ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" лютого 2017 р. Справа № 9/057-09/6/13

Господарський суд Київської області в складі колегії суддів:

головуючий суддя Христенко О.О.

судді Мальована Л.Я.

ОСОБА_1

при секретарі Литовці А.С.

розглянувши справу № 9/057-09/6/13

за позовом Макарівського районного споживчого товариства, смт. Макарів

до Макарівського сільського споживчого товариства, смт. Макарів

про визнання права власності

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2, довіреність № 02 від 05.01.2017,

ОСОБА_3, довіреність № 04 від 05.01.2017;

від відповідача: ОСОБА_4, довіреність № 35 від 19.09.2016

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До господарського суду Київської області звернулося Макарівське районне споживче товариство (надалі - позивач) з позовом вих. № 28-юр від 25.03.2009 (вх. № суду 1641 від 31.03.2009) до 1. Наливайківської сільської ради Макарівського району Київської області (надалі - відповідач 1) та Макарівського сільського споживчого товариства (надалі - відповідач 2) про визнання права власності на продовольчий магазин, який розташований за адресою: Київська область, Макарівський район, с. Наливайківка, вул. Леніна.

Позовні вимоги обґрунтовані невизнанням відповідачами 1 та 2 права власності на продовольчий магазин, розташований за адресою: Київська область, Макарівський район, с. Наливайківка, вул. Леніна, який на думку позивача належить Макарівському районному споживчому товариству.

Ухвалою господарського суду Київської області від 03.04.2009 р. (суддя Євграфова Є.П.) порушено провадження у справі.

Через канцелярію суду (вх. № суду 5256 від 13.05.2009) відповідач 1 надав відзив вих. № 104 від 12.05.2009 на позов, в якому позовні вимоги не визнає, оскільки рішенням виконкому Наливайківської сільської ради № 22 від 29.08.2001 надано дозвіл на оформлення права власності на спірний об`єкт Макарівському сільському споживчому товариству.

Через канцелярію суду (вх. № суду 5254 від 13.05.2009) відповідач 2 надав відзив вих. № 44-юр від 11.05.2009 на позов, в якому позовні вимоги не визнає з підстав, викладених у відзиві, а саме, що у Статуті Макарівського РайСТ відсутні положення щодо правонаступництва прав райспоживспілки; позивач не є тією юридичною особою, яка здійснювала будівництво спірного об`єкту; 06.04.2002 на підставі правовстановлюючих документів відповідачу 2 видано Свідоцтво про право власності на магазин, який знаходиться за адресою: Київська область, Макарівський район, с. Наливайківка, вул. Леніна, 96-б.

В судовому засіданні 13.05.2009 відповідачем 2 було подано клопотання вих. № 37-юр від 08.05.2009 про застосування строків позовної давності.

В подальшому справу передано до провадження судді Маляренка А.В. та ухвалою від 25.06.2009 зупинено провадження у справі № 9/057-09/6 до вирішення господарським судом Київської області пов`язаної з нею справи № К6/090-09.

В подальшому справу було передано до провадження судді Наріжного С.Ю. та ухвалою від 23.01.2014 поновлено провадження у справі № 9/057-09/6/13.

За клопотанням відповідача 2 (вх. № суду 2743/14 від 14.02.2014) при розгляді справи здійснюється фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Ухвалою суду від 17.03.2014 провадження у справі № 9/057-09/6/13 зупинено до вирішення господарським судом Київської області справи № К6/090-09/19.

Ухвалою суду від 17.08.2015 за заявою позивача провадження у справі було поновлено.

Через канцелярію суду (вх. № суду 21980/15 від 17.09.2015) позивач надав заяву вих. № 169 від 04.09.2015 про уточнення прохальної частини щодо адреси магазину «Продтовари»: Київська область, Макарівський район, с. Наливайківка, вул. Леніна, 96-б.

Рішенням господарського суду Київської області від 21.09.2015 у справі № 9/057-09/6/13 відмовлено в частині позову до Макарівського сільського споживчого товариства про визнання права власності, припинено провадження в частині позову до Наливайківської сільської ради Макарівського району Київської області.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.03.2016 рішення господарського суду Київської області від 21.09.2015 у справі № 9/057-09/6/13 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 11.07.2016 постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.03.2016 та рішення господарського суду Київської області від 21.09.2015 у справі № 9/057-09/6/13 скасовано, а справу направлено на новий розгляд.

Ухвалою господарського суду Київської області від 16.09.2016 задоволено заяву судді Горбасенко П.В. про самовідвід у справі № 9/057-09/6/13.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.09.2016 справу № 9/057-09/6/13 передано до розгляду судді Христенко О.О.

