ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"13" лютого 2017 р.Справа № 916/3441/16

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС"

До відповідачів: Товариства з обмеженою відповідальністю "СОВАГРО", Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-ІВ"

про стягнення

Суддя Рога Н. В.

Представники:

Від позивача: не зявився;

Від ТОВ "АГРО-ІВ": ОСОБА_1 - на підставі довіреності № 16/01-17 від 16.01.2017 р.;

Від ТОВ "СОВАГРО": не зявився.

Суть спору: Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) " Компанія "НІКО-ТАЙС", звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) "СОВАГРО" та Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) "АГРО-ІВ" про солідарне стягнення штрафу у розмірі 250 грн. 41 коп., 3% річних у розмірі 34 грн. 32 коп., пені у розмірі 189 грн. 75 коп., інфляційних втрат у розмірі 250 грн.04 коп. та адвокатських витрат у розмірі 3 000 грн.

27 січня 2017р. до суду надійшла заява позивач про уточнення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд солідарно стягнути з ТОВ "СОВАГРО" та ТОВ "АГРО-ІВ" штраф у розмірі 2 500 грн. 41 коп., 3% річних у розмірі 3 474 грн. 32 коп., пеню у розмірі 24 964 грн. 90 коп., інфляційні втрати у розмірі 14 619 грн. 06 коп. та адвокатські витрати у розмірі 3 000 грн.

Позивач, згідно надісланих до суду клопотань, уточнену позовну заяву підтримує, наполягає на задоволенні позову та просить суд розглядати справу за відсутністю його представника за наявними у справі матеріалами.

Представник відповідача - ТОВ "АГРО-ІВ" проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Відповідач - ТОВ "СОВАГРО" про місце та час судових засідань був повідомлений за юридичною адресою, але судову кореспонденцію було повернуто поштою із зазначенням „за закінченням строку зберігання. До повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. За таких обставин, справа розглядається за наявними в ній матеріалами відповідно до ст.75 ГПК України.

Розглянув матеріали справи та заслухав пояснення представника ТОВ "АГРО-ІВ", суд встановив:

07 жовтня 2008р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Тридента Агро" (Продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "АГРО-ІВ" (Покупець) було укладено Договір купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу №117-10-08П, предметом якого є товар, який належить Продавцю на момент укладення Договору або буде набутий Продавцем у майбутньому. Цей Договір визначає умови купівлі-продажу засобів захисту рослин на умовах відстрочення платежу (п.1.2 Договору).

Договір діє з моменту його підписання обома сторонами до повного виконання сторонами обов'язків по Договору (п.11.1. Договору).

Відповідно до п.5.3. Договору оплата товару проводиться наступним чином: 100% від вартості товару оплачується Покупцем в строк до 15 жовтня 2008 року. Згідно п.6.1 Договору Покупець зобовязався провести оплату за товар в строк і на умовах , вказаних в ст..5 цього Договору.

Позивач у справі зазначає, що на виконання умов вищенаведеного Договору купівлі-продажу ТОВ "Тридента Агро" здійснило поставку товару ТОВ "АГРО-ІВ" на загальну суму 16 500 грн. 00 коп., що підтверджується видатковою накладною №РН-ПО00541 від 07.10.2008р. на суму 16 500 грн. 00 коп., яка підписана уповноваженими представниками сторін та скріплена печаткою ТОВ "АГРО-ІВ", а також довіреністю ТОВ "АГРО-ІВ" на отримання товарно-матеріальних цінностей №893523 від 07.10.2008р. Однак, протягом дії Договору купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу №117-10-08П від 07.10.2008р. ТОВ "АГРО-ІВ" договірні зобов'язання щодо здійснення оплати вартості отриманого товару виконано не було.

26 січня 2011р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Тридента Агро" (Первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Незалежна юридична компанія" (Новий кредитор) було укладено договір про заміну кредитора у зобов'язанні №НЮК-31-ТА, згідно умов п.1.1. якого Первісний кредитор відступає Новому кредитору право вимоги виконання товариством з обмеженою відповідальністю "АГРО-ІВ" (), що іменується надалі "Боржник", зобов'язання щодо сплати розміру заборгованості у вигляді дооцінки вартості товару (курсової різниці), пені, 3% річних, штрафу та інфляційних втрат, набутих Первісним кредитором на підставі договору купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 07 жовтня 2008 року.

