ст. 4-2, 4-3, 33, 34, 35, ч.3 ст. 43, ч. 5 ст. 49, 82, 82-1, 84, ч. 2 ст. 85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс" до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна", 04053, м. Київ, вул. Артема, буд. 40, , на користь:

- Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс", 03038, м. Київ, вул. Ямська, буд. 28, , суму виплаченого страхового відшкодування (в порядку регресу) у розмірі 14 286,68 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1 378 грн., видавши наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено - 22.02.2017

Суддя Ю.О.Підченко