Ухвалою суду від 21.09.2016 справу № 9/057-09/6/13 прийнято до свого провадження суддею Христенко О.О. та призначено розгляд справи на 12.10.2016 об 11 год. 40 хв.

Через канцелярію суду відповідач 2 надав письмові пояснення вих. № 113 від 12.10.2016 по справі (вх. № суду 21309/16 від 12.10.2016), в яких проти позову заперечує, клопотання про витребування у позивача доказів вих. № 112 від 12.10.2016 (вх. № суду 21310/16 від 12.10.2016) та вих. № 111 від 12.10.2016 (вх. № суду 21311/16 від 12.10.2016).

Через канцелярію суду (вх. № 21312/16 від 12.10.2016) позивач надав клопотання вих. № 128 від 11.10.2016 про припинення провадження у справі щодо позовних вимог позивача до відповідача 1 Наливайківської сільської ради, у зв`язку із відмовою від позову до Наливайківської сільської ради Макарівського району Київської області, оскільки фактично відповідач 1 не оспорює право власності позивача на спірне нерухоме майно та не заявляє вимог на предмет спору.

Через канцелярію суду (вх. № суду 21313/16 від 12.10.2016) позивач надав клопотання вих. № 127 від 11.10.2016 про витребування у відповідача доказів та письмові пояснення вих. № 129 від 11.10.2016 (вх. № суду 21314/16 від 12.10.2016).

За клопотанням відповідача 2 (вх. № суду 21316/16 від 12.10.2016) при розгляді справи здійснюється фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Ухвалою суду від 12.10.2016 прийнято відмову позивача від позову до відповідача 1 - Наливайківської сільської ради Макарівського району Київської області та припинено провадження у справі у відповідній частині; задоволено клопотання позивача та відповідача 2 про витребування доказів.

Через канцелярію суду (вх. № 22633/16 від 02.11.2016) Макарівське сільське споживче товариство (надалі відповідач) надало письмові пояснення віих. № 114 від 02.11.2016 по справі та клопотання вих. № 115 від 02.11.2016 (вх. № 22634/16 від 02.11.2016) про надіслання в порядку ст. 90 ГПК України повідомлення до Макарівського відділення Ірпінського відділу поліції ГУ національної поліції у Київській області про використання позивачем підробленої редакції Статуту та незаконного і протиправного використання позивачем документів по будівництву спірного магазину.

Ухвалою суду від 02.11.2016 відповідно до ст. 77 Господарського кодексу України розгляд справи було відкладено на 18.11.2016 об 11 год. 00 хв.

Через канцелярію суду (вх. № 88/16 від 18.11.2016) відповідач надав заяву вих. № 118 від 18.11.2016 про відвід судді Христенко О.О.

Через канцелярію суду (вх. № 23871/16 від 18.11.2016) відповідач надав додаткові письмові пояснення вих. № 117 від 17.11.2016.

Ухвалою суду від 18.11.2016 заяву відповідача про відвід судді Христенко О.О. залишено без задоволення, призначено розгляд справи № 9/057-09/6/13 колегіально у складі трьох суддів.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 21.11.2016 та ухвали від 21.11.2016 справу № 9/057-09/6/13 прийнято до провадження колегією суддів: головуючий суддя Христенко О.О. судді Мальована Л.Я., Антонова В.М.

За клопотанням відповідача (вх. № суду 25888/16 від 14.12.2016) при розгляді справи здійснюється фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Через канцелярію суду (вх. № 25889/16 від 14.12.2016) відповідач надав клопотання вих. № 122 від 14.12.2016 про надіслання в порядку ст. 90 ГПК України повідомлення до Макарівського відділення Ірпінського відділу поліції ГУ національної поліції у Київській області про використання позивачем підробленої редакції Статуту та незаконного і протиправного використання позивачем документів по будівництву спірного магазину, та клопотання вих. № 121 від 14.12.2016 (вх. № суду 25890/16 від 14.12.2016) про витребування у позивача доказів.

Через канцелярію суду (вх. № 25891/16 від 14.12.2016) позивач надав клопотання вих. № 147 від 14.12.2016 про витребування доказів у Макарівського бюро технічної інвентаризації.

Ухвалою суду від 14.12.2016 клопотання позивача та відповідача про витребування доказів задоволено, розгляд справи відкладено на 16.01.2017 об 11 год. 00 хв.

Через канцелярію суду (вх. № 677/17 від 16.01.2017) позивач надав письмові пояснення по справі.

