ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"22" лютого 2017 р.Справа № 924/1051/16

Господарський суд Хмельницької області у складі:

головуючий суддя Магера В.В., суддя Заярнюк І.В., суддя Субботіна Л.О., розглянувши матеріали справи

За позовом Фермерського господарства „Аграрій, с. Юрівка Білогірського району Хмельницької області;

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, м. Хмельницький,

до Юрівської сільської ради, с. Юрівка Білогірського району Хмельницької області;

про визнання за ФГ "Аграрій" права власності на земельні ділянки загальною площею 0,6538 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у межах Юрівської сільської ради Білогірського району Хмельницької області

За участю представників сторін:

від позивача: не прибув;

від відповідача: не прибув;

від третьої особи: не прибув.

Суть спору: Позивач звернувся до суду із позовом про визнання за ФГ "Аграрій" права власності на земельні ділянки загальною площею 0,6538 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у межах Юрівської сільської ради Білогірського району Хмельницької області.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що розпорядженням Юровецької сільської ради народних депутатів „Про передачу у колективну власність колективному сільськогосподарському підприємству „Мир с. Юрівка Білогірського району Хмельницької області від 30 травня 1995 року №2 передано у колективну власність для потреб сільськогосподарського виробництва 2325 га. земель, у тому числі під громадськими будівлями 47,4 га.

28 грудня 1995 року на підставі вказаного вище розпорядження спілці селян „Мир було видано Державний акт на право колективної власності на землю серії ХМ - 004, яким посвідчено надання спілці селян „Мир у колективну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва землі 2069,1 га в межах згідно з планом.

В 1998 році на базі КСП „Мир створено сільськогосподарський кооператив „Мир с. Юрівка.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області СВК „Мир с. Юрівка був визнаний банкрутом.

На підставі указу Президента України „Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки № 62/2001 від 29 січня 2001 року у зв'язку із викупом майнових паїв згідно договорів купівлі-продажу майнових паїв, укладеного між ФГ „Аграрій та фізичними особами власниками майнових паїв реорганізованого КСП „МИР було проведено загальні збори громадян-власників майнових паїв (протокол загальних зборів власників майна реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства „МИР від 16 серпня 2014 року), на яких прийнято рішення про виділення ФГ „Аграрій відповідно до кількості викуплених майнових паїв об'єктів нерухомого майна в натурі та передачу їх господарству у власність, а саме: комплекс, свиноферма: Хмельницька область, Білогірський район, Юрівська сільська рада, комплекс будівель та споруд №1, загальною площею 1062,3 кв. м.

На виконання рішення, затвердженого протоколом від 16.08.2014 року, згідно акта приймання-передачі майна від 16 серпня 2014 року відповідне майно було передано ФГ „Аграрій.

20 січня 2015р. Білогірським бюро технічної інвентаризації було здійснено інвентаризацію нерухомого майна, переданого позивачу згідно акта передачі майна від 16.08.2014р., в результаті чого ФГ „Аграрій видано технічні паспорти на відповідні будівлі.

27 березня 2015р. Реєстраційна служба Білогірського районного управління юстиції Хмельницької області прийняла рішення, яким визнала за ФГ „Аграрій право власності на вказані вище об'єкти нерухомого майна, видала свідоцтво про право власності та здійснила державну реєстрацію права власності нерухомого майна.

18.10.2016р. позивач звернувся до відповідача із заявою, згідно якої просив останнього підтвердити та оформити право власності на земельні ділянки, які знаходяться під вказаними вище будівлями, загальною площею 0,6538 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за ФГ „Аграрій.

Листом № 187 від 19.10.2016р., відповідач повідомив позивача про те, що не може оформити право власності на земельні ділянки під нежитловими будівлями загальною площею 0,6538 га для ведення товарного сільського виробництва, оскільки дані землі не є комунальної власністю, хоча й знаходяться в межах Юрівської сільської ради Білогірського району Хмельницької області, оскільки перебувають у колективній власності співвласників майна реорганізованого КСП „Мир.

