ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"09" лютого 2017 р.Справа № 916/3617/16

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю "ПАРИТЕТ"

Відповідач: товариство з обмеженою відповідальністю "МЕГАЛАЙН ОСОБА_1"

про стягнення 2 799 045,26 грн.

Суддя Цісельський О.В.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2 - довіреність

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ: позивач, товариство з обмеженою відповідальністю "ПАРИТЕТ", звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "МЕГАЛАЙН ОСОБА_1" 2 799 045,26 грн., де 1 544 443,68 грн. заборгованість за договором підряду №03/08/14-01 від 07.04.2015р., 93 820,27 грн. інфляційні, 27 581,10 3% річних, 1 133 200,21 грн. пеня.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 30.12.2016р. позовну заяву (вх.№3874/16) прийнято до розгляду, порушено провадження у справі №916/3617/16 та справу призначено до розгляду в судовому засіданні.

Представник позивача заявлені позовні вимоги підтримує та просять суд задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача в судові засідання не зявлявся, хоча про час та місце їх проведення був повідомлений належним чином, відзив на позов та витребувані документи суду не надав, своїм правом на захист не скористався.

Як зазначено у третьому абзаці п.3.9.1. Постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011р., в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до п.3.9.1. Постанови Пленуму ВГСУ України №18 від 26.12.2011р., зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до правової позиції Вищого господарського суду України, що викладена у постанові від 07.07.2016р. у справі №910/21819/15, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з'явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Відтак неявка учасника судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду його позову, не є підставою для скасування судового рішення прийнятого за відсутності представника сторони спору.

Згідно з ст.75 Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст.85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Дослідивши в відкритому судовому засіданні матеріали справи, надані сторонами докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив:

07 квітня 2015р. між товариством з обмеженою відповідальністю "ПАРИТЕТ" (Підрядник) та товариством з обмеженою відповідальністю "МЕГАЛАЙН ОСОБА_1" (Замовник) було укладено договір підряду №03/08/14-01, згідно умов п.1.1. якого за цим Договором Замовник доручує, а Підрядник бере на себе обов'язок з виконання на об'єкті Замовника "Суспільно-торговий центр "Блокбастер Молл", який знаходиться за адресою: м. Київ, пр- Московський, 36 (надалі "Об'єкт") наступних робіт (далі в контексті Договору разом або окремо "Роботи"):

будівельно-монтажні роботи (виготовлення, доставка транспортом Підрядника та встановлення виробів та конструкцій) з скління об'єкту світлопрозорими алюмінієвими конструкціями.

Відповідно до п.3.3. Договору оплата робіт за цим Договором проводиться Замовником Підряднику в порядку та формі, не забороненій діючим Законодавством України.

Пунктом 3.4. Договору визначено, що оплата робіт за цим Договором здійснюється згідно Графіку фінансування робіт (Додаток №2), за умови дотримання Підрядником умов цього Договору та виконання робіт в обумовлені сторонами строки.

Зі змісту п.9.2. Договору вбачається, що за несвоєчасну оплату належним чином виконаних, переданих Підрядником та прийнятих Замовником за Договором робіт, Замовник сплачує Підряднику пеню в розмірі 0,5% від простроченої суми за кожен день прострочення.

Цей Договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до моменту повного виконання сторонами прийнятих на себе за цим Договором зобов'язань (п.11.1. Договору).

Додатками №1, №1-1 від 07.04.2015р. до вищенаведеного договору, сторони погодили договірну ціну.