В судовому засіданні 16.01.2017 відповідно до ст. 77 ГПК України оголошувалася перерва до 01.02.2017 о 12 год. 00 хв.

Через канцелярію суду (вх. № 2194/17 від 31.01.2017) відповідач надав додаткові письмові пояснення по справі вих. № 07 від 30.01.2017.

Через канцелярію суду (вх. № 2319/17 від 01.02.2017) позивач надав клопотання вих. № 13 від 30.01.2017 про витребування доказів від Комунального підприємства Київської обласної ради «Північне бюро технічної інвентаризації», яке начебто є правонаступником Макарівського бюро технічної інвентаризації.

Зазначене клопотання позивача не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не надано доказів правонаступництва Комунальним підприємством Київської обласної ради «Північне бюро технічної інвентаризації» після Макарівського бюро технічної інвентаризації. Клопотання позивача про витребування доказів у Макарівського бюро технічної інвентаризації ухвалою суду від 14.12.2016 було задоволено, докази витребувались.

Клопотання відповідач про надіслання в порядку ст. 90 ГПК України повідомлення до Макарівського відділення Ірпінського відділу поліції ГУ національної поліції у Київській області про використання позивачем підробленої редакції Статуту та незаконного і протиправного використання позивачем документів по будівництву спірного магазину, судом відхиляється, як необґрунтоване.

Згідно ч. 2 ст. 82 ГПК України, рішення приймається господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом, у нарадчій кімнаті.

У судовому засіданні 01.02.2017 після виходу з нарадчої кімнати судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані позивачем і відповідачем документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд Київської області

ВСТАНОВИВ:

У січні 2009 року позивач звернувся до Наливайківської сільської ради Макарівського району Київської області в порядку, передбаченому чинним на той час Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 28.01.2003 № 6/5, із заявою про реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно з видачею свідоцтва на право власності на продовольчий магазин, який розташований за адресою: Київська область, Макарівський район, с. Наливайківка, вул. Леніна.

Наливайківською сільською радою Макарівського району Київської області було відмовлено у задоволенні вказаної заяви, оскільки на підставі рішення виконкому Наливайківської сільської ради від 29.08.2001 № 22 право власності на вказаний об`єкт зареєстроване за відповідачем (Свідоцтво про право власності від 06.04.2002).

Як стверджує позивач, спірний обєкт нерухомості належить Макарівському районному споживчому товариству, оскільки будівництво продовольчого магазину в с. Наливайківка у 1986 році здійснювалося за рахунок коштів позивача, в підтвердження чого позивач посилається на: Акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту від 22.12.1986, затвердженого рішенням Макарівської районної ради народних депутатів від 22.12.1986 № 265; Акт передачі будівництва вказаного магазину; Акт звірки фактичних затрат по будівництву продмагу; кошторис затрат по будівництву; Договір на будівництво магазину від 18.06.1986.

Зважаючи на те, що право власності на спірний об`єкт не визнається Макарівським сільським споживчим товариством, позивач просить суд з урахуванням вище перелічених документів, визнати за ним право власності на продовольчий магазин, який розташований за адресою: Київська область, Макарівський район, с. Наливайківка, вул. Леніна, 96-б.

Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Позов про визнання права власності на майно необхідний позивачеві тоді, коли у інших осіб виникають сумніви у належності йому цього майна, створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності, у зв'язку з наявністю таких сумнівів чи втратою належних правовстановлюючих документів, наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або оспорюється ними, а метою подання позову про визнання права власності є усунення невизначеності у суб'єктивному праві, належному особі щодо індивідуально визначеного майна.

Заперечуючи проти позову відповідач зазначає, що Постановою зборів уповноважених Макарівського районного споживчого товариства від 10.12.1988 було запропоновано розподілити Макарівське районне споживче товариство на сільські споживчі товариства (одним із яких було Макарівське ССТ) та створено районну спілку споживчих товариств.

З 01.01.1990 Макарівське РайСТ було реорганізовано в райспоживспілку та створено 5 споживчих товариств, в тому числі і Макарівське ССТ.

Також відповідач зазначає, що в поданих позивачем документах щодо будівництва спірного об`єкту нерухомості зазначене Макарівське РайСТ, яке здійснювало свою діяльність до 01.01.1989, тобто до моменту його розформування на Спілку і ССТ, отже позивач у справі не є тією особою, яка здійснювала будівництво спірного об`єкту і не є його правонаступником.

