РІШЕННЯ

09 лютого 2017 року Справа № 913/1294/16

Провадження №33/913/1294/16

За позовом Публічного акціонерного товариства Донецький завод гірничорятувальної апаратури, м.Донецьк Донецької області

до Державного підприємства Первомайськвугілля, м.Гірське, Попаснянський район, Луганської області

про стягнення 3 892 631 грн 35 коп.

Суддя Драгнєвіч О.В.

Секретар судового засідання Дмітрієва К.С.

У засіданні брали участь:

від позивача: ОСОБА_1, представник за довіреністю посвідченою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2Ю, зареєстровано в реєстрі за №1110 від 19.09.2016;

від відповідача: ОСОБА_3, начальник юридичного відділу за довіреністю №01/4-6-7 від 05.01.2017.

С У Т Ь С П О Р У:

Публічне акціонерне товариство Донецький завод гірничорятувальної апаратури звернулось до господарського суду Луганської області з позовом до Державного підприємства Первомайськвугілля про стягнення грошових коштів в сумі 3 892 631 грн 35 коп. за поставлений останньому товар згідно договору № 284т/02-12-12 від 27.12.2012 про закупівлю по результатам відкритих торгів, які відбулися 26.11.2012, та укладеної в подальшому угоди щодо порядку погашення заборгованості за вказаним договором від 25.03.2014, з яких :

- 2 220 672 грн 00 коп. - сума основного боргу;

- 1 526 794 грн 33 коп. - інфляційні втрати;

- 145 165 грн 02 коп. - 3% річних.

Свої вимоги позивач обґрунтовує посилаючись на неналежне виконання відповідачем вказаного договору № 284т/02-12-12 від 27.12.2012 в частині проведення своєчасного розрахунку за поставлений товар, та в подальшому укладеної між сторонами угоди від 25.03.2014 щодо порядку погашення заборгованості за договором про закупівлю №284Т/02-12-12 від 27.12.2012. У звязку із допущеним відповідачем простроченням виконання грошового зобовязання на підставі ст.625 ЦК України позивачем були нараховані також інфляційні втрати та 3% річних.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 25.11.2016 порушено провадження, розгляд справи призначено на 12.12.2016.

Ухвалами господарського суду від 12.12.2016, 12.01.2017 розгляд справи двічі відкладався.

Відповідач надав відзив від 09.12.2016, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог, посилаючись на наступне: відсутність в розпорядженні відповідача документів, що свідчили б про укладення між сторонами угоди від 25.03.2014 щодо порядку погашення заборгованості за договором про закупівлю №284Т/02-12-12 від 27.12.2012; згідно даних бухгалтерського обліку вказаний товар не приймався до обліку, акти про приймання та оприбутковування не складались, на підприємстві обліковується заборгованість перед позивачем в розмірі 125 грн; відповідач ставить під сумнів факт укладення вказаної угоди, й зокрема, враховуючи те, що з ксерокопії угоди вбачається, що дата складання має ознаки виправлення; долучена копія довіреності №254 від 27.12.2012 на отримання матеріальних цінностей не містить всіх реквізитів, зокрема зразку підпису особи, уповноваженої на отримання матеріальних цінностей. За таких обставин відповідач послався на те, що у разі не укладення між сторонами вказаної угоди, строк позовної давності щодо стягнення заявленої заборгованості позивачем пропущений на час подання позовної заяви (а.с.45-46).

Позивач в письмових поясненнях від 11.01.2017 підтримав раніше заявлені позовні вимоги та наведений розрахунок (а.с.80-85)

В письмових поясненнях від 11.01.2017 відповідач зазначив про неможливість надання даних щодо підстав та порядку формування заборгованості в сумі 125 грн, яка обліковується за позивачем, оскільки на підприємстві відсутні первинні документи; документація підприємства залишилася у місті Первомайську на тимчасово не підконтрольній українській владі території, у звязку з чим не можливо також надати докази призначення ОСОБА_4 на посаду генерального директора; відповідач змінив своє місцезнаходження на підставі наказу №1 від 04.08.2014, державну реєстрацію зміни юридичної адреси було проведено 02.10.2014; підтвердив перебування ОСОБА_5 у штаті ВП УМТЗ ДП Первомайськвугілля (а.с.90).