Листом від 06.06.2016 року №28-28-99.1-1145/15-16 відділу Держгеокадастру у Білогірському районі Хмельницької області також підтверджується, що земельна ділянка розміром 0,6538 га, на якій розміщені належні позивачу будівлі до земель запасу та резерву, не передавалась, а тому не перебуває у державній чи комунальній власності.

Відповідно до ст.1 Указу Президента України від 08.08.1995р. №720 „Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям паюванню підлягали сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам.

Несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні смуги та інші захисні насадження, землі під господарськими будівлями і дворами, землі тимчасової консервації тощо) не паювалися. Спірна земельна ділянка не підлягала паюванню оскільки є землями під господарськими будівлями і дворами, а саме під господарським двором КСП „Мир.

Відповідно до п. а) ч.1 ст.82 Земельного кодексу України (в редакції чинній на час набуття права власності на нерухоме майно і до цього часу) юридичні особи (засновані громадянами України або юридичними особами України) можуть набувати у власність земельні ділянки для здійснення підприємницької діяльності у разі придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами.

Виникнення права на земельну ділянку передбачено ст.125 Земельного кодексу України, згідно якої право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Положенням ч.1 ст.125 Земельного кодексу України (в редакції чинній на момент набуття позивачем права власності на нерухоме майно) передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно зі ст.126 Земельного кодексу України (в редакції чинній на момент набуття позивачем права власності на нерухоме майно) право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до п.1.4. Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах №43 від 04.05.1999 року (в редакції чинній на момент реорганізації КСП „МИР) державний акт на право приватної власності на землю, на право колективної власності на землю або право постійного користування землею видається на підставі рішення Верховної Ради України, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, обласної, районної, міської, селищної, сільської ради, а на право власності на землю - на підставі рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласної, районної, Київської і Севастопольської міських державних адміністрацій, міської, селищної, сільської ради.

Згідно п.34 ч.1 ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Положеннями п.3.4. Інструкції (в редакції чинні на момент реорганізації КСП „Мир) передбачено, що забезпечення державної реєстрації державних актів, що посвідчують право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю або право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею та договорів оренди покладається на державні органи земельних ресурсів.

В Державному акті на право колективної власності на землю серії ХМ004 від 28.12.1995 року вказано, що акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №1.

Відповідно до приписів ст.328 та ч.4 ст.334 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Приписами ст.ст.7, 8 Закону України „Про колективне сільськогосподарське підприємство встановлено, що об'єктами права колективної власності підприємства є земля, інші основні та оборотні засоби виробництва, грошові та майнові внески його членів, вироблена ними продукція, одержані доходи, майно, придбане на законних підставах. Об'єктами права власності підприємства є також частки у майні та прибутках міжгосподарських підприємств та об'єднань, учасником яких є підприємство.

Майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам.

Право колективної власності здійснюють загальні збори членів підприємства, збори уповноважених або створений ними орган управління підприємства, якому передано окремі функції по господарському управлінню колективним майном.

На момент передачі фізичними особами співвласниками майна реорганізованого КСП „МИР позивачу нерухомого майна згідно Акта передачі майна 16.08.2014р., а також отримання позивачем свідоцтв про право власності на відповідне нерухоме майно, земельна ділянка загальною площею 0,6538 під вказаними будівлями перебували в колективній власності КСП „Мир, що підтверджується, зокрема державним актом на право колективної власності на землю, довідкою відділу Держгеокадастру у Білогірському районі Хмельницької області, довідкою Юрівської сільської ради 19.10.2016р., довідкою Юровецької сільської ради народних депутатів від 21.06.2000р. та технічною документацією по виготовленню державних актів на право колективної власності на землю і постійного користування землею КСП „Мир Білогірського району Хмельницької області (яка знаходиться у відділу Держгеокадастру Білогірського району).

Частиною 1 ст.120 Земельного кодексу України, яка кореспондується зі ст.377 Цивільного кодексу України, встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Відповідно до п.3.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин № 6 від 17.05.2011р. з огляду на приписи статті 182, частини 2 статті 331, статті 657 ЦК України, покупець нерухомого майна вправі вимагати оформлення відповідних прав на земельну ділянку, зайняту нерухомістю з моменту державної реєстрації переходу права власності на нерухоме майно.