Згідно Положення про фонд фінансування капітальних вкладень в споживчій кооперації, затвердженого постановами Правління Центроспілки 28.12.1967 протокол № 48 п. 21 та 12.08.1982 протокол № 18, споживчі товариства здійснювали відрахування у фонд фінансування капітальних вкладень у розмірі 40%, райспоживспілки 50% від отриманого ними прибутку, які централізувалися в обласних споживспілках. Пунктом 16.2. Положення передбачено, що облспоживспілки використовували створений у такий спосіб Фонд для фінансування капітальних вкладень цих споживчих товариств і спілок на безповоротній основі. Пунктом 16.3. Положення встановлено, що райспоживспілками фінансування капітальних вкладень здійснювалося в споживчі товариства на безповоротній основі.

В 1990 році згідно даних головної книги, де відображається вся фінансово-господарська діяльність, в тому числі і наявність та рух основних засобів Макарівському ССТ було передано на баланс основні засоби в сумі 2 422 228,47 крб., в тому числі і магазин господарчі товари в с. Наливайківка. Доказом належності магазину Макарівському ССТ є книги ф. К-26, у якій ведеться аналітичний облік по рахунку «Основні засоби», згідно даних якої вартість даного магазину становить 108 210,67 грн. Відповідачем в установленому порядку з 1990 року здійснюються амортизаційні відрахування та сплачується земельний податок за земельні ділянки під магазином.

06.04.2002 року на підставі правовстановлюючих документів відповідно до Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, відповідачу видано Свідоцтво про право власності на магазин «Продтовари» по вул. Леніна, 96-б в с. Наливайківка Макарівського району.

05.12.2001 року постановою позачергової конференції Макарівської райспоживспілки вирішено реорганізувати районну спілку споживчих товариств у районне споживче товариство, на підставі чого 30.12.2001 Макарівська райспоживспілка була перереєстрована у Макарівське РайСТ, про що було зроблено запис у журналі реєстраційних справ за № 53.

Протоколом загальних (установчих) зборів представників кооперативних підприємств і організацій Макарівського району від 05.12.2001 затверджено Статут Макарівського районного споживчого товариства, змістом якого окремо не визначено правонаступництво.

Як зазначалося вище, провадження у цій справі зупинялося до вирішення справи № К6/090-09, оскільки, як стверджував позивач, він є правонаступником Макарівської районної спілки споживчих товариств, на замовлення якої у 1986 році було збудоване спірне майно та яка була власником такого майна, на підтвердження чого позивач послався на п. 1.3 Статуту позивача.

Як вбачається з висновків Київського апеляційного господарського суду, викладеного в постанові від 11.11.2014, та з висновків Вищого господарського суду України, викладених в постанові від 20.01.2015 у справі № К6/090-09/19, у Статуті, який наданий Макарівським районним споживчим товариством відбулася заміна аркушів, що з огляду на різний зміст примірників статуту Макарівського РСТ, наданих стороною та державним реєстратором Макарівської РДА, в тому числі спірного п. 1.3 дає підстави вважати, що підробка мала місце і підробленим є саме примірник Статуту, наданий Макарівським РСТ, отже зареєстрованим у встановленому чинним законодавством порядку є статут Макарівського РСТ у редакції, яка надана суду державним реєстратором, тобто примірник, в тексті п. 1.3 якого відсутнє речення «РайСТ являється правонаступником Макарівської районної спілки споживчих товариств».

Проте, як зазначав у своїй постанові від 11.07.2016 Вищий господарський суд України відсутність у Статуті запису про правонаступництво не може свідчити про відсутність правонаступництва, оскільки чинними на той час положеннями Цивільного кодексу УРСР у редакції 1963 року обов'язкового запису про правонаступництво до установчих документів не вимагалось.

Відповідно ст. 37 ЦК УРСР (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) юридична особа припиняється шляхом ліквідації або реорганізації (злиття, поділу або приєднання). При злитті і поділі юридичних осіб майно (права і обов'язки) переходить до нововиниклих юридичних осіб. При приєднанні юридичної особи до іншої юридичної особи її майно (права і обов'язки) переходить до останньої. Майно переходить в день підписання передаточного балансу, якщо інше не передбачене законом або постановою про реорганізацію.

Аналіз змісту зазначених положень закону дає підстави стверджувати, що внаслідок реорганізації, як однієї з форм припинення юридичної особи, виникає правонаступництво, наявність якого може бути підтверджена належними та допустимими доказами. Тому відсутність такого запису в установчих документах не може свідчити про його фактичну відсутність.

Ухвалами суду задовольнялись клопотання відповідача та витребувались у позивача докази на підтвердження його правонаступництва прав та обов`язків Макарівської районної спілки споживчих товариств.

