ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2017 справа № 908/2192/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів:ОСОБА_1, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю представників сторін: від позивача: від відповідача: ОСОБА_4, за довіреністю; ОСОБА_5, за довіреністю;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничий комплекс "Укравтоматика", м. Запоріжжя
на рішення Господарського суду Запорізької області
від13.12.2016 (підписано 23.12.2016)
у справі№ 908/2192/16 (суддя Колодій Н.А.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничий комплекс "Укравтоматика", м. Запоріжжя
доПублічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго", м. Запоріжжя
провизнання незаконним та скасування рішення
В С Т А Н О В И В:

У серпні 2016 року до господарського суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничий комплекс "Укравтоматика", м. Запоріжжя (позивач) із позовом до Відкритого (Публічного) акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго", м. Запоріжжя (відповідач) про визнання незаконним та скасування рішення комісії ВАТ "Запоріжжяобленерго" з розгляду акту про порушення Правил користування електричною енергією № 00009251 від 14.03.2014 та стягнення суми в розмірі 261 356,56 грн. за самовільне підключення струмоприймачів без договору про постачання електричної енергії до мереж, що не є власністю електропередавальної організації, яке оформлене протоколом № 11 від 09.07.2014.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 13.12.2016 у задоволенні позовних вимог відмовлено у звязку з недоведеністю.

Позивач, не погодившись із рішенням господарського суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду повністю та прийняти нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог заявник скарги посилається на те, що рішення суду прийняте: при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, при недоведеності обставин, що знають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, судом у рішенні вказані обставини, що не відповідають дійсності та при порушенні та неправильному застосуванні норми матеріального та процесуального права.

Зокрема, скаржник посилався на невідповідність спірного акту п. 6.41. Правил, через відсутність представника позивача при здійсненні перевірки на обєкті дотримання вимог ПКЕЕ.

Крім того, апелянт зазначив, що судом фактично не з'ясовано, чи мало місце правопорушення в сфері електроенергетики, а розрахунок обсягу безобліково спожитої електроенергії та її вартості не відповідає вимогам Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої постановою НКРЕ від 04.05.2006 N 562, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 04.07.2006 за N 782/12656 (далі Методика).

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги в повному обсязі, надав пояснення, аналогійні викладеним в апеляційній скарзі.

Представник відповідача в судовому засіданні вважав рішення суду законним та обґрунтованим, просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

У звязку зі зміною назви відповідача та зміною його організаційно-правової форми на момент розгляду справи в суді апеляційної інстанції, згідно даних єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, слід змінити найменування відповідача з Відкритого акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" на Публічне акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго".

Згідно до вимог ст. 74-1 ГПК України 20.02.2017 здійснювалась фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів відеозапису за клопотанням сторін.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Позивач звернувся до суду з вимогою про визнання незаконним та скасування рішення комісії відповідача з розгляду акту про порушення Правил користування електричною енергією № 00009251 від 14.03.2014 та стягнення суми в розмірі 261 356,56 грн. за самовільне підключення струмоприймачів без договору про постачання електричної енергії до мереж, що не є власністю електропередавальної організації, яке оформлене протоколом № 11 від 09.07.2014, мотивуючи тим, що акт про порушення складений в порушення вимог п. 6.41 Правил, а розрахунок обсягу безобліково спожитої електроенергії та її вартості не відповідає вимогам Методики.

Представниками відповідача 14.03.2014 на обєкті "енергоблок" за адресою м. Запоріжжя, вул. Сєдова, 11 було складено акт про порушення № 00009251 за змістом якого встановлено порушення п.п. 1.3, 10.2.1 Правил користування електричною енергією, що затверджені Постановою НКРЕ №28 від 31.07.1996 в редакції, що діяла на момент проведення перевірки (далі Правила) у вигляді самовільного підключення струмоприймачів без договору про постачання електричної енергії до мереж, що не є власністю електропередавальної організації (т. 1, а.с. 117).

Із змісту акта вбачається, що виміри параметрів схеми електропостачання не проводились, вимірювальна техніка не використовувалась, зразок кабелю не вилучався.

З акту вбачається, що струмоприймачі, які відповідач вважав неправомірно підключеними, ним не відключались, проте позивачу надано припис про укладення договору про постачання електричної енергії згідно діючого законодавства України.