Представником відповідача подано письмове клопотання про витребування у позивача оригіналу угоди від 25.03.2014 щодо порядку погашення заборгованості за договором про закупівлю №284Т/02-12-12 від 27.12.2012 та призначення у справі судової експертизи для встановлення справжності даної угоди (а.с.89).

Ухвалою господарського суду від 12.01.2017 розгляд справи відкладено на 31.01.2017, задоволено клопотання відповідача, продовжено строк розгляду справи на підставі ст.69 ГПК України до 09.02.2017, зобовязано, зокрема, позивача надати оригінал угоди, відповідача - визначитись із необхідністю проведення у справі судової експертизи, письмово вказати яку саме експертизу просить призначити відповідач та які питання слід поставити для вирішення перед експертом.

Додатковими письмовими поясненнями від 30.01.2017 відповідач просив призначити у справі саме судово-технічну експертизу відтиску печатки ДП «Первомайськвугілля» та почеркознавчу експертизу підпису ОСОБА_4, проставлені в угоді щодо порядку погашення заборгованості за договором про закупівлю №284Т/02-12-12 від 27.12.2012; пояснив, що забезпечити явку в судове засідання ОСОБА_4 неможливо, у звязку з його смертю; долучив оригінали документів, на яких міститься зразок підпису ОСОБА_4 (а.с.116-132).

Позивач в додаткових письмових поясненнях від 31.01.2017 вказав на переривання строку позовної давності з огляду на укладення між сторонами угоди щодо порядку погашення заборгованості за вказаним договором від 25.03.2014, долучив листування між сторонами та копії листів Державної фіскальної інспекції у Луганській області, докази реєстрації позивачем податкового зобовязання на підтвердження господарської операції, а також неналежного виконання відповідачем зобовязання щодо здійснення оплати поставленої продукції за договором та обговорення можливих варіантів погашення боргу; заперечив проти призначення у справі судової експертизи; надав оригінал угоди від 25.03.2014, який було долучено до матеріалів справи (а.с.133-155).

В судовому засіданні від 31.01.2017 оголошено перерву до 03.02.2017.

Представником позивача через канцелярію суду подано письмове клопотання від 03.02.2017 на підставі ст.81-1 ГПК України про здійснення технічної фіксації розгляду справи за допомогою звукозаписувального технічного засобу, яке було судом задоволено (а.с.169).

Крім того, в судовому засіданні 03.02.2017 представником позивача надані письмові пояснення, згідно яких при підготовці письмових пояснень від 11.01.2017 та 31.01.2017 у прохальних частинах були допущені арифметичні помилки в зазначенні заявлених до стягнення сум, просив суд це врахувати та здійснювати розгляд спору в межах заявлених позовних вимог, викладених у позові, що враховується судом (а.с.170).

Представник відповідача, підтримуючи раніше заявлене клопотання про призначення у справі судових експертиз, надав додаткові письмові пояснення від 03.02.2017, якими обґрунтував підстави необхідності проведення експертизи, зазначивши про наявність сумнівів у відповідача відносно справжності реквізитів угоди, з огляду на досягнення сучасних технологій можливості підроблення підпису та печатки підприємства; відсутність в бухгалтерському обліку заявленої заборгованості; залишення первинних документів підприємства на тимчасово непідконтрольній українській владі території, у м. Первомайськ (а.с.159).

Суд, розглянувши заявлене відповідачем клопотання про призначення у справі судово-технічної експертизи відтиску печатки та почеркознавчої експертизи підпису ОСОБА_4, відмовив в його задоволенні, виходячи з наступного.