Відповідно до п.1.2. Договору №НЮК-31-ТА за цією угодою Новий кредитор одержує право замість Первісного кредитора вимагати від Боржника сплати грошової суми в нарахованому розмірі заборгованості у вигляді дооцінки вартості товару (курсової різниці), пені, 3% річних, штрафу та інфляційних втрат, за період існування прострочення виконання Боржником грошового зобов'язання згідно договору №117-10-08П купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 07 жовтня 2008 року.

Згідно п.6.1 Договору №НЮК-31-ТА ця угода набуває чинності з моменту її підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цією Угодою .

Позивач зазначає, що 26 січня 2011р. на виконання умов вищенаведеного договору, на підставі акту прийому-передачі документів , ТОВ "Тридента Агро" передало, а ТОВ "Незалежна юридична компанія" прийняло відповідний пакет документів.09 лютого 2011р. боржнику ТОВ "АГРО-ІВ" було надіслано повідомлення про заміну кредитора у зобов'язанні.

02 липня 2012р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Незалежна юридична компанія" (Первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" (Новий кредитор) було укладено договір про заміну кредитора у зобов'язанні №401/07-12, згідно умов п.1.1. якого, Первісний кредитор відступає Новому кредитору право вимоги виконання товариством з обмеженою відповідальністю "АГРО-ІВ" (), що іменується надалі "Боржник", зобов'язання щодо сплати розміру заборгованості у вигляді дооцінки вартості товару (курсової різниці), пені, 3% річних, штрафу та інфляційних втрат, набутих Первісним кредитором на підставі договору №117-10-08П купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 07 жовтня 2008 р. та згідно Угоди №НЮК-31-ТА про заміну кредитора у зобов'язанні (відступлення права вимоги в порядку ст.ст.512-519 ЦК України) від 26 січня 2011 р., у зв'язку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням Боржником грошового зобов'язання згідно договору №117-10-08П купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 07 жовтня 2008 р.

У відповідності до п.1.2. Договору №401/07-12 за цією угодою Новий кредитор одержує право замість кредитора вимагати від Боржника сплати грошової суми в нарахованому розмірі заборгованості у вигляді дооцінки вартості товару (курсової різниці), пені, 3% річних, штрафу та інфляційних втрат, за період існування прострочення виконання Боржником грошового зобов'язання згідно Договору №117-10-08П купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 07 жовтня 2008 р.

Згідно п.6.1 Договору №401/07-12 ця угода набуває чинності з моменту її підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цією угодою .

Позивач зазначає, що 02 липня 2012р. на виконання умов вищенаведеного договору, на підставі акту прийому-передачі документів ТОВ "Незалежна юридична компанія" передало, а ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС" прийняло пакет документів, про що було повідомлено боржника ТОВ "АГРО-ІВ" надісланим на його адресу повідомленням про заміну кредитора у зобов'язанні.

28 січня 2014р. між ТОВ "СОВАГРО" (Поручитель) та ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС" (Кредитор) було укладено договір поруки №28-01-2014-4, згідно умов п.1.1. якого у відповідності до цього Договору Поручитель поручається перед Кредитором за виконання обов'язку ТОВ "АГРО-ІВ" щодо виконання грошового зобов'язання щодо сплати розміру заборгованості у зв'язку з неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням Боржником грошового зобов'язання згідно договору купівлі-продажу та угоди, передбаченими ст.2 цього Договору . Цей Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін і діє до моменту припинення поруки (п.6.1. Договору).

Пунктом 3.1. Договору поруки №28-01-2014-4 передбачено, що відповідальність Поручителя перед Кредитором обмежується сплатою розміру заборгованості у сумі 16 669 грн. 40 коп.

17 лютого 2014р. позивач звернувся до ТОВ "СОВАГРО" з вимогою (вих.№17-04/14), згідно якої просило в триденний термін з моменту отримання вимоги виконати зобов'язання передбачене договором поруки №28-01-2014-4. 24 лютого 2014р. ТОВ "СОВАГРО" надало ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС" відповідь на вимогу (вих.№411) у якій повідомило про неможливість виконання зобов'язання за договором поруки з підстав вкрай тяжкого фінансового стану.

