КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" лютого 2017 р. Справа№ 910/15874/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорної Л.В.

суддів: Яковлєва М.Л.

Разіної Т.І.

при секретарі судового засідання Громак В.О.

за участю представників сторін:

від прокуратури - не з'явився,

від позивача - ОСОБА_7

від відповідача - Кізко Л.С.,

від третьої особи 1. - не з'явився,

від третьої особи 2. - Ткаченко О.О.,

від третьої особи 3. - Ткаченко О.О.

розглянувши апеляційну скаргу Київської міської ради

на рішення господарського суду міста Києва від 13.12.2016р.

по справі №910/15874/16 (суддя - Морозов С.М.)

за позовом керівника Київської місцевої прокуратури №8 в інтересах держави в особі Київської міської ради

до приватного акціонерного товариства «Універсам №16»

про внесення змін до договору

за зустрічним позовом приватного акціонерного товариства «Універсам №16»

до Київської міської ради

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача за зустрічним позовом ОСОБА_5

третя особа - 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет на стороні відповідача за зустрічним позовом Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

третя особа - 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет на стороні відповідача за зустрічним позовом Київська міська державна адміністрація

про розірвання договору

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 13.12.2016р. по справі №910/15874/16 у задоволенні первісного позову відмовлено повністю. Зустрічний позов задоволено у повному обсязі. Розірвано договір на право тимчасового користування землею на умовах оренди від 14.07.1998р., укладений між Київською міською державною адміністрацією та приватним акціонерним товариством «Універсам №16», що зареєстрований Київським міським управлінням земельних ресурсів №75-5-00027.

Не погодившись із прийнятим рішенням, Київська міська рада звернулась до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 13.12.2016р. по справі №910/15874/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким первісний позов задовольнити у повному обсязі, у задоволенні зустрічного позову відмовити.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.01.2017р. апеляційну скаргу Київської міської ради прийнято до провадження.

Приватне акціонерне товариство «Універсам №16» заперечує проти апеляційної скарги, з підстав викладених у письмових запереченнях.

Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради просить суд скасувати рішення господарського суду міста Києва від 13.12.2016р. по справі №910/15874/16 та прийняти нове, яким первісний позов задовольнити, а у задоволенні зустрічного відмовити, з підстав викладених у письмових поясненнях.

Київська міська державна адміністрація просить суд скасувати рішення господарського суду міста Києва від 13.12.2016р. по справі №910/15874/16 та прийняти нове, яким первісний позов задовольнити, а у задоволенні зустрічного відмовити, з підстав викладених у письмових поясненнях.

Київська місцева прокуратура №8 своїх представників в судове засідання не направила, про причини неявки суд не повідомила.

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

При цьому слід зазначити, що законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України, не зобов'язує й сторону у справі, зокрема позивача, з'ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно зі статтею 93 Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

В разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, зазначеному в підпункті 3.9.1 підпункту 3.9 цього пункту постанови.

За таких обставин, справа розглядається за відсутності представників Київської місцевої прокуратури №9, які належним чином повідомлені, про що свідчать матеріали справи.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, заслухавши пояснення представників сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, апеляційний господарський суд встановив наступне.

14.07.1998р. між Київською міською державною адміністрацією та ВАТ «Універсам № 16» було укладено договір на право тимчасового користування землею на умовах оренди, що зареєстрований Київським міським управлінням земельних ресурсів за № 75-5-00027 (надалі - Договір), за умовами якого Київська міська державна адміністрація на підставі розпорядження № 150 від 29.01.1998р. надає, а ВАТ «Універсам № 16» приймає в тимчасове користування земельну ділянку загальною площею 6 447, кв.м. в тому числі громадської забудови: капітальної 2-поверхової - 1 886 кв.м., капітальної 1-поверхової - 301 кв.м., тимчасової - 10 кв.м., незабудованої території - 3 600 кв.м., газонів - 670 кв.м. згідно з планом, що додається. /а.с. 16/.

Згідно п. 1.2. договору земельна ділянка надається в тимчасове довгострокове користування на умовах оренди строком на 49 років для обслуговування універсального магазину і складських будівель на вул. Григоровича-Барського, 1 у Ленінградському районі м. Києва.

Згідно п. 2.1. договору плата за землю вноситься землекористувачем згідно закону «Про плату за землю» у вигляді орендної плати у розмірі двох відсотків від грошової оцінки земельної ділянки, що орендується.

Згідно п. 4.1. договору взаємовідносини сторін, не урегульовані цим договором, регламентуються діючим законодавством.

Відповідно до ст. 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки.

Рішенням Київської міської ради №89/9146 від 28.02.2013р. «Про внесення змін до договорів оренди земельних ділянок у частині приведення розміру річної орендної плати у відповідність до положень ст. 288 Податкового кодексу України» з метою приведення у відповідність до вимог законодавства істотних умов договорів оренди земельних ділянок, відповідно до статті 30 Закону України «Про оренду землі», статей 40, 41, 286, 288 Податкового кодексу України Київська міська рада вирішила внести зміни до договорів оренди земельних ділянок згідно з додатком до цього рішення, встановивши річну оренду плату у розмірі трьох відсотків від нормативної грошової оцінки земельних ділянок.

Відповідно до п. 2.19 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 17.05.2011р. «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» статтею 30 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку. Оскільки орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною, то законодавча зміна граничного розміру цієї плати може бути підставою для перегляду розміру орендної плати, встановленої умовами договору. При цьому надсилання відповідачеві пропозицій щодо внесення змін до договору оренди є правом, а не обов'язком позивача, тому недотримання останнім вимог частини другої статті 188 ГК України щодо надсилання іншій стороні пропозицій про зміну умов договору не позбавляє його права звернутися до господарського суду з позовом про зміну умов договору.