У разі встановлення факту правомірного набуття особою права на нерухоме майно за наявності у попереднього власника належно оформленого права на земельну ділянку, на якій воно розміщене, необхідно враховувати, що така особа набула права на відповідну земельну ділянку.

Позивачем правомірно набуто право власності на комплекс свиноферму за адресою: Хмельницька область Білогірський район Юрівська сільська рада комплекс будівель та споруд №1, загальною площею 1062, 3 кв. м., а КСП „Мир правомірно володів земельною ділянкою під вказаною будівлею на підставі Державного акту на право колективної власності на землю серії ХМ 004 від 28.12.1995р.

Можливість користуватися належним позивачу майном знаходиться у прямій залежності від можливості користуватися земельною ділянкою, а отже, позбавлення позивача користуватися земельною ділянкою, не дозволяє йому здійснювати належне йому право власності на майно в розумінні положень ст.317 ЦК України, відповідно до якої власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Проте відповідно до ч.3 ст.125 ЗК України приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Однак, оскільки відповідач відмовився передавати у власність зазначену вище земельну ділянку, позивач змушений звернутися до суду з вимогами про визнання права власності на підставі ст.377 Цивільного кодексу України та ст.120 Земельного кодексу України.

Відповідно до п.18-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004р. №7 „Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ розмір земельної ділянки, необхідної для обслуговування житлового будинку, будівлі або споруди, визначається шляхом проведення за клопотанням сторін експертизи з врахуванням чинних нормативних документів у галузі будівництва, санітарних норм та правил тощо.

Під час пред'явлення позову позивачем ставиться вимога визнати право власності на земельну ділянку площею 0,6538 га. з відповідними координатами поворотних точок (відповідно до кадастрового плану розробленого на замовлення позивача), в подальшому враховуючи наведені вище роз'яснення у випадку призначення експертизи вимоги щодо розміру земельної ділянки та ідентифікуючі ознаки земельної ділянки (координати поворотних точок) будуть уточненні.

Позивач у додатковому поясненні від 10.01.2017р. повідомив, що 18.10.2016р. позивач звернувся до відповідача із заявою, згідно якої просив останнього підтвердити та оформити право власності на спірні земельні ділянки, які знаходяться під будівлями, що належать позивачу, загальною площею 0,6538 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Натомість, листом № 187 від 19.10.2016р. відповідач повідомив позивача про те, що не може оформити право власності на земельні ділянки під нежитловими будівлями загальною площею 0,6538 га для ведення товарного сільського виробництва, оскільки дані землі не є комунальної власністю, хоча й знаходяться в межах Юрівської сільської ради Білогірського району Хмельницької області, оскільки перебувають у колективній власності співвласників майна реорганізованого КСП „Мир.

Отже, як слідує із викладеного листа, відповідач не визнає права власності позивача на спірні земельні ділянки.

Що стосується нормативно-грошової оцінки спірних земельних ділянок, то позивач повідомив суд про таке. Оскільки позивачем заявлена вимога визнати право власності на земельні ділянки, які на даний час є несформовані, не є земельними ділянками в розумінні ч.1 ст.79 Земельного кодексу України, то відповідно до Закону України „Про оцінку земель проведення їх оцінки на даний час є неможливим.

У зв'язку із цим при визначенні вартості спірних земельних ділянок позивач керується даними, наданими відділом Держгеокадастру у Білогірському районі щодо середньої вартості 1 га сільськогосподарських угідь.

Крім того, позивачем подано суду письмове клопотання від 10.01.2017р. про призначення будівельної експертизи.

Представник позивача в засідання суду 22.02.2017р. не прибув. На адресу суду направив лист від 21.02.2017р., згідно якого зазначає, що саме відповідач має право розпоряджатися землями, які знаходяться в її адміністративних межах. Клопотання про проведення експертизи підтримує, розгляд справи просить проводити без участі повноважного представника.

Відповідач у судове засідання 22.02.2017р. не прибув, натомість направив на адресу суду письмове клопотання за вих.№34 від 10.02.2017р., згідно якого просить розглядати справу за відсутності представника відповідача. Подане позивачем клопотання про призначення експертизи підтримує.

