РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2017Справа №910/22435/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "Акціонерний банк "УКРГАЗБАНК" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрконцепт" про визнання відсутнім права вимоги

Суддя О.М. Ярмак
За участю представників:

від позивачаЦурка Н.А. (представник за довіреністю)
від відповідача Турчин О.В. (представник за договором)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Акціонерний банк "УКРГАЗБАНК" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрконцепт" про визнання відсутнім права вимоги повернення коштів за договором про відступлення права вимоги від 02.04.2010.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.12.2016 за вказаним позовом порушено провадження у справі № 910/22435/16 та призначено її до розгляду на 24.01.2017.

26.01.2017 відповідачем подано відзив на позовну заяву.

24.01.2017 та 07.02.2017 судом відкладався розгляд справи.

В судовому засіданні 14.02.2017 представник позивача заявив клопотання про відкладення розгляду справи, посилаючись на необхідність додаткового часу для з'ясування результатів подання апеляційних скарг на ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.12.2013 № 37/711-55/377 про відмову у перегляді рішення Господарського суду міста Києва від 29.12.2010 у справі № 37/711-55/377, оскільки їх прийняття та перегляд рішення може вплинути на наявність вимог відповідача за договором.

Заслухавши пояснення представника позивача, суд відмовляє у задоволенні вказаного клопотання, зважаючи на обмеженість процесуального строку розгляду спору, який вже неодноразово відкладався за клопотанням позивача, з огляду на наявність усіх необхідних доказів для розгляду спору по суті.

Представник позивача підтримав та обґрунтував позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

02.04.2010 між Публічним акціонерним товариством "Акціонерний банк "УКРГАЗБАНК" (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрконцепт" (новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги, згідно з п. 1.1 якого первісний кредитор відступає новому кредитору своє право вимоги за кредитним договором № 65-V/2008 від 28.11.20008 з усіма додатковими угодами, додатками до нього, що є його невід'ємною частиною (основний договір), укладеним між первісним кредитором та Закритим акціонерним товариством "СІТІ НЕТ".

02.04.2010 між Публічним акціонерним товариством "Акціонерний банк "УКРГАЗБАНК" (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрконцепт" (позичальник) укладено кредитний договір № 3/2010, за умовами якого банк надає позичальнику кредит в сумі 100 000 000,00 грн, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитним коштами в межах строку кредитування, встановленого в п. 1.3 цього договору, в розмірі 20% річних.

В забезпечення вимог банку за кредитним договором № 3/210 від 02.04.2010 між сторонами укладено договір іпотеки без оформлення заставної від 02.04.2010.

У зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань за кредитним договором від 02.04.2010 № 3/2010 рішенням Господарського суду міста Києва від 25.02.2011 у справі № 22/352 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрконцепт" на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" 90 196 078,40 грн. строкової заборгованості по кредиту; 9 803 921,60 грн. простроченої заборгованості по кредиту; 1 935 535,85 грн. заборгованості по процентам нарахованих з 01.01.2011 по 03.02.2011, 13 518 997,65 грн. простроченої заборгованості по процентах, 265 619,13 грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту; 786 657,73 грн. пені за несвоєчасну сплату процентів, 25 500 грн. витрат по сплаті державного мита, 236 грн. витрат по сплаті інформаційно-технічного забезпечення судового процесу; звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 02.04.2010, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрконцепт", а саме: нерухоме майно-нежилий будинок, загальною площею 3 700, 90 кв.м., який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Кожум'яцька 12-Б, який належить ТОВ "Укрконцепт" на праві власності; в рахунок погашення заборгованості перед Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк "Укргазбанк" за кредитним договором № 3/2010 від 02.04.2010 в сумі 102 862 648,15 грн. шляхом надання Публічному акціонерному товариству Акціонерний банк "Укргазбанк" права на реалізацію предмету іпотеки шляхом прилюдних торгів згідно ст. 39 Закону України "Про іпотеку", з визначенням початкової ціни продажу предмета іпотеки в розмірі 90% вартості вказаної нерухомості, визначеної незалежним суб'єктом оціночної діяльності на момент реалізації на прилюдних торгах.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.12.2010 у справі № 34/711-55/377, залишеним без змін апеляційною та касаційною інстанціями, визнано недійсним з моменту укладення Кредитний договір №65-V/2008 від 28.11.2008, укладений між Публічним акціонерним товариством акціонерним банком "Укргазбанк" та Закритим акціонерним товариством "Сіті Нет"; визнано недійсним договір іпотеки без оформлення заставної, укладений між Публічним акціонерним товариством акціонерним банком "Укргазбанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вант".