Будь-яких вимог щодо необхідності їх відключення акт не містить.

В графі акту "Перелік струмоприймачів, приєднаних споживачем до електричної мережі та режим роботи" зазначення на виявлені протиправно приєднані електроустановки відсутні, проте мається посилання на перевірку потужностей наявних струмоприймачів за актом від 08.02.2014.

Також в акті зазначено про складення додатку із зображенням схеми електропостачання позивача, за змістом якої відповідач вважає приєднаними електроустановки позивача саме до мереж НВК "Укркольорметавтоматика".

Такі дані вбачаються лише зі схеми, акт про порушення взагалі не містить відомості щодо точки приєднання, а також зазначення про конкретні струмоприймачі, електропроводку або електроустановки (мова навіть не йде про їх параметри та спосіб підключення).

Акт підписаний з боку відповідача чотирма представниками та містить відмітку про відмову від підпису ОСОБА_6, що зазначений присутнім при складанні акту у якості представника позивача.

У якості єдиного доказу вчинення порушення відповідач вказує на вищенаведений акт про порушення від 14.03.2014. Він також посилається на укладення договорів про реструктуризацію заборгованості в сумі 261 356,56 грн. від 22.07.2014 № 220 та від 27.03.2015 № 370, підписанням яких на його думку позивач визнав факт самовільного підключення та розрахунок обсягу та вартості недоврахованої електричної енергії.

На підставі вищевказаного акта комісією відповідача 09.07.2014 прийнято рішення, що оформлене протоколом засідання комісії з розгляду актів про порушення Правил користування електричною енергією № 11, про виконання розрахунку недоврахованої електроенергії по акту згідно п.п. 2.3, 2.5 за порушення зазначене у підпункті 7 пункту 2.1., Методики, затвердженої Постановою НКРЕ № 562 від 04.05.2006 (далі Методика), за 142 дні, а саме: за період з 09.02.2014 по 30.06.2014, час роботи 12 годин на добу, обсягом 204 567 кВт.год. на суму 261 356,56 грн.

При цьому дата початку періоду нарахування обсягу та вартості недоврахованої електричної енергії визначена у звязку із складенням акту про перевірку від 08.02.2014 року (за змістом якого визначені в ньому струмоприймачі не були підключені до жодних мереж), проте кінцева дата "30.06.2014" ніяким чином не обґрунтована.

За змістом частини 2 статті 275 Господарського кодексу України відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається. Аналогічна норма міститься в абзаці 2 пункту 5.1 Правил.

Матеріалами справи встановлено та сторонами не оспорюється факт укладення Договору про постачання електричної енергії відповідачем позивачу 08.01.2015, тобто після проведеної перевірки.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, процес укладення цього договору розпочався раніше, ще до її проведення, про що свідчать:

- факт складення сторонами акту перевірки потужності наявних струмоприймачів позивача, за змістом якого в приміщенні (без зазначення адреси) цеху (літера Б1) встановлено струмоприймачі, загальною потужністю 86 кВт, а в іншому цеху (літера Б2) близькою потужністю 96кВт. (а.с. 119, т.1);

- складення позивачем (як субспоживачем) та іншим основним споживачем (ТОВ "Буддім") акту розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін (а.с. 151 т.1);

- затвердження відповідачем 20.03.2014 однолінійної схеми електропостачання і розрахункового обліку (а.с. 146, т.1);

Дійсно, у пункті 1.2 Правил дано визначення споживача електричної енергії як особи, що використовує її для забезпечення потреб власних електроустановок на підставі договору.

Проте, згідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку визначення розміру і відшкодування збитків, завданих енергопостачальнику внаслідок викрадення електричної енергії " від 08.02.2006 № 122, відповідно до якого визначається розмір збитків, завданих енергопостачальнику внаслідок недоотримання коштів за електричну енергію, викрадену споживачем шляхом її самовільного використання без застосування приладів обліку (якщо таке застосування обов'язкове) або у разі умисного пошкодження приладів обліку чи у будь-який інший спосіб, а також проводиться відшкодування завданих енергопостачальнику збитків.

Дія цього Порядку поширюється на всіх споживачів електричної енергії - суб'єктів господарської діяльності та фізичних осіб, що використовують електричну енергію для власних потреб.