Як вбачається з мотивів наведених відповідачем в клопотанні про призначення у справі судових експертиз та наданих додатково письмових пояснень, останній просив призначити у справі відповідні експертизи, посилаючись саме на наявність сумнівів щодо укладення угоди від 25.03.2014 щодо порядку погашення заборгованості за договором від імені відповідача саме ОСОБА_6 та відсутність у відповідача всіх первинних документів, що підтверджували зазначені господарські операції, оскільки документація підприємства залишилася у місті Первомайську, на тимчасово не підконтрольній українській владі території.

Судом оглянуто оригінал угоди від 25.03.2014, який було долучено позивачем до матеріалів справи, з якого вбачається, що виправлення в тексті угоди відсутні, угода укладена від імені сторін керівниками підприємств, підписи цих осіб скріплені печатками підприємств.

Наразі судом також оглянуті долучені відповідачем оригінали документів із зразками підпису генерального директора ОСОБА_4 (яким від імені відповідача підписано вказану угоду), та які за висновком суду візуально відповідають підпису ОСОБА_4, який міститься в угоді від 25.03.2014 (а.с. 122-133, 164-167).

Суд зауважує також про те, що укладаючи вказану угоду, представники сторін не лише підписали її, а й підписи обох сторін було скріплено печатками підприємств.

Крім того, на виконання вимог ухвали суду, відповідачем були надані копії наказів Міністерства енергетики та вугільної промисловості України №79-к/к від 23.07.2012 про призначення генеральним директором та №68-к/к від 22.04.2014 про звільнення ОСОБА_4

Зазначені документи підтверджують те, що на час укладення між сторонами угоди від 25.03.2014 щодо порядку погашення заборгованості за договором про закупівлю №284Т/02-12-12 від 27.12.2012, саме ОСОБА_6 перебував на посаді генерального директора відповідача (а.с.161-162).

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для призначення у справі судових технічної та почеркознавчої експертиз, з огляду на наведене відповідачем обґрунтування.

В судовому засіданні 03.02.2017 представником відповідача також надані доповнення до відзиву від 30.01.2017, в яких останній, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначає про наступне: безпідставність заявлення до стягнення позивачем суми основного боргу за договором, оскільки дія договору №284Т/02-12-12 від 27.12.2012 припинилась 31.12.3012 з тих підстав, що основною умовою договору була передплата бюджетними коштами на фінансування програм з охорони праці; кошти з бюджету відповідачу не поступали, але поставлений позивачем товар було взято на відповідальне зберігання; протягом 2013 року позивачу направлялись пропозиції забрати товар, оскільки на його оплату не виділялись бюджетні кошти; оскільки в липні 2014 року відповідач вимушено через окупацію території змінив своє місцезнаходження, всі архівні та бухгалтерські документи підприємства втрачені; відповідач вважає, що за укладеною між сторонами угодою щодо порядку погашення заборгованості за вказаним договором від 25.03.2014 не існує зобовязувальних відносин, її слід сприймати як угоду про погашення збитків, що виключає виникнення обовязку щодо сплати платежів за ст.625 ЦК України. Крім того, відповідачем зауважено про допущені позивачем помилки в розрахунку інфляційних, наведено власний контррозрахунок (а.с.171-173).

В судовому засіданні 03.02.2017 оголошено перерву до 09.02.2017.

Після оголошеної перерви в судове засідання 09.02.2017 прибули представники обох сторін. Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача підтримав раніше надані заперечення, просив в позові відмовити.

В судовому засіданні 09.02.2017 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

В С Т А Н О В И В:

Між Публічним акціонерним товариством Донецький завод гірничорятувальної апаратури (постачальник/позивач) та Державним підприємством Первомайськвугілля (замовник/відповідач) 27.12.2012 укладено договір №284т/02-12-12 про закупівлю по результатам відкритих торгів, які відбулися 26.