номер провадження справи 5/138/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2017 Справа № 908/3370/16

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю АГРО-ІМПУЛЬС.М (72300, Запорізька область, м. Мелітополь, пров. Фрунзе, 6)

До відповідача: Відкритого акціонерного товариства Керуюча компанія холдингу Бобруйськагромаш (213822, Республіка Білорусь, Могильовська область, м. Бобруйськ, вул. Шинна, 5)

про стягнення 433 788,00 рублів РФ

Суддя Проскуряков К.В.

Представники сторін:

Від позивача: ОСОБА_1, протокол зборів № 1 від 20.01.2009

Від відповідача: не зявився

СУТНІСТЬ СПОРУ:

19.12.2016 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю АГРО-ІМПУЛЬС.М до Відкритого акціонерного товариства Керуюча компанія холдингу Бобруйськагромаш про стягнення 433 788 рублів.

Ухвалою суду від 19.12.2016 позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 908/3370/16, справі присвоєно номер провадження 5/138/16, розгляд якої призначено на 25.01.2017. У судовому засіданні оголошувалась перерва. У судовому засіданні 16.02.2017 судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

За клопотанням позивача розгляд справи відбувався без фіксації судового процесу за допомогою технічних засобів.

Позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Суду надано наступні пояснення: 04.03.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро Імпульс.М» та Відкритим акціонерним товариством Керуюча компанія холдингу Бобруйськагромаш було укладено зовнішньоекономічний контракт поставки № 040315. Позивач виконав свої зобовязання за контрактом та поставив на склад відповідача товар на загальну суму 390 800,00 рублів РФ. Відповідач, в свою чергу, свої зобовязання щодо своєчасної та повної оплати не виконав. На підставі п. 9.5. контракту позивач нарахував відповідачу штрафні санкції у розмірі 42 988,00 рублів РФ. Просить суд стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 390 800,00 рублів РФ та штрафні санкції у розмірі 42 988,00 рублів РФ. Просить позовні вимоги задовольнити.

Відповідач у судове засідання 16.02.2017 не зявився. В матеріалах справи міститься клопотання від відповідача про розгляд справи за відсутності належним чином уповноваженого представника відповідача. Клопотання судом задоволено. Також, в матеріалах справи міститься письмовий відзив на позовну заяву, відповідно до якого суму основного боргу у розмірі 390 800,00 рублів РФ відповідач визнає у повному обсязі та просить суд зменшити розмір штрафних санкції, оскільки 42 988,00 рублів РФ є неспіврозмірною сумою порівняно із сумою основного боргу.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 04.03.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро Імпульс.М» (далі - постачальник) та Відкритим акціонерним товариством Керуюча компанія холдингу Бобруйськагромаш (далі - покупець) було укладено зовнішньоекономічний контракт поставки № 040315 (далі контракт з усіма змінами, додатками та доповненнями), відповідно до п. 1.1. якого за цим контрактом постачальник зобовязується передати покупцю у власність комплектуючі та запчастини до рукавів високого тиску, а також для іншої тракторної та сільськогосподарської техніки (далі - товар), а покупець зобовязується прийняти товар та оплатити його за встановленими цінами.

Асортимент, кількість та одиниці виміру, товару, що постачається, зазначаються у специфікаціях до контракту (п. 2.1. контракту).

Пунктами 3.1. 3.4. контракту передбачено, що товар, зазначений у цьому контракті, постачається автомобільним транспортом на наступних умовах: DAP м. Бобруйськ, Республіка Білорусь (до митного терміналу) (відповідно до міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів у редакції 2010 року). Відвантаження продукції здійснюється згідно із специфікаціями до контракту, як повністю, так і партіями, що визначається шляхом перемовин між сторонами та підтверджується заявкою покупця. Датою отримання товару та переходу товару у власність покупця є дата штампа митниці покупця при митному оформленні. Поставка здійснюється протягом 30 календарних днів з моменту узгодження вартості та кількості товару, що підтверджується підписом специфікації сторонами.

Відповідно до п.п. 5.1. 5.3. контракту покупець оплачує вартість партії товару, що обумовлена специфікацією, у рублях РФ або у гривнях України за курсом НБУ на момент оплати банківським переказом. Спосіб та строк оплати: покупець здійснює платіж у рублях РФ або гривнях України за курсом НБУ на момент оплати банківським переказом шляхом переказу на розрахунковий рахунок продавця грошових коштів у розмірі 100 % протягом 60 календарних днів після отримання товару на склад покупця. Датою здійснення платежу є дата списання грошових коштів з рахунка покупця. Не пізніше наступного дня покупець направляє по факсу постачальнику копію платіжного документа з відміткою банка про дату та час списання грошових коштів.

За несвоєчасну оплату продукції винна сторона сплачує штраф у розмірі 0,2 % від суми заборгованості за кожен день прострочення (п. 9.5. контракту).

02.06.2016 між сторонами було укладено додаткову угоду № 2, відповідно до якої п.п. 5.2., 10.2. контракту викладено в наступних редакціях:

« 5.2. Спосіб та строк оплати: покупець здійснює платіж в рублях РФ або гривнях України за курсом НБУ на момент оплати банківським переказом шляхом переказу на розрахунковий рахунок постачальника грошових коштів у розмірі 100 % протягом 60 календарних днів після отримання товару на склад покупця.

10.2. У разі, якщо сторони не досягнуть згоди, то справа підлягає розгляду у системі арбітражних судів за місцем знаходження позивача із застосуванням права країни місцезнаходження позивача» (а.с. 15 16, 71 - 72).