Обсяг електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, визначається за величиною розрахункового споживання електричної енергії протягом періоду порушення на підставі акта виявлених порушень, складеного відповідно до методики визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії, затвердженої НКРЕ.

Розрахунок вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, здійснюється за встановленими для відповідної групи споживачів тарифами, що діяли у період порушення.

На підставі акта виявлених порушень енергопостачальник розраховує розмір завданих внаслідок викрадення електричної енергії збитків та надсилає споживачеві електричної енергії рахунок для їх оплати.

Споживач електричної енергії здійснює оплату зазначених збитків протягом 30 днів після отримання рахунка.

У разі відмови споживача відшкодувати збитки підтвердження факту викрадення електричної енергії та стягнення збитків здійснюється у судовому порядку.

Рішення енергопостачальника щодо визначення розміру та порядку відшкодування збитків, завданих йому внаслідок викрадення електричної енергії, може бути оскаржено в установленому законом порядку.

Отже зміст зазначеної постанови КМУ свідчить про розповсюдження на зазначені правовідносини сторін вимог п.п. 6.40-6.43 Правил, а також вимог Методики, якими передбачені підстави та порядок застосування такого виду відповідальності, як нарахування обсягу та вартості необлікованої електричної енергії внаслідок порушення.

Згідно до вимог п. 2.1 Методики, підставою до її застосування в даному випадку є самовільне підключення споживачем електроустановок, струмоприймачів та електропроводки до електричної мережі електропостачальника за відсутністю договору (п. 2.1.5) або підключення до мережі, що не є власністю останнього, поза розрахунковими приладами обліку (п. 2.1.7).

Згідно до вимог ст.ст. 181, 183 ГК України, з вимогами про укладення договору даної категорії, що є обовязковим в силу закону, має право звернутися будь-яка зі сторін.

Така ж норма міститься в п. 5.4 Правил, згідно до якого ініціатором укладення відповідного Договору може бути будь-яка із сторін цього Договору.

Згідно до вимог п. 1.2 Правил, електрична енергія (активна) - енергоносій, який виступає на ринку як товар, що відрізняється від інших товарів особливими споживчими якостями та фізико-технічними характеристиками (одночасність виробництва та споживання, неможливість складування, повернення, переадресування), які визначають необхідність регулювання та регламентації використання цього товару.

Недоврахована електрична енергія обсяг електричної енергії, використаний споживачем або переданий транзитом, але не врахований розрахунковими засобами обліку або врахований неправильно;

Пунктом 2 частини другої статті 27 Закону України "Про електроенергетику" передбачено, що крадіжка електричної і теплової енергії, самовільне підключення до об'єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку є правопорушеннями в електроенергетиці.

Отже зі змісту вищенаведених норм Закону, Правил та Методики вбачається, що підставою до нарахування обсягу та вартості недоврахованої електричної енергії є саме факт самовільного приєднання до електромережі та її безоблікове споживання, а не відсутність Договору взагалі, оскільки не допускається як бездоговірне споживання, так і бездоговірне постачання електричної енергії.

Отже судова колегія вважає акт про порушення таким, що не підтверджує факт самовільного приєднання до мереж енергопостачальника при відсутності договору, а також електричної енергії через мережі іншої особи в обхід розрахункового приладу обліку за наступних підстав.

Як підтверджується матеріалами справи, зокрема, вищенаведеною схемою, не оспорюється сторонами, сторони не мають сумісної межі балансової належності електроустановок, споживач запитаний через мережі ТОВ "Буддим" отже факт самовільного приєднання електроустановок позивача до мереж позивача (п. 2.1.5 Методики) не є можливим.

За змістом додатку до акту позивачу відповідачем інкримінується безоблікове приєднання до електроемереж НВК "Укркольорметавтоматика", проте, по-перше, станом на березень 2014 року електроустановки такої особи в схемі енергопостачання позивача (з урахуванням акту розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін з основним споживачем ТОВ "Буддім" та затвердженої відповідачем схеми (а.с. 146, 151, т.1) відсутні. По-друге згідно зі змістом постанови Донецького апеляційного господарського суду від 07.04.2014 по справі 908/2631/13, встановлений факт відєднання електроустановок НВК "Укркольорметавтоматика" від електропостачання в 2013 році, що підтверджується самим відповідачем та ним же заперечується факт їх приєднання протягом наступного року.