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.06.2011 у справі № 27/306, залишеним без змін апеляційною та касаційною інстанціями, визнано недійсним з моменту укладення договір відступлення права вимоги від 02.04.2010, укладений між Публічним акціонерним товариством акціонерним банком "Укргазбанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрконцепт"; визнано недійсним з моменту укладення договір відступлення прав за договором іпотеки від 02.04.2010, укладений між Публічним акціонерним товариством акціонерним банком "Укргазбанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрконцепт".

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 31.10.2016 у справі № 910/6688/16 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Укрконцепт" на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк ,,Укргазбанк" 49 312 304,54 грн. процентів за користування кредитними коштами за Кредитним договором № 3/2010 від 02.04.2010, 8 616 000,60 грн. заборгованості по пені за несвоєчасну сплату процентів, 3 042 062,77 грн. заборгованості по пені за несвоєчасне погашення кредиту та 114 386,96 грн. судового збору.

Навівши викладені обставини у позовні заяві, позивач стверджує, що вчинення відповідачем дій, спрямованих на повернення коштів за договором відступлення права вимоги, за наявності боргу перед банком у розмірі 173 млн. грн., має своїм наслідком порушення прав та інтересів позивача.

З огляду на те, що відповідач, заборгувавши позивачу 173 млн. грн. за кредитним договором від 02.04.2010 № 3/2010, грубо зловживаючи правами, безпідставно вимагає у позивача грошові кошти у розмірі 144 063 813,18 грн, мотивуючи завданням збитків, з метою безпідставного збагачення за рахунок державного органу, з метою захисту прав та інтересів від незаконних дій відповідача, позивач звернувся до суду з позовом про визнання відсутнім у відповідача права вимагання повернення коштів за договором про відступлення права вимоги від 02.04.2010.

Відповідно до ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 2 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. Господарський суд порушує справи за позовними заявами підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Захист цивільних прав - це передбаченні законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Звертаючись до суду, позивач самостійно обирає спосіб захисту, передбачений ч. 2 ст.16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Норми ст. 16 Цивільного кодексу України кореспондуються з положеннями ст. 20 Господарського кодексу України, якими визначено, що права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності права; визнання недійсними господарських угод; відновлення становища; припинення дій; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних і оперативно-господарських санкцій; установлення, зміни та припинення господарських правовідносин. У свою чергу, згідно зі змістом ч. 2 ст. 19 Цивільного кодексу України встановлено, що способи самозахисту мають відповідати змісту права, що порушене, характеру дій, якими воно порушене, а також наслідкам, що спричинені цим порушенням.

Таким чином, звертаючись з позовом до суду за захистом порушеного права, позивач має обрати спосіб захисту, який узгоджується з двома критеріями: (1) має відповідати змісту права, що порушене й здатний таке право відновити, а також (2) має бути передбачений приписами ст. 16 Цивільного кодексу України, ст. 20 Господарського кодексу України, або ж визначений іншим Законом чи укладеним між сторонами Договором.

При цьому, слід враховувати, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

З цією метою суд повинен з'ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб, а також те, чи може відповідний спосіб захисту бути реалізованим у спірних правовідносинах між сторонами.

Як вбачається з матеріалів поданої заяви, позивач звернувся до суду з матеріально-правовою вимогою про визнання у відповідача відсутнім права вимагання повернення Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк ,,Укргазбанк" коштів за договором про відступлення права вимоги від 02.04.2010.

Натомість, обставини, якими позивач обґрунтовує вказану вимогу, зводяться лише до опису прийнятих судами рішень у справах, ініційованих Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк ,,Укргазбанк", та вказівкою на вчинення відповідачем дій, спрямованих на повернення коштів за договором про відступлення права вимоги від 02.04.2010.

При цьому, у позовній заяві позивачем не наведено обґрунтованих доводів щодо відсутності у відповідача права вимагати повернення коштів у позивача, а також не зазначено, які саме дії вчинялися відповідачем, спрямовані на порушення прав позивача шляхом безпідставного вимагання грошових коштів.

Так, позивач жодним чином не обґрунтовує характер порушеного суб'єктивного права відповідачем, яке може бути відновлено шляхом визнання відсутнім права вимагання повернення коштів.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивачем не доведено перед судом наявності у нього суб'єктивного права за договором про відступлення права вимоги від 02.04.2010, яке порушується відповідачем шляхом вчинення неправомірних дій, тому суд вважає, що підстав для захисту прав та інтересів позивача у обраний ним спосіб немає.

Оскільки судом встановлено, що позовні вимоги необґрунтовані, вони не підлягають задоволенню з урахуванням наведеного.

З огляду на те, що суд відмовляє у задоволенні заявлених позовних вимог, судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 32-34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до вимог статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 16.02.2017

Суддя О.М. Ярмак