08.08.2016 між сторонами було підписано Специфікацію № 3 до контракту на загальну суму 390800,00 рублів РФ. Умови оплати: оплата протягом 60 календарних днів з моменту отримання товару (а.с. 18, 70).

Як вбачається з матеріалів справи, товар було поставлено на склад відповідача 19.08.2016, що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною №310524 та рахунком-фактурою № 3 від 09.08.2015 (а.с. 19, 66, 21).

Також, в матеріалах справи міститься Акт звірки станом на 16.01.2017 на суму 390800,00 рублів РФ, підписаний обома сторонами (а.с. 60, 95).

Позивач неодноразово звертався до відповідача з листами щодо погашення існуючої заборгованості (а.с. 91, 92). Також, листом від 22.12.2016 № 11242 відповідач просив позивача надати розстрочку погашення суми заборгованості (а.с. 94), проте позивач відмовив відповідачу у наданні розстрочки (а.с. 93).

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань. Аналогічні норми містяться в ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Договір, укладений сторонами з дотримання вимог, необхідних для чинності правочину, у тому числі відповідно до чинних нормативно-правових актів, має обов'язкову силу для сторін. Будучи пов'язаними взаємними правами та обов'язками (зобов'язаннями), сторони не можуть в односторонньому порядку відмовлятись від виконання зобов'язання.

Статтею 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Позивач просить суд стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 390 800,00 рублів РФ, яка визнана відповідачем, підтверджена матеріалами справи та підлягає стягненню.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Також, позивач просить суд стягнути з відповідача штрафні санкції у розмірі 42 988,00 рублів РФ, нараховану на підставі п. 9.5. контракту: за несвоєчасну оплату продукції винна сторона сплачує штраф у розмірі 0,2 % від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч. 1 ст. 230 ГК України).

Відповідно до ч.ч. 4, 6 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України).

Фактично позивач просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 42 988,00 рублів РФ за період з 19.10.2016 по 12.12.2016 (55 днів). Розрахунок пені також перевірено судом, розрахунок є вірним, відповідає вимогам чинного законодавства та підлягає стягненню.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру пені, суд зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 255 ЦК України якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку. Як вказано вище, відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відтак, пеня може бути нарахована лише за кожен повний день прострочення платежу.

Згідно з пунктом 3 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Статтею 233 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може, з урахуванням інтересів боржника, зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до ч.3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Враховуючи вищевикладене, право суду зменшити розмір неустойки матеріальний закон пов'язує з наявністю таких обставин, які мають істотне значення: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу, що також розяснено у пункті 2.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань".

Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо. Крім того, ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозв'язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України і статтею 233 Господарського кодексу України.

Суд звертає увагу, що умовами контракту передбачено відстрочення оплати отриманого товару на 60 календарних днів. Прострочення оплати складає 55 днів. Сума нарахованої пені у розмірі 42 988,00 рублів РФ складає 11 % від суми усіє заборгованості. Сторони є вільними при укладанні договору, в т.ч. й у визначенні відповідальності сторін. Умовами укладеного між сторонами контракту визначено, що за несвоєчасну оплату продукції винна сторона сплачує штраф у розмірі 0,2 % від суми заборгованості за кожен день прострочення. Доказів оскарження контракту або визнання його недійсним суду не надано. Крім того, суду не надано належних та допустимих доказів того, що підприємство відповідача перебуває у скрутному матеріальному становищі (фінансові звіти, довідки тощо).

На підставі викладеного, суд не вбачає підстав для зменшення розміру пені.

Контррозрахунку суми пені або арифметичних зауважень щодо суми пені, розрахованої позивачем, відповідачем суду не надано. Доказів сплати суми заборгованості в повному обсязі або частково відповідачем також суду не надано.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати відносяться на відповідача.

Згідно із п. 4 ст. 129 Конституції України, ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Керуючись ст.ст. 49, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Відкритого акціонерного товариства Керуюча компанія холдингу Бобруйськагромаш (213822, Республіка Білорусь, Могильовська область, м. Бобруйськ, вул. Шинна, 5, УНН700067572, код ОКПО 00238776, р/р222/643 у Центрі банківських послуг № 601 ВАТ «БПС СБЕРБАНК», м. Бобруйськ, МФО 153001369) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю АГРО-ІМПУЛЬС.М (72300, Запорізька область, м. Мелітополь, пров. Фрунзе, 6, ) суму основного боргу у розмірі 390 800,00 (триста девяносто тисяч вісімсот) рублів РФ, пеню у розмірі 42 988,00 (сорок дві тисячі девятсот вісімдесят вісім) рублів РФ. Видати наказ.

3. Стягнути з Відкритого акціонерного товариства Керуюча компанія холдингу Бобруйськагромаш (213822, Республіка Білорусь, Могильовська область, м. Бобруйськ, вул. Шинна, 5, УНН700067572, код ОКПО 00238776, р/р222/643 у Центрі банківських послуг № 601 ВАТ «БПС СБЕРБАНК», м. Бобруйськ, МФО 153001369) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю АГРО-ІМПУЛЬС.М (72300, Запорізька область, м. Мелітополь, пров. Фрунзе, 6, ) судовий збір у розмірі 2 659 (дві тисячі шістсот пятдесят девять) грн. 99 коп. Видати наказ.

Суддя К.В. Проскуряков

Рішення господарського суду набирає чинності протягом 10 днів із дня його підписання

Рішення оформлено у повному обсязі та підписано 21.02.2017.