Позивач у справі зазначає, що рішенням господарського суду Одеської області від 25.05.2015р. у справі №916/1429/15-г., залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 04.08.2015р. задоволено у повному обсязі вимоги ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС" та стягнуто солідарно з ТОВ "СОВАГРО" та ТОВ "АГРО-ІВ" заборгованість у сумі 16 669 грн. 40 коп. за Договором №117-10-08П купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 07 жовтня 2008 р.

Але, заборгованість ТОВ "СОВАГРО" у сумі 16 669 грн. 40 коп. згідно з рішенням господарського суду Одеської області від 25.05.2015р. у справі №916/1429/15-г було погашено лише 28 вересня 2015р., що підтверджується банківською випискою.

Відповідно до п.8.2 Договору купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу №117-10-08П від 07.10.2008р. за прострочення виконання зобовязання Покупець зобовязаний сплатити на користь Продавця пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості неоплаченого товару за кожен день прострочення.

Згідно з п.8.3 Договору купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу №117-10-08П від 07.10.2008р. сторони, відповідно до ст.259 Цивільного кодексу України, домовились про те, що строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій збільшується до повного виконання сторонами свої х зобовязань за даним Договором. Крім цього, сторони, відповідно до п.6 ст.232 ЦК України, домовились про те, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязань за даним Договором, здійснюється без обмеження строку.

За таких обставин, на підставі п.8.2 Договору, позивач нарахував пеню у розмірі 24 964 грн. 90 коп. за період з 15.10.2008р. по 27.09.2015р., яку просить стягнути солідарно з відповідачів.

Відповідно до п.8.4 Договору купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу №117-10-08П від 07.10.2008р. за несплату або несвоєчасну оплату товару Покупець сплачує штраф у розмірі 15% від вартості неоплаченого товару та інші штрафні санкції у відповідності до чинного законодавства України. За таких обставин, на підставі зазначеного пункту Договору, позивач нарахував штраф у розмірі 2 500 грн. 41 коп., який також просить стягнути солідарно з відповідачів.

Крім того, позивач зазначає, що відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання , на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення , а також три проценти річних від простроченої суми , якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі зазначеної норми законодавства позивач нарахував за період з 15.10.2008р. по 27.09.2015р. 3% річних у сумі 3 474 грн. 32 коп. та інфляційні втрати у сумі 14 619 грн. 06 коп., які також просить стягнути солідарно з відповідачів.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно ст.193 Господарського кодексу України та ст.526 Цивільного кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати свої зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Відповідно до ч.4 ст.231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено , санкції застосовуються у розмірі, передбаченому договором. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобовязання або у певній , визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобовязання незалежно від ступеня його виконання , або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідач ТОВ " АГРО-ІВ " проти позову заперечує, посилаючись на те, що повністю розрахувався з ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС" за Договором купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу №117-10-08П від 07.10.2008р. та перерахував ТОВ " Тридента Агро" 16 500 грн. 00 коп. згідно виставленого рахунку №СФ-ПО00308 від 07.10.2008р., що підтверджується банківською випискою по рахунку.

Крім того, ТОВ " АГРО-ІВ " також просить суд відмовити у задоволенні позову у зв'язку із спливом позовної давності, виходячи з наступного. В липні 2009 р. ТОВ "Тридента Агро" звернулось до господарського суду м.Києва з позовом до ТОВ "АГРО-ІВ" про стягнення заборгованості та 15.07.2009р. було порушено провадження. Згідно з приписами ст.264 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку: позовна давність пререривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Отже, після переривання перебігу позовної давності 15.07.2009р. річний строк позовної давності щодо заявлених вимог про стягнення пені та штрафу сплив 16.07.2010р., а трирічний строк позовної давності щодо вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат сплив 16.07.2012р. При цьому, звернення з позовом до господарського суду Одеської області ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС" в травні 2015р. ТОВ "АГРО-ІВ" не вважає перериванням перебігу позовної давності, оскільки відповідач - ТОВ"АГРО-ІВ" не визнавав та не визнає позовних вимог позивача.