Позивач надав ухвалу господарського суду Київської області від 12.05.2016 у справі № 911/731/16 за позовом Макарівської районної спілки споживчих товариств до Макарівського районного споживчого товариства про визнання недійною державної реєстрації та припинення юридичної особи, якою провадження у справі припинено на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України (спір не підлягає вирішенню в господарських судах України). Постановою Київського апеляційного господарського суду від 05.07.2016 ухвалу господарського суду Київської області від 12.05.2016 у справі № 911/731/15 залишено без змін.

Позивач надав рішення господарського суду Київської області від 03.06.2016 у справі № 911/582/16 за позовом Макарівського сільського споживчого товариства до Макарівського районного споживчого товариства про визнання недійсним установчих документів, яким в позові відмовлено. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.09.2016 рішення господарського суду Київської області від 03.06.2016 у справі № 911/582/16 залишено без змін.

У вказаній вище справі досліджувалось питання законності реорганізації Макарівської районної спілки споживчих товариств у Макарівське районне споживче товариство.

Суд зазначає, що позивачем не надано належних та допустимимих доказів на підтвердження правонаступництва Макарівським районним споживчим товариством прав та обов`язків Макарівської районної спілки споживчих товариств, на замовлення якої у 1986 році було збудоване спірне приміщення, а отже є недоведеною наявність у позивача прав на спірне майно.

В матеріалах справи наявний Акт Державної приймальної комісії від 22.12.1986 про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту, а саме господарчого магазину за адресою: Київська область, Макарівський район, с. Наливайківка, вул. Леніна.

Згідно Договору на будівництво від 18.06.1986 замовником будівництва є правління Макарівської райспоживспілки, а підрядником колгосп «Родина».

В матеріалах справи наявний Акт передачі будівництва магазину продовольчих товарів, в якому зазначено, що від замовника Акт підписаний головою правління Макарівської райспоживспілки, а від підрядника головою колгоспу «Родина».

До матеріалів справи також залучена копія постанови позачергової конференції Макарівської райспоживспілки від 05.12.2001 про повернення власності райспоживспілки і її господарств районному споживчому товариству та затвердження комісії по поверненню власності. У постанові зазначено, що у зв`язку з проведенням реорганізації райспоживспілки в районне споживче товариство, позачергова конференція райспоживспілки постановила передати основні засоби райспоживспілки і її власних господарств на баланс районного споживчого товариства та затвердити комісію по поверненню власності згідно додатку.

У постанові зазначено, що від райспоживспілки на баланс районного споживчого товариства повинно було бути передано майно залишковою вартістю 3 503 849,44 грн., а всього підлягає передачі майно на суму 6 073 743,22 грн.

В матеріалах справи міститься Договір оренди № 8-юр від 01.12.2001, укладений між Макарівським РССТ та відповідачем, предметом якого є оренда нежитлових приміщень. Однак, з вказаного договору не можливо зробити висновок про те, чи було спірне майно предметом даного Договору.

Колегія суддів зазначає, що хоча в матеріалах справи і міститься постанова позачергової конференції Макарівської райспоживспілки від 05.12.2001 про передачу майна позивачу у розмірі 6 073 743,22 грн., але відсутній передаточний баланс з відповідною розшифровкою об`єктів, які підлягали передачі.

Враховуючи вищевикладене за відсутності відповідних документів (передаточного балансу або розподільного акту), які підтверджують перехід прав та обов`язків на спірне майно, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем не доведено, що спірне майно увійшло до майна, яке підлягало передачі позивачу на виконання рішення позачергової конференції.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином позивачем не доведено те, що він є правонаступником Макарівської районної спілки споживчих товариств на замовлення якої у 1986 році було збудоване спірне приміщення і що він є власником спірного майна.

За таких обставин, з наданих позивачем доказів не доведено наявності у позивача права власності на спірне нерухоме майно.

Враховуючи наведене вище колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні позову.

Щодо заяви відповідача вих. № 37-юр від 08.05.2009 про застосування строків позовної давності суд зазначає наступне.

Згідно п. 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» від 29.05.2013 № 10 за змістом ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Як встановлено судом вище, позовні вимоги є безпідставними та права позивача жодним чином не порушені, в зв'язку з чим суд відмовив у задоволенні позову з підстав необґрунтованості, отже відсутні підстави для застосування строку позовної давності.

Судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК України, покладаються на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення вступає в законну силу після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання, і може бути оскаржено в апеляційному або касаційному порядку.

Дата підписання повного тексту рішення - 21.02.2017.

Головуючий суддя О.О. Христенко

суддя Л.Я.Мальована

суддя В.М.Антонова