ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"13" лютого 2017 р. Справа № 911/3864/16

За позовом Приватного підприємства "Сармат", 53700, Дніпропетровська область, Широківський район, селище міського типу Широке, вулиця Леніна, будинок 114

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Брайтіс", 07300, Київська область, місто Вишгород, провулок Квітковий, будинок 2 А, приміщення 30

про стягнення 802947,00 грн.

суддя Шевчук Н.Г.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (дог. №2 від 26.12.2016);

від відповідача: не з`явився.

суть спору:

Приватне підприємство "Сармат" звернулось у господарський суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Брайтіс" про стягнення 802947,00 грн.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач стверджує, що на виконання умов договору про надання послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом №58 від 01.06.2016 ним було надмірно сплачено грошові кошти в розмірі 802947,00 грн, які на даний час не повернуті відповідачем.

Відповідач, який належним чином був повідомлений про час та місце проведення судових засідань, у засідання суду не зявився, відзив на позов не надав.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача суд

встановив:

01.06.2016 між Приватним підприємством "Сармат" (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Брайтіс" (Перевізник) було укладено договір про надання послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом №58 (а.с. 16-19), відповідно до пункту 1.1 якого Замовник доручає, а Перевізник зобовязується на свій ризик здійснювати своєчасне перевезення (доставку) вантажним автомобільним транспортом наданого Замовником вантажу за узгодженою номенклатурою (родом) в узгодженій кількості, від узгодженого пункту відправлення до узгодженого пункту призначення, та в узгоджені строки, а Замовник приймати надані Перевізником послуги та оплачувати Перевізнику їх вартість на умовах передбачених даним Договором.

Відповідно до пункту 3.1. Договору Замовник оплачує послуги Перевізника за даним договором протягом 90 календарних днів з дня отримання рахунку.

Згідно з пунктом 11.1 строк дії договору закінчився 30.09.2016. Докази пролонгації договору в матеріалах справи відсутні.

На виконання умов договору позивач оплачував послуги з перевезення, що підтверджується наданими платіжними дорученнями (а.с. 31-57).

Як вбачається з акту звірки взаємних розрахунків (а.с. 80) за договором №58 від 01.06.2016, який підписаний та скріплений їх печатками сторін, позивачем в якості передплати було надлишково сплачено 802 947,00 грн.

Позивач стверджує, що відповідачем вказані кошти не повернуті, у зв'язку з чим позивач був змушений звернутися з даним позовом до суду.

Згідно частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

У відповідності до вищезазначеної норми, для її застосування має бути відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи, тобто мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов'язків (стаття 11 Цивільного кодексу України ).

Відповідно до пункту 2.35 Інструкції про безготівкові рахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління НБУ № 22 від 21.01.2004, кошти, що помилково зараховані на рахунок неналежного отримувача, мають повертатися ним у строки, встановлені законодавством України, за порушення яких неналежний отримувач несе відповідальність згідно із законодавством України. У разі неповернення неналежним отримувачем за будь-яких причин коштів у зазначений строк повернення їх здійснюється в судовому порядку.

Згідно пункту 6 Указу Президента України №227/95 від 16.03.1995 «Про заходи щодо нормалізації дисципліни в народному господарстві України» підприємства незалежно від форми власності мають повертати у п'ятиденний строк платникам помилково зараховані на їх рахунок кошти.

Приписами статті 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що у відповідача перебуває майно (грошові кошти), належні позивачеві, а підстава, на якій вони були набуті відпала

Відповідач, в судове засідання не з'явився, доказів повернення надмірно перерахованих коштів суду не надав, доводів позивача не спростував, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що вимога позивача про повернення надмірно сплачених коштів в сумі 802 947,00 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Судові витрати відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача, оскільки спір виник внаслідок його неправильних дій.

Враховуючи вищезазначене, керуючись статями 49, 82-85, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Брайтіс" (код 40461789) на користь Приватного підприємства "Сармат" (код 31037360) - 802947 (вісімсот дві тисячі девятсот сорок сім) грн. надмірно сплачених грошових коштів.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя Н.Г. Шевчук

Дата підписання повного рішення: 20.02.2017