Також ТОВ "АГРО-ІВ " зазначає, що п.8.3 Договору щодо збільшення строку позовної давності не вбачає встановлення безстрокового строку позовної давності у зв'язку з тим, що у п.8.3 Договору фактично не встановлено строк взагалі, оскільки строк встановлюється роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, посилання на які у п.8.3 Договору відсутні. За таких обставин, на думку відповідача, строк позовної давності має застосовуватись згідно положень Цивільного кодексу України. Згідно вимог ч.4 ст. 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідач - ТОВ "СОВАГРО" своїм правом на захист у судовому порядку не скористався.

Розглянув матеріали справи, на підставі чинного законодавства України, суд доходить до такого висновку:

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно ст.627 Цивільного кодексу України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вбачається з матеріалів справи 07 жовтня 2008р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Тридента Агро" (Продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "АГРО-ІВ" (Покупець) було укладено Договір купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу №117-10-08П, предметом якого є товар, який належить Продавцю на момент укладення Договору або буде набутий Продавцем у майбутньому. Цей Договір визначає умови купівлі-продажу засобів захисту рослин на умовах відстрочення платежу (п.1.2 Договору).

На виконання умов вищенаведеного договору купівлі-продажу ТОВ "Тридента Агро" здійснило поставку товару ТОВ "АГРО-ІВ" на загальну суму 16 500 грн. 00 коп., що підтверджується видатковою накладною №РН-ПО00541 від 07.10.2008р. на суму 16 500 грн. 00 коп., яка підписана уповноваженими представниками сторін та скріплена печаткою ТОВ "АГРО-ІВ", довіреністю ТОВ "АГРО-ІВ" на отримання товарно-матеріальних цінностей №893523 від 07.10.2008р. Однак, у встановлений договором купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу №117-10-08П строк ТОВ "АГРО-ІВ" договірні зобов'язання щодо здійснення оплати вартості отриманого товару залишено без виконання.

Рішенням господарського суду Одеської області від 25.05.2015р. у справі №916/1429/15-г, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 04.08.2015р., задоволено у повному обсязі вимоги ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС" та стягнуто солідарно з ТОВ "СОВАГРО" та ТОВ "АГРО-ІВ" заборгованість у сумі 16 669 грн. 40 коп. за Договором №117-10-08П купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 07 жовтня 2008р. Зазначене рішення суду примусово виконано 28.09.2015р., що підтверджується наявною у матеріалах справи банківською випискою.

При цьому, зазначеним рішенням суду було встановлено наявність у ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС" порушеного права, що виникло на підставі Договору про заміну кредитора у зобов'язанні №401/07-12 від 02 липня 2012р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Незалежна юридична компанія" (Первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" (Новий кредитор), згідно умов п.1.1. якого Первісний кредитор відступає Новому кредитору право вимоги виконання ТОВ "АГРО-ІВ" (), що іменується надалі "Боржник", зобов'язання щодо сплати розміру заборгованості у вигляді дооцінки вартості товару (курсової різниці), пені, 3% річних, штрафу та інфляційних втрат, набутих Первісним кредитором на підставі договору №117-10-08П купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 07 жовтня 2008 року та згідно Угоди №НЮК-31-ТА про заміну кредитора у зобов'язанні (відступлення права вимоги в порядку ст.ст.512-519 ЦК України) від 26 січня 2011 року, у зв'язку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням Боржником грошового зобов'язання згідно договору №117-10-08П купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 07 жовтня 2008 року.

Отже, у даному випадку у ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС" наявне порушене право, що виникло на підставі Договору про заміну кредитора у зобов'язанні №401/07-12 від 02 липня 2012р. у звязку із неналежним виконанням ТОВ „АГРО-ІВ свого обовязку за цим Договором.

Крім того, апеляційний суд при розгляді справи №916/1429/15-г встановив, що відповідно до п.5.3 Договору купівлі-продажу №117-10-08П від 07.10.2008р. ТОВ „АГРО-ІВ повинно було оплатити отриманий товар в строк до 15.10.2008р., а тому саме з цієї дати і почався перебіг 3-х річного строку позовної давності, який сплинув 15.10.2011р. Але, оскільки жодна із сторін у справі не зверталася до місцевого суду з відповідною заявою про застосування до правовідносин сторін строків позовної давності , то суд першої інстанції і не мав правових підстав для застосування до правовідносин сторін ст.267 Цивільного кодексу України.