Згідно графіку фінансування, що є додатком до вищенаведеного договору:

- Замовник сплачує Підряднику протягом 5-ти робочих днів з моменту підписання Договору сторонами 90% 437 991,12 Євро (11 212 572,67 грн.);

- Замовник сплачує Підряднику протягом 5-ти робочих днів з моменту повідомлення Підрядником Замовника про можливість відвантаження матеріалів Постачальниками на склад Підрядника 10% 48 665,68 Євро (1 245 841,41 грн.);

- Замовник сплачує Підряднику протягом 10-ти робочих днів з моменту повідомлення Підрядником Замовника про можливість відвантаження матеріалів Постачальниками на склад Підрядника 50% 699 129,09 грн.;

- Замовник сплачує Підряднику протягом 5-ти робочих днів з моменту поставки 30% виробів від загальної специфікації, на об'єкт Замовника 25% 314 608,13 грн.;

- Замовник сплачує Підряднику протягом 10-ти робочих днів з моменту останнього відвантаження виробів від загальної специфікації, на об'єкт Замовника 25% 314 258,18 грн.;

- Замовник сплачує Підряднику протягом 5-ти робочих днів з моменту повідомлення Підрядником Замовника про можливість відвантаження конструкцій на об'єкт Замовника 15% 278 326,27 грн.;

- Доплата від вартості відповідного етапу робіт на строк не більш 90 (дев'яносто) календарних днів з моменту підписання сторонами відповідного акту приймання-передачі відповідних виконаних робіт 85% 1 570 555,39 грн.

Додатковою угодою №1 від 02.07.2015р. було внесено зміни до вищенаведеного договору в частині вартості матеріалів.

На виконання умов вищенаведеного договору, позивачем за замовленням відповідача, було виконано роботи на загальну суму 15 633 634,23 грн., що підтверджується актами приймання виконаних будівельних робіт та довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрат, підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені їх печатками.

Проте, відповідачем вартість виконаних позивачем робіт сплачено частково в сумі 14 089 190,55 грн., у зв'язку з чим, у останнього виникла заборгованість в сумі 1 544 443,68 грн.

З підстав існування заборгованості відповідача, позивач звернувся до відповідача з претензією №10/-1 від 10.11.2016р., яка відповідачем була залишена без відповіді.

Неналежне виконання відповідачем зобов'язань за договором підряду в частині оплати виконаних робіт і стало підставою для позивача звернутись до господарського суду Одеської області із даним позовом за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав:

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частина 1 статті 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

При цьому за правилами статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ст.875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних з місцезнаходженням об'єкта. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

У відповідності до ч.1 ст.853 ЦК України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Також за приписами ч.1 ст.877 Цивільного кодексу України підрядник зобов'язаний здійснювати будівництво та пов'язані з ним будівельні роботи відповідно до проектної документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та до кошторису, що визначає ціну робіт. Підрядник зобов'язаний виконати усі роботи, визначені у проектній документації та в кошторисі (проектно-кошторисній документації), якщо інше не встановлено договором будівельного підряду.

Відповідно до ст.882 Цивільного кодексу України замовник, який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, або, якщо це передбачено договором, - етапу робіт, зобов'язаний негайно розпочати їх прийняття. Замовник організовує та здійснює прийняття робіт за свій рахунок, якщо інше не встановлено договором. У прийнятті робіт мають брати участь представники органів державної влади та органів місцевого самоврядування у випадках, встановлених законом або іншими нормативно-правовими актами. Замовник, який попередньо прийняв окремі етапи робіт, несе ризик їх знищення або пошкодження не з вини підрядника, у тому числі й у випадках, коли договором будівельного підряду передбачено виконання робіт на ризик підрядника. Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.

У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими. Прийняття робіт може здійснюватися після попереднього випробування, якщо це передбачено договором будівельного підряду або випливає з характеру робіт. У цьому випадку прийняття робіт може здійснюватися лише у разі позитивного результату попереднього випробування. Замовник має право відмовитися від прийняття робіт у разі виявлення недоліків, які виключають можливість використання об'єкта для вказаної в договорі мети та не можуть бути усунені підрядником, замовником або третьою особою.

Частиною 4 ст.879 Цивільного кодексу України передбачено, що оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об'єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

Згідно ч.1 ст.854 Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Положеннями ст.ст.843, 844 ЦК України передбачено, що у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором.

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема з розрахунку приведеного позивачем в позовній заяві та не спростованого відповідачем, останнім договірні зобовязання в частині проведення оплати не виконані належним чином, у зв'язку з чим, позивач правомірно заявив вимогу про стягнення з відповідача 1 544 443,68 грн. боргу.