Відповідно до ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 652 Цивільного кодексу України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язань.

Відповідно до ч. 4 ст. 188 Господарського кодексу України у разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

На підставі вищевикладеного Київською місцевою прокуратурою №8 заявлено позовні вимоги про внесення змін до п. 2.1. договору на право тимчасового користування землею на умовах оренди від 14.07.1988р.

В процесі розгляду справи судом першої інстанції, приватним акціонерним товариством «Універсам №16» заявлено зустрічний позов про розірвання договору на право тимчасового користування землею на умовах оренди від 14.07.1988р.

Зустрічний позов мотивовано наступним.

23.04.2015р. між приватним акціонерним товариством «Універсам №16» (продавцем) та ОСОБА_5 (покупцем) було укладено договір купівлі-продажу нежилого будинку, посвідчений приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_6 та зареєстрований в реєстрі за № 759, за умовами якого продавець передає у власність (продає), а покупець приймає у власність (купує) на умовах цього договору нежилий будинок - УНІВЕРСАМ №16, площею 4046,500 кв.м, який розташований у будинку №1 (один) (літера А) по вулиці Григоровича-Барського в місті Києві. /а.с. 68/.

Нежитловий будинок передано по акту приймання-передачі нерухомого майна від 23.04.2015р. /а.с. 74/.

Згідно п. 1.2. договору купівлі-продажу продавець в день укладення цього договору надає покупцю заяву про відмову від права користування земельною ділянкою.

Згідно п. 6.2. договору купівлі-продажу право власності у покупця на нежилий будинок виникає з моменту державної реєстрації цього права в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, яка проводиться нотаріусом, який посвідчує цей Договір відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та посвідчуватиметься цим договором.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 36711167 від 23.04.2015р. право власності на нежилий будинок - «УНІВЕРСАМ №16» площею 4046,500 кв.м, розташований за адресою: м. Київ, вул. Григоровича-Барського, буд.1, літера А зареєстровано за ОСОБА_5. /а.с. 72/.

24.04.2015р. ПАТ «Універсам №16» звернувся до Київської міської державної адміністрації із листом №24/04/2015 щодо припинення договору на право тимчасового користування землею на умовах оренди від 14.07.1998р. /а.с. 75/.

20.09.2016р. відповідач повторно звернувся до Київської міської державної адміністрації із листом №20/09/2016 стосовно припинення договору на право тимчасового користування землею на умовах оренди від 14.07.1998р.

Листом від 20.10.2016р. №4 Департамент земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації повідомив відповідача про те, що на земельну ділянку, яка розташована за адресою вул. Григоровича-Барського, 1 у Святошинському районі м. Києва, департаментом земельних ресурсів підготовлений проект рішення Київської міської ради «Про передачу земельної ділянки обслуговуючому кооперативу «Міжрегіональний торгівельно-будівельний кооператив «Ліко» та товариству з обмеженою відповідальністю «Істрейт» для обслуговування універсального магазину і складських будівель», який 20.07.2016р. передано на розгляд Київській міській раді. Пунктом 4 вказаного рішення передбачено розірвати договір на право тимчасового користування землею на умовах оренди від 14.07.1998р. №75-5-00027. /а.с. 80/.

Відповідно до п. «а» та «е» ст. 141 Земельного кодексу України підставами припинення права користування земельною ділянкою є: добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про оренду землі» зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін.

У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Відповідно до п. 7 ч. 1 та ч. 3 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці.

Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Доказів розірвання договору на право тимчасового користування землею на умовах оренди від 14.07.1998р., як і прийняття Київською міською радою відповідного рішення, матеріали справи не містять.

Доказів користування відповідачем земельною ділянкою матеріали справи не містять.

Відповідно до ч. 3 ст. 653 Цивільного кодексу України якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Посилання апелянта на неналежне повідомлення сторони про намір розірвати договір на право тимчасового користування землею на умовах оренди від 14.07.1998р., судом до уваги взяте бути не може, оскільки зазначене спростовується матеріалами справи, зокрема листами №24/04/2015 від 24.04.2015р. №20/09/2016 від 20.09.2016р. адресовані орендодавцю за спірним договором та листом №4 від 20.10.2016р., в якому повідомляється про проект рішення Київської міської ради щодо розірвання спірного договору.

Разом з цим, суд першої інстанції обґрунтовано вказав, на те, що правочин, за яким переходить право власності на житлові будинки, будівлі, споруди, тягне за собою перехід права на земельну ділянку, на якій знаходиться відповідне нерухоме майно. Новий власник будинку (будівлі, споруди) у зв'язку з цим не звільняється від необхідності оформлення права на земельну ділянку відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень». Таке оформлення здійснюється з урахуванням законодавчих приписів, зазначених в абзацах другому - п'ятому підпункту 2.12 пункту 2 цієї постанови, і положень постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2009 № 439 «Про деякі питання посвідчення права власності на земельну ділянку».

За таких обставин, зустрічний позов документально обґрунтований, підлягає задоволенню.

З огляду на викладене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду не вбачає підстав для задоволення первісного позову.

Дослідивши матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що господарським судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, повно з'ясовано та доведено обставини, що мають значення для справи, зроблені висновки відповідають дійсним обставинам справи.

Доводи наведені в апеляційній скарзі колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

З наведених у даній постанові обставин, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що відсутні підстави для зміни чи скасування рішення господарського суду міста Києва від 13.12.2016р. у справі №910/15874/16.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду міста Києва від 13.12.2016р. у справі №910/15874/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Матеріали справи № 910/15874/16 повернути до господарського суду міста Києва.

3. Копію постанови надіслати сторонам у справі.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Л.В. Чорна

Судді М.Л. Яковлєв

Т.І. Разіна