Відповідно до п.8.2 Договору купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу №117-10-08П від 07.10.2008р. за прострочення виконання зобовязання Покупець зобовязаний сплатити на користь Продавця пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості неоплаченого товару за кожен день прострочення.

Відповідно до п.8.4 Договору купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу №117-10-08П від 07.10.2008р. за несплату або несвоєчасну оплату товару Покупець сплачує штраф у розмірі 15% від вартості неоплаченого товару та інші штрафні санкції у відповідності до чинного законодавства України.

При цьому, згідно з п.8.3 Договору купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу №117-10-08П від 07.10.2008р. сторони, відповідно до ст.259 Цивільного кодексу України, домовились про те, що строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій збільшується до повного виконання сторонами своїх зобовязань за даним Договором. Крім цього, сторони, відповідно до п.6 ст.232 Цивільного кодексу України, домовились про те, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязань за даним Договором, здійснюється без обмеження строку.

Відповідач у справі надав до суду заяву про застосування строків позовної давності, в обґрунтування якої послався на те, що фактично у п.8.3 Договору купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу №117-10-08П від 07.10.2008р. взагалі не встановлено строку, оскільки строк встановлюється роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, посилання на які у п.8.3 Договору відсутні. З урахуванням зазначеного, відповідач вважає, що суд має застосовувати до спірних правовідносин строк позовної давності, регламентований положеннями Цивільного кодексу України.

Слід зауважити, що відповідно до ст.260 Цивільного кодексу України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими ст.ст.253-255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін. Згідно ст.253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події , з якою повязано його початок. При цьому, згідно ст.252 цього Кодексу строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною латою або вказівкою на подію, яка неминуче настане.

Але, як вже зазначалося вище та випливає з тексту п.8.3 Договору, сторони не визначили конкретного строку позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій.

Відповідно до п.3.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року N 10 „Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів умова укладеного сторонами договору про те, що останній діє до повного виконання зобов'язань не є умовою про збільшення позовної давності, оскільки остання за своєю правовою природою є певним періодом у часі (частина перша статті 251, стаття 256 Цивільного кодексу України), який починається від конкретного дня і спливає також у певний момент часу.

З урахуванням зазначеного, суд погоджується з позицією відповідача у справі щодо застосування у даному випадку встановлених законодавством строків позовної давності щодо вимог про стягнення штрафу пені, а також нарахованих відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України 3% річних та інфляційних втрат. Статтею 258 Цивільного кодексу України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки, штрафу.

Початок перебігу позовної давності визначається за правилами статті 261 Цивільного кодексу України, відповідно до ч.1 якої перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як вже зазначалося вище, апеляційний суд при розгляді справи №916/1429/15-г встановив , що відповідно до п.5.3 Договору купівлі-продажу №117-10-08П від 07.10.2008р. ТОВ „АГРО-ІВ повинно було оплатити отриманий товар в строк до 15.10.2008р., а тому саме з цієї дати і почався перебіг 3-х річного строку позовної давності, який сплинув 15.10.2011р. Крім того, зазначена постанова Одеського апеляційного господарського суду у справі 3916/1429/15-г , якою залишено без змін рішення господарського суду Одеської області у даній справі від 25.05.2015р. щодо стягнення солідарно з ТОВ „АГРО-ІВ та ТОВ „СОВАГРО заборгованості у сумі 16 669 грн. 40 коп., набрала законної сили 04.08.2015р. Отже, можна вважати, що з цієї дати ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС" набула підтвердження наявності у неї порушеного права. Але, позовна заява щодо стягнення з ТОВ „АГРО-ІВ та ТОВ „СОВАГРО штрафу, пені, 3% річних та інфляційних втрат подана ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС" лише 12.12.2016р.

Згідно п.4 ст.267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

У відповідності до ст.32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського суду. Згідно ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За приписами ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За таких обставин, на думку суду, позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" є необґрунтованим, не підтверджений матеріалами справи, у звязку з чим не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 20 лютого 2017 р.

Суддя Н.В. Рога