ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2017 року Справа № 904/8555/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Джихур О.В. (доповідач)

суддів, ОСОБА_1, ОСОБА_2

секретар судового засідання Мацекос І.М.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_3, представник, довіреність б/н від 26.09.2016 р.;

від відповідача: ОСОБА_4, представник, довіреність №7752-К-О від 27.12.2016 р.; ОСОБА_5, представник, довіреність №8437-К-О від 29.12.2016 р.;

від третьої особи: ОСОБА_6, представник, довіреність №Э.37.7.0.0/Д-1105 від 05.01.2017 р.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Фермерського господарства "ОСОБА_7І", с. Спаське, Новомосковський район, Дніпропетровська область

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2016 року у справі №904/8555/16

за позовом Фермерського господарства "ОСОБА_7І", с. Спаське, Новомосковського району, Дніпропетровської області

до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПРИВАТБАНК", м. Дніпро

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах", м. Дніпро

про стягнення 305 522,45 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2016 року року (суддя Манько І.В.) у задоволенні позову про стягнення з відповідача грошових коштів у сумі 305 522, 45 грн., як отриманих без додаткових правових підстав, відмовлено.

Рішення господарського суду мотивовано ст.ст.526, 598 Цивільного кодексу України, п.п.7.2.3, 7.2.7, 9.1, 9.2, 9.13 договору фінансового лізингу, господарський суд дійшов висновку, що сума страхового відшкодування в розмірі 456 319, 06 грн., вартість трактору Case IH MX 340 визначено додатком №1 до договору фінансового лізингу в сумі 462 841, 51 грн., повного погашення заборгованості в частині вартості трактору Case IH MX 340 за договором лізингу не відбулось, настання страхового випадку не припиняє зобовязання позивача перед відповідачем.

Не погодившись з зазначеним рішенням, позивач його оскаржує на предмет невідповідності нормам матеріального права та фактичним обставинам справи. Апелянт посилається на те, що господарський суд повинен був застосувати до спірних відносин ст.ст.607, 1212 Цивільного кодексу України, вважає, що договір лізингу в частині лізингу знищеного іншими особами трактора припинився, правова підстава отримання лізингових платежів відпала, а відтак згідно ст.1212 Цивільного кодексу України сплачені лізингові платежі в сумі 305 522 грн. 45 коп. повинні бути повернуті.

Позивач просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2016 року, позов задовольнити.

Відповідач доводи апеляційної скарги заперечує, вважає рішення господарського суду законним, посилається на те, що згідно ч.1 ст.809 Цивільного кодексу України, ст.13 Закону України "Про фінансовий лізинг" ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження предмета лізингу несе лізингоодержувач, якщо інше не встановлено договором або законом, просить рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2016 року залишити без змін, апеляційну скаргу залишити без задоволення.

12 грудня 2016 року до Дніпропетровського апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Фермерського господарства "ОСОБА_7І" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2016 року у справі №904/8555/16.

Ухвалою суду від 15 грудня 2016 колегією суддів у складі: головуючий суддя Джихур О.В. (доповідач), судді Дмитренко Г.К., Антонік С.Г. вказану апеляційну скаргу прийнято до розгляду, який призначено на 24 січня 2016 року на 10:30 год.

Розпорядженням керівника апарату суду ОСОБА_8 від 23 січня 2017 року №163/17, у звязку з відпусткою судді Антонік С.Г. призначено автоматичну зміну складу колегії суддів у справі № 904/8555/16.

Згідно протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 23 січня 2017 року визначено для розгляду справи №904/8555/16 колегію суддів у складі головуючого судді Джихур О.В. (доповідач), суддів Кузнецова І.Л., Сизько І.А.

Ухвалою суду від 24 січня 2017 року апеляційна скарга Фермерського господарства "ОСОБА_7І" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2016 року у справі №904/8555/16 прийнята до свого провадження зазначеною колегією суддів.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Матеріали справи свідчать, що між Фермерським господарством "ОСОБА_7І" та Публічним акціонерним товариством Комерційним банком "ПРИВАТБАНК" укладено договір фінансового лізингу №DN H2LNIO4326 від 17 жовтня 2013 року згідно якого передав лізингоодержувачу в платне користування майно відповідно до специфікації, згідно додатку №1 до договору, зокрема, трактор Case IH MX 340, в/б, вартістю 762 841, 51 грн., обприскувач самохідний Case IH SPX 3330, б/в, вартістю 1 263 990, 80 грн., всього вартість майна становить 1 689 026, 92 грн.

Графіком лізингових платежів, який є додатком до договору, встановлено строки оплати лізингових платежів.

Згідно акту прийому передачі майна від 22 жовтня 2013 року Банк передав лізингоодержувачу в лізинг вказане майно (а.с.61).

Відповідно до п.п.4.1, 4.3 договору протягом усього терміну дії даного договору майно є власністю Банку, майно переходить у власність лізингоодержувача за умови сплати Банку всієї суми лізингових платежів у строк, передбачений додатком №2 до даного договору, а також всіх інших платежів за даним договором.