Крім того, позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача 93 820,27 грн. інфляційних, 27 581,10 3% річних, 1 133 200,21 грн. пені.

Оцінюючи вимоги про стягнення пені, суд зазначає наступне:

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є господарські санкції, до яких віднесено штраф та пеню.

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання, або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Частиною шостою статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Виходячи зі змісту зазначених норм, початком для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано.

Нарахування санкцій триває протягом шести місяців.

Проте законом або договором можуть бути передбачені інші умови нарахування.

Частина перша статті 223 ГК України передбачає, що при реалізації в судовому порядку відповідальності за правопорушення у сфері господарювання застосовуються загальний та скорочені строки позовної давності, передбачені ЦК України, якщо інші строки не встановлено ГК України.

За змістом пункту 1 частини другої статті 258 ЦК України щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) передбачено спеціальну позовну давність в один рік.

Поняття позовної давності міститься в статті 256 ЦК України, відповідно до якої позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Якщо за невиконання або неналежне виконання зобов'язання встановлено штрафні санкції, то збитки відшкодовуються в частині, не покритій цими санкціями. Законом або договором можуть бути передбачені випадки, коли: допускається стягнення тільки штрафних санкцій; збитки можуть бути стягнуті у повній сумі понад штрафні санкції; за вибором кредитора можуть бути стягнуті або збитки, або штрафні санкції.

Вимогу щодо сплати штрафних санкцій за господарське правопорушення може заявити учасник господарських відносин, права чи законні інтереси якого порушено, а у випадках, передбачених законом, - уповноважений орган, наділений господарською компетенцією.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

У випадках, передбачених законом, штрафні санкції за порушення господарських зобов'язань стягуються судом у доход держави (ст.232 ГК України).

Відтак частина шоста статті 232 ГК України передбачає строк та порядок, у межах якого нараховуються штрафні санкції, а строк, протягом якого особа може звернутись до суду за захистом свого порушеного права, встановлюється ЦК України.

За приписами п.2.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" №14 від 17.12.2013р., за приписом статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та частини другої статті 343 ГК України розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі згаданої подвійної облікової ставки.

Перевіривши розрахунок позивача пені за прострочення виконання зобов'язань за договором судом встановлено, що його здійснено неналежним чином, у зв'язку з чим судом було самостійно розраховано пеню наступним чином:

Сума боргу (грн.)Період прострочкиКількість днів прострочкиРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ на деньСума пені за період прострочки
203615.7418.03.2016 - 21.04.20163522.0000 %0.120 %*8567.44
203615.7422.04.2016 - 26.05.20163519.0000 %0.104 %*7399.15
203615.7427.05.2016 - 23.06.20162818.0000 %0.098 %*5607.78
203615.7424.06.2016 - 28.07.20163516.5000 %0.090 %*6425.58
203615.7429.07.2016 - 16.09.20165015.5000 %0.085 %*8623.07
1003519.8018.03.2016 - 21.04.20163522.0000 %0.120 %*42224.60
1003519.8022.04.2016 - 26.05.20163519.0000 %0.104 %*36466.70
1003519.8027.05.2016 - 23.06.20162818.0000 %0.098 %*27637.92
1003519.8024.06.2016 - 28.07.20163516.5000 %0.090 %*31668.45
1003519.8029.07.2016 - 16.09.20165015.5000 %0.085 %*42498.79
337308.1430.11.2016 - 08.12.2016914.0000 %0.077 %*2322.45
337308.1409.12.2016 - 16.12.2016814.0000 %0.077 %*2064.40
Отже загальна сума пені за прострочення виконання зобов'язань за договором за самостійним розрахунком суду складає 221 506,34 грн., у зв'язку з чим, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає пеня в сумі 221 506,34 грн.

В іншій частині позовних вимог про стягнення пені суд відмовляє.

Оцінюючи вимоги про стягнення 3% річних, суд зазначає наступне:

У відповідності з п.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, на думку суду, право позивача вимагати від відповідача сплатити 3% річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає в отриманні компенсації (плати) від відповідача за користування утримуваними ним грошовими коштами, належним до сплати за договором.