Третя особа у письмовому поясненні від 16.01.2017р. повідомила про те, що згідно вимог ч.4 ст.122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Згідно Положення про Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, затвердженого наказом Держгеокадастру від 17.11.2016р. №308, Головне управління наділене повноваженнями щодо розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, на території Хмельницької області.

Посилається на те, що із позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що спірна земельна ділянка належить до земель колективної власності, а тому вважає, що розпорядження спірними землями не належить до компетенції Головного управління.

Відповідно до ст.27 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора.

Таким чином, вважає, що Головним управлінням не вбачаються підстави для вступу у справу на стороні позивача, оскільки судове рішення по даній справі не може вплинути на права або обов'язки Головного управління, до повноважень якого не належить розпорядження спірними землями.

Представник третьої особи в засідання суду 22.02.2017р. участі не приймав, будь-яких письмових заяв чи клопотань до суду не направляв.

Судом в даному випадку приймається до уваги, що неявка в судове засідання господарського суду представників сторін та 3-ї особи не перешкоджає розгляду справи по суті та не тягне за собою відкладення справи на іншу дату. Тому, для уникнення зловживання процесуальними правами, враховуючи те, що судом вжито всіх необхідних заходів щодо належного повідомлення відповідача про слухання справи в суді, а також необхідність дотримання строків вирішення спору, встановлених ст.69 ГПК України, суд вважає за доцільне розглянути дану справу по суті, на підставі ст.75 ГПК України, за наявними документами.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

Рішенням №2 Юровецької сільської ради народних депутатів „Про передачу у колективну власність Колективному сільськогосподарському підприємству „Мир с. Юрівка Білогірського району Хмельницької області від 30.05.1995р. передано у колективну власність для потреб сільськогосподарського виробництва 2325 га земель.

28.12.1995 року на підставі вказаного вище рішення Спілці селян „Мир видано Державний акт на право колективної власності на землю серії ХМ 004, яким посвідчено надання спілці селян „Мир у колективну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва землі 2069,1 га в межах згідно з планом.

Згідно архівної довідки від 30.05.2016р. колгосп „Заповіт Ілліча, с. Юрівка в 1992р. був реорганізований у Колективне сільськогосподарське підприємство - спілку селян „Мир. У 1998 році на базі КСП „Мир створено Сільськогосподарський кооператив „Мир с. Юрівка. Рішенням Господарського суду Хмельницької області СВК „Мир с. Юрівка був визнаний банкрутом. 11.05.20005р. господарство було виключено із Єдиного державного реєстру.

Згідно протоколу загальних зборів власників майна реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства „Мир від 16.08.2014р., вирішено: виділити в натурі та передати у власність ФГ „Аграрій майно пайового фонду реорганізованого КСП „Мир на суму 33 703,00 грн. Затвердити перелік майна пайового фонду реорганізованого КСП „Мир, яке підлягає виділенню та передачі ФГ „Аграрій (додаток 2 до протоколу). Доручено голові Спілки КСП „Мир передати ФГ „Аграрій визначене в додатку 2 до протоколу майно, підписати з останнім акти приймання-передачі майна (додатки 3 до протоколу).

Згідно додатку 2 до протоколу від 16.08.2014р. ФГ „Аграрій виділено комплекс, свиноферма: комплекс будівель і споруд: свинарник, водонапірна башня Рожновського з будівлею насосної станції, на загальну суму 33 703 грн. Згідно акту приймання-передачі від 16.08.2014р. позивач прийняв від Спілки КСП „Мир свиноферму: комплекс будівель і споруд: свинарник, водонапірна башня Рожновського з будівлею насосної станції, на загальну суму 33 703 грн. (додаток 3 до протоколу).

Згідно довідки Білогірського БТІ від 10.03.2015р. загальна площа комплексу будівель і споруд №1 в с. Шуньки становить 1062,3 кв.м., а будівля свинарника 1046,5 м кв., водонапірна башня Рожновського , будівля насосної станції 15,8 м кв.

20.01.2015 року Білогірським бюро технічної інвентаризації позивачу видано технічні паспорти на вищевказані будівлі.