Лізингоодержувач несе повну матеріальну відповідальність за збереження предмету лізингу, прийнятого ним на відповідальне зберігання (п.9.2 договору).

Пунктом 10.1 договору передбачені підстави для одностороннього розірвання договору за ініціативою лізингоодержувача, після письмового повідомлення про це Банка за 3 дні, зокрема, якщо майно знищене, пошкоджене та не може бути відновлене, незалежно від того чи був такий випадок визнаний страховим.

Договір діє з дати підписання до 16 вересня 2016 року.

Не виконання умов договору фінансового лізингу між страховиком Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Інгосстрах" та страхувальником Фермерським господарством "ОСОБА_7І" укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №DNHOVA-139G30D від 16 жовтня 2013 року, який є предметом лізингу. Вигодонабувачем згідно даного договору виступає Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (а.с.23).

До договору добровільного страхування сторонами підписані умови стахування (а.с.24-26).

Матеріали справи свідчать і це підтверджується постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28 жовтня 2015 року у справі №904/4150/15, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 23 червня 2016 року, що в серпні 2014 року застрахований трактор Case IH MX 340 було знищено внаслідок протиправних дій третіх осіб, цей випадок визнано страховим і Публічному акціонерному товариству Комерційному банку "ПРИВАТБАНК", як вигодонабувачу сплачено страхове відшкодування 02 жовтня 2014 року у розмірі 456 319, 06 грн. і 01 липня 2014 року у розмірі 1 685, 00 грн., всього 458 004, 06 грн.

З врахуванням раніше виплаченого страхового відшкодування у розмірі 77 670, 00 грн. загальний розмір здійсненого страховиком відшкодування за пошкодження застрахованого транспортного засобу дорівнює 533 989, 06 грн., що становить 70% страхової суми за договором страхування.

Оскільки предмет лізингу трактор Case IH MX 340 повністю знищено, позивач вважає, що із загальної суми лізингові платежі в сумі 305 522, 45 грн. за вказаний трактор сплачені без достатніх правових підстав і підлягають поверненню на підставі ст.1212 Цивільного кодексу України. Також позивач обґрунтовує свої вимоги ст.607 Цивільного кодексу України, яка передбачає, що зобовязання припиняється неможливістю його виконання у звязку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає (заява про уточнення (зміну) підстав позову від 31 жовтня 2016 року а.с.55).

Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовується незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовується також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні;

4)відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Вищезазначене дає підстави для висновку, що цей вид позадоговірних зобов'язань породжують такі юридичні факти як: набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи та відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

Відповідно до частини першої пункту 1 частини другої статті 11, частини першої та другої статті 509 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. До підстав виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною першою статті 202 Цивільного кодексу України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Системний аналіз вказаних норм цивільного законодавства дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Оскільки між позивачем та відповідачем було укладено договір фінансового лізингу, а кошти, які позивач просить стягнути з відповідача, отримано останнім як лізингові платежі відповідно до умов договору, то такі кошти набуто за наявності правової підстави, а тому не можу бути витребувані відповідно до положень статті 1212 Цивільного кодексу України як безпідставне збагачення.

Відповідно до частини 1 статті 806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобовязується передати другій стороні (лізингоодержувачу) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Аналогічне визначення договору лізингу міститься у статті 1 Закону України "Про фінансовий лізинг".

Статтею 809 Цивільного кодексу України встановлено, що ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження предмета договору лізингу несе лізингоодержувач, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст.13 Закону України "Про фінансовий лізинг" з моменту передачі предмета лізингу у володіння лізингоодержувачу ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження предмета лізингу переходить до лізингоодержувача, якщо інше не встановлено договором.

В даному випадку інше договором фінансового лізингу не встановлено.

Отже, саме позивач несе ризик випадкового знищення предмета лізингу трактора Case IH MX 340, б/в.

Судова колегія не погоджується з обґрунтуванням позивача своїх вимог статтею 607 Цивільного кодексу України, оскільки в даному випадку діє спеціальна норма статті 809 Цивільного кодексу України і статті 13 Закону України "Про фінансовий лізинг".

Частиною 2 статті 653 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. Згідно із частиною 4 статті 653 Цивільного кодексу України сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Розділом 10 договору фінансового лізингу передбачено можливість розірвання договору за ініціативою лізингоодержувача, у випадку, якщо майно знищене, пошкоджене та не може бути відновлене, незалежно від того чи був такий випадок визнаний страховим.

Втім, матеріали справи, пояснення позивача і відповідача свідчать про те, що договір фінансового лізингу №DN H2LNIO4326 від 17 жовтня 2013 року не розірвано.

Таким чином, доводи апелянта спростовуються наведеним.

Отже, рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2016 року відповідає діючому законодавству і фактичним обставинам справи, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.49, 99, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2016 року у справі №904/8555/16 залишити без змін.

Апеляційну скаргу Фермерського господарства "ОСОБА_7І", с. Спаське, Новомосковський район, Дніпропетровська область залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку у двадцятиденний строк до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя О.В. Джихур

Суддя І.Л. Кузнецова

Суддя І.А. Сизько

(Дата підписання постанови в повному обсязі 20.02.17 р.)