Перевіривши розрахунок позивача 3% річних за прострочення виконання зобов'язань за договором судом встановлено, що його здійснено неналежним чином, у зв'язку з чим судом було самостійно розраховано 3% річних наступним чином:

Перевіривши розрахунок позивача 3% річних в сумі 27 581,10 грн., суд встановив, що позовні вимоги в цій частині відповідають вимогам чинного законодавства, їх розрахунок здійснений позивачем належним чином, у звязку з чим підлягають судом задоволенню в повній мірі.

Щодо позовної вимоги позивача в частині стягнення з відповідача інфляційних, суд зазначає наступне:

Системний аналіз законодавства України свідчить, що обов'язок боржника відшкодувати кредитору причинені інфляцією збитки з нарахуванням процентів річних, випливає з вимог ст.625 Цивільного кодексу України.

Інфляційні втрати є наслідком інфляційних процесів в економіці, а тому їх слід вважати складовою частиною основного боргу, стягнення яких передбачене статтею 625 Цивільного кодексу України.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції є способом захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів.

У зв'язку з тим, що в країні відбулись інфляційні процеси, то позивач має право на збереження реальної величини грошових коштів, строк оплати яких настав, але не сплачених.

Перевіривши розрахунок позивача інфляційних судом встановлено, що його здійснено неналежним чином, у зв'язку з чим судом було самостійно розраховано інфляційні наступним чином:

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргуСума боргу з врахуванням індексу інфляції
18.03.2016 - 16.12..741.10721 785.76225401.50
18.03.2016 - 16.12.9.801.107107 371.071110890.87
Отже загальна сума інфляційних за самостійним розрахунком суду складає 129 156,83 грн., але у зв'язку з тим, що інфляційні позивачем заявлено до стягнення позивачем в меншому розмірі в сумі 93 820,27 грн., стягненню з відповідача на користь позивача підлягають інфляційні в сумі 93 820,27 грн.

Відповідно до вимог ст.ст.32, 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідачем у встановленому законом порядку позовні вимоги позивача не спростовано.

Згідно зі ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на вищезазначені матеріали справи та проаналізовані положення чинного законодавства України, суд, вбачає доведеними та обґрунтованими заявлені позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "ПАРИТЕТ", у звязку з чим стягненню з товариства з обмеженою відповідальністю "МЕГАЛАЙН ОСОБА_1" на користь позивача підлягає сума боргу, встановлена судом в розмірі 1 544 443,68 грн., суму пені в розмірі 221 506,34 грн., 3% річних в розмірі 27 581,34 грн., інфляційні в розмірі 93 820,27 грн.

В іншій частині позовних вимог суд відмовляє.

Відповідно до приписів ст.ст.44, 49 ГПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору, пропорційно задоволеним позовним вимогам, в сумі 28 310,95 грн.

Керуючись ст.ст.32, 33, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "МЕГАЛАЙН ОСОБА_1" (65012, м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, буд. №9, код ЄДРЮОФОПГФ 38572882) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ПАРИТЕТ" (65005, Одеська обл., місто Одеса, вул. Мельницька, буд. №30 В, код ЄДРЮОФОПГФ 24527686) суму боргу за договором підряду №03/08/14-01 від 07.04.15р. у розмірі 1 544 443 (один мільйон п'ятсот сорок чотири тисячі чотириста сорок три) грн. 68 коп., пеню у розмірі 221 506 (двісті двадцять одна тисяча п'ятсот шість) грн. 34 коп., 3% річних у розмірі 27 581 (двадцять сім тисяч п'ятсот вісімдесят одна) грн. 10 коп., інфляційні у розмірі 93 820 (дев'яносто три тисячі вісімсот двадцять) грн. 27 коп. та витрати на оплату судового збору у розмірі 28 310 (двадцять вісім тисяч триста десять) грн. 95 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду Одеської області набирає чинності у порядку ст.85 ГПК України.

Наказ видати в порядку ст.116 ГПК України.

Повний текст рішення складено 14 лютого 2017 р.

Суддя О.В. Цісельський