Позивачем на протязі розгляду спору в суді першої інстанції заявлялися клопотання про залучення НВК "Укркольорметавтоматика" до участі у справі у якості третьої особи, проте судова колегія вважає таке залучення недоцільним, оскільки ця особа знаходиться в стані припинення.

Щодо доводів відповідача, що таке безоблікове приєднання могло бути через мережі ТОВ "Буддим", то по-перше таке твердження має характер припущення, по-друге таке приєднання не може бути безобліковим, оскільки обліковується розрахунковим засобом зазначеної особи, яка і може предявити претензії до позивача у разі порушення її права.

Дійсно, позивач в судовому засіданні зазначив, що ним споживалась електрична енергія на підставі Договору № 01/02 про спільне використання технологічних електричних мереж від 01.02.2010, укладеного між позивачем та НВК "Укркольорметавтоматика", та оплата за спожиту електроенергію проводилась позивачем саме на користь НВК "Укркольорметавтоматика", який у свою чергу і мав на той час договір про поставку електричної енергії з відповідачем, на підтвердження чого позивачем були надані докази сплати. Позивачем також зазначалось, що таке споживання електричної енергії відбувалось по іншому приєднанню, на якому встановлений прилад обліку, а не по приєднанню, яке визначено в схемі електропостачання, проте співвіднести надані сторонами докази до перевіреного обєкту через відсутність належних та достатніх відомостей в акті про порушення не виявляється можливим.

Отже судова колегія вважає недоведеним відповідачем факту порушення з боку позивача, що стало причиною застосування до нього відповідальності у вигляді нарахування обсягу та вартості недоврахованої електричної енергії, як особою, що зафіксувала факт начебто безоблікового споживання електроенергії, що мало підставою до винесення рішення комісії та нарахування визначеної в ньому суми.

Крім того, зміст акту про порушення не містить навіть даних для нарахування обсягу самовільно спожитої електричної енергії, оскільки за змістом п.п. 2.6 та 2.9 Методики, які передбачають відповідний порядок визначення в разі виявлення у споживача порушень, зазначених у підпунктах 5 та 7 пункту 2.1 Методики, та за умови відсутності у такого споживача договору про постачання електричної енергії, величина розрахункового добового обсягу споживання електричної енергії через проводи (кабелі), якими здійснене самовільне підключення.

Проте дані параметрів цих кабелів, що брали участь в схемі самовільного приєднання, в акті відсутні.

Як виключення з такого порядку розрахунку, в п. 2.5 Методики міститься дозвіл на узгодження сторонами сили струму, виходячи із сили струму навантаження електроустановки при підключенні усіх наявних струмоприймачів на максимальну потужність на підставі показів відповідних засобів вимірювальної техніки, повірених у терміни, передбачені законодавством у сфері метрології.

Таке вимірювання при складенні акту також не проводилось.

Зазначення в акті на обрання способу визначення через параметри потужності всіх наявних за актом від 08.02.2014 року струмоприймачів вимогами Методики не тільки не передбачений та є не тільки безпідставним, але і позбавляє можливості обєктивно визначити таку силу струму, оскільки по-перше, відсутні дані про приєднання саме цих струмоприймачів до електромережі, по-друге для такого визначення має значення не максимальна потужність струмоприймачів, а здатність самого приєднання пропускати таку силу струму та витримувати її.

Крім того, період самовільного споживання визначений відповідачем до 30.06.2014 року при відсутності в акті зазначення про відєднання струмоприймачів відповідача, а також будь-яких вимог про припинення такого споживання. За таких підстав можливе споживання електричної енергії позивачем в період після складення акту і до 30.06.2014 року не може вважатися самовільним, оскільки фактично дозволено відповідачем.

Зовсім ніякої критики не витримує твердження представника відповідача, що причиною невідключення приєднання на момент його виявлення є знаходження обладнання "під напругою", оскільки саме відповідач є законодавчо визнаним фахівцем у сфері електропостачання, що здійснює операції комутації як підключення так і відключення електроустановок до/від електропостачання.

Судом першої інстанції зазначені обставини не досліджені, але позивач в суді першої інстанції наявністю таких обставин обґрунтовував свої позовні вимоги. Судом першої інстанції взято до уваги лише трактування змісту акту з боку відповідача, а відповідність його вимогам діючого законодавства не зясовувалась, матеріали справи досліджені не були.