27.03.2015 року Реєстраційна служба Білогірського районного управління юстиції Хмельницької області видала позивачу ОСОБА_1 про право власності на нерухоме майно, а саме комплекс будівель та споруд №1.

18.10.2016р. позивач звернувся до відповідача із заявою за №25, згідно якої просив останнього підтвердити та оформити право власності на земельні ділянки, які знаходяться під вказаними вище будівлями, загальною площею 0,6538 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за ФГ „Аграрій.

Листом №187 від 19.10.2016р., відповідач повідомив позивача про те, що не може оформити право власності на земельні ділянки під нежитловими будівлями загальною площею 0,6538 га для ведення товарного сільського виробництва, оскільки дані землі не є комунальної власністю, хоча й знаходяться в межах Юрівської сільської ради Білогірського району Хмельницької області, оскільки перебувають у колективній власності співвласників майна реорганізованого КСП „Мир.

Листом від 06.06.2016 року №28-28-99.1-1145/15-16 відділу Держгеокадастру у Білогірському районі Хмельницької області позивача повідомлено, що на протязі 1991-2016р. на земельну ділянку площею 0,6538 га, на якій розміщено майновий комплекс, в землі запасу або резервного фонду не передавалися. Станом на 06.06.2016р. дана земельна ділянка не надавалась.

Вважаючи своє право порушеним, позивач звернувся із позовом до суду про визнання за ним права власності на земельну ділянку площею 0,6538 га.

Дослідивши зібрані у справі докази та давши їм правову оцінку в сукупності, судом прийнято до уваги таке:

Відповідно до п.а) ч.1 ст.82 Земельного кодексу України (в редакції чинній на час набуття права власності на нерухоме майно і до цього часу) юридичні особи (засновані громадянами України або юридичними особами України) можуть набувати у власність земельні ділянки для здійснення підприємницької діяльності у разі придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами.

Положенням ч.1 ст.125 Земельного кодексу України (в редакції чинній на момент набуття позивачем права власності на нерухоме майно) передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно зі ст.126 Земельного кодексу України (в редакції чинній на момент набуття позивачем права власності на нерухоме майно) право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до п.1.4. Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах №43 від 04.05.1999р. (в редакції чинній на момент реорганізації КСП „Мир) державний акт на право приватної власності на землю, на право колективної власності на землю або право постійного користування землею видається на підставі рішення Верховної Ради України, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, обласної, районної, міської, селищної, сільської ради, а на право власності на землю - на підставі рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласної, районної, Київської і Севастопольської міських державних адміністрацій, міської, селищної, сільської ради.

Згідно п.34 ч.1 ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Положеннями п.3.4. Інструкції (в редакції чинні на момент реорганізації КСП „Мир) передбачено, що забезпечення державної реєстрації державних актів, що посвідчують право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю або право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею та договорів оренди покладається на державні органи земельних ресурсів.

В Державному акті на право колективної власності на землю серії ХМ004 від 28.12.1995 року вказано, що акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №1.

Відповідно до приписів ст.328 та ч.4 ст.334 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Приписами ст.ст.7, 8 Закону України „Про колективне сільськогосподарське підприємство встановлено, що об'єктами права колективної власності підприємства є земля, інші основні та оборотні засоби виробництва, грошові та майнові внески його членів, вироблена ними продукція, одержані доходи, майно, придбане на законних підставах. Об'єктами права власності підприємства є також частки у майні та прибутках міжгосподарських підприємств та об'єднань, учасником яких є підприємство.

Майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам.

Право колективної власності здійснюють загальні збори членів підприємства, збори уповноважених або створений ними орган управління підприємства, якому передано окремі функції по господарському управлінню колективним майном.

Із наявних матеріалів справи слідує, що на момент передачі фізичними особами співвласниками майна реорганізованого КСП „Мир, позивачу нерухомого майна згідно Акта передачі майна 16.08.2014р., а також отримання позивачем свідоцтв про право власності на відповідне нерухоме майно, земельна ділянка загальною площею 0,6538 під вказаними будівлями перебували в колективній власності КСП „Мир, що підтверджується, зокрема Державним актом на право колективної власності на землю та іншими доказами у справі (довідки, технічна документація).

Частиною 1 ст.120 Земельного кодексу України, яка кореспондується зі ст.377 Цивільного кодексу України, встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Відповідно до п.3.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин №6 від 17.05.2011р. з огляду на приписи статті 182, частини 2 статті 331, статті 657 ЦК України, покупець нерухомого майна вправі вимагати оформлення відповідних прав на земельну ділянку, зайняту нерухомістю з моменту державної реєстрації переходу права власності на нерухоме майно.

У разі встановлення факту правомірного набуття особою права на нерухоме майно за наявності у попереднього власника належно оформленого права на земельну ділянку, на якій воно розміщене, необхідно враховувати, що така особа набула права на відповідну земельну ділянку.

Судом встановлено, що позивачем правомірно набуто право власності на комплекс свиноферму за адресою: Хмельницька область Білогірський район Юрівська сільська рада комплекс будівель та споруд №1, загальною площею 1062, 3 кв. м.

Відповідно до ст.316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст.328 ЦК України).

Нормами ст.392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також: у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Тобто, за змістом цієї норми позов про визнання права власності на майно подається власником у випадках, коли в інших осіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правовстановлюючих документів.

Проте, в ході вирішення справи позивачем не доведено, яким чином відповідач - Юрівська сільська рада, с. Юрівка Білогірського району порушує чи оспорює право власності позивача на земельну ділянку.

Посилання позивача на те, що листом №187 від 19.10.2016р. відповідач повідомив позивача про неможливість оформити право власності на земельні ділянки під нежитловими будівлями загальною площею 0,6538 га для ведення товарного сільського виробництва, оскільки дані землі не є комунальної власністю, хоча й знаходяться в межах Юрівської сільської ради Білогірського району Хмельницької області, оскільки перебувають у колективній власності співвласників майна реорганізованого КСП „Мир судом не можуть бути прийняті як обставини оспорювання права власності позивача, чи його не визнання, оскільки вказаним листом дана відповідь стосується реєстрації права на земельні ділянки.

Крім того, в ході вирішення спору позивачем не надано доказів факту реєстрації у попереднього власника права на земельну ділянку, яке б перейшло до нового власника при оформленні ним обєкті нерухомості на вказаних землях.

Судом встановлено, що станом на час вирішення спору земельна ділянка, на яку просить визнати право власності позивач, не перебуває в комунальній власності, не віднесена до земель запасу або резервного фонду, про що зазначається у листі від 06.06.2016р. №28-28-99.1-1145/15-16 відділу Держгеокадастру у Білогірському районі. Доказів на спростування вказаного в матеріали справи не подано.

Клопотання позивача від 10.01.2016р. про призначення по справі будівельної експертизи судом відхиляється у звязку із відсутністю правових підстав та доцільності її проведення.

За приписами статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд, у визначеному законом порядку, встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. (ст.34 ГПК України).

Виходячи із змісту ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Отже, обовязок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у задоволені позовних вимог позивача необхідно відмовити у повному обсязі.

Згідно ст.49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору на відповідача не покладаються.

Керуючись ст. ст.12, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, СУД -

ВИРІШИВ:

У позові Фермерського господарства „Аграрій, с. Юрівка Білогірського району Хмельницької області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, м. Хмельницький до Юрівської сільської ради, с. Юрівка Білогірського району Хмельницької області про визнання за ФГ "Аграрій" права власності на земельні ділянки загальною площею 0,6538 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у межах Юрівської сільської ради Білогірського району Хмельницької області, відмовити.

Головуючий суддя В.В. Магера

Суддя Л.О. Субботіна

Суддя І.В. Заярнюк

Віддрук. 4 прим.:

1 - до справи;

2- позивачу (вул. Кубанська,26 с. Юрівка Білогірського району Хмельницької області, 30225) - рекоменд. із повідомлен.;

3 - відповідачу (вул. Леніна,2 Білогірський район Хмельницька область, с. Юрівка,30225) - рекоменд із повідомлен.;

4 - 3-й особі - Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області (29000, м. Хмельницький, вул. Інститутска,4/1) - прост. кореспонд.