Судова колегія не приймає до уваги доводи відповідача, що наступні факти визнання та погодження позивачем наведеного розрахунку свідчать про його обґрунтованість, зокрема шляхом укладення договорів про реструктуризацію, погодження сторонами алгоритму розрахунку в протоколі рішення комісії, оскільки:

по-перше - вимоги п.п. 6.40-6.43 Правил та Методики, якими регулюється застосування такої санкції та порядок розрахунку, передбачають прийняття рішення в однобічному порядку відповідачем на підставі проведеної перевірки та не залежить від згоди або незгоди позивача як споживача електричної енергії, це не є предметом узгодження сторін;

по-друге - будь-які докази сплати відповідачем визначеної спірним рішенням суми відсутні, свою незгоду з рішенням комісії відповідача позивач виклав в даній позовній заяві;

по-третє - судом оцінується законність та обґрунтованість рішення комісії на момент його винесення, без врахування послідуючих схвалень будь-ким зі сторін.

В судовому засіданні надається оцінка законності та обґрунтованості саме на момент винесення рішення комісією і наступне його схвалення або несхвалення не мають правового значення для вирішення цього питання.

Крім того свою незгоду з нарахуванням обсягу недорахованої електричної енергії позивач виклав у позовній заяві, звернувшись до суду за захистом свого порушеного права.

На підставі вищенаведеного судова колегія вважає, що рішенням комісії відповідача сума вартості недорахованої енергії на підставі Акту про порушення №00009251 від14.03.2014 до сплати позивачу нарахована безпідставно.

Суд першої інстанції взагалі не з'ясував факту порушення з боку позивача, не дослідив докази, що надані останнім у підтвердження відсутності такого порушення та не дослідив зміст самого акту про порушення, визнав встановленими обставини, що не підтверджуються належними доказами по справі, що призвело до прийняття невірного рішення по справі.

Право позивача на оскарження такого рішення комісії відповідача також передбачено вимогами п. 6.42. Правил, п. 7 Порядку КМУ, підтверджена численними постановами Верховного суду України.

Обраний позивачем спосіб захисту свого права у вигляді визнання незаконним та скасування рішення комісії відповідача, що визначений в позовній заяві, з урахуванням вимог вищенаведеного законодавства в сфері електроенергетики та правової позиції Верховного Суду України, судова колегія вважає таким, що відповідає способу захисту у вигляді визнання недійсним цього рішення, що підтверджено поясненнями представника позивача у судовому засіданні апеляційної інстанції.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідно до вимог п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 104 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду Запорізької області від 13.12.2016 у справі № 908/2192/16 слід скасувати через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи та встановлення обставин, що не підтверджуються матеріалами справи.

По справі слід прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача, визнати недійсним рішення комісії відповідача, що оформлено протоколом № 11 від 09.07.2014 по розгляду акту про порушення № 00009251 від 14.03.2014.

Відповідно до вимог ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за подання позовної заяви та апеляційної скарги слід покласти на відповідача.

Стягнути з позивача на користь відповідача судовий збір за подання позовної заяви у сумі 1 378,00 грн., судовий збір за подання апеляційної скарги 1 515,80 грн.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничий комплекс "Укравтоматика", м. Запоріжжя на рішення господарського суду Запорізької області від 13.12.2016 у справі № 908/2192/16 задовольнити.

Рішення господарського суду Запорізької області від 13.12.2016 у справі № 908/2192/16 скасувати.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничий комплекс "Укравтоматика", м. Запоріжжя до Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго", м. Запоріжжя задовольнити.

Визнати недійсним рішення комісії з розгляду актів про порушення Правил користування електричною енергію Запорізьких міських електричних мереж Відкритого (Публічного) акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго", м. Запоріжжя № 11 від 09.07.2014 по розгляду акту про порушення № 00009251 від 14.03.2014.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" (69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд. 14) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничий комплекс "Укравтоматика" (69035, м. Запоріжжя, вул. Сєдова, буд. 11) судовий збір за подання позовної заяви в сумі 1 378,00 грн., судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1 515,80 грн.

Зобовязати господарський суд Запорізької області видати відповідний наказ.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий О.В. Стойка

Судді: О.А. Марченко

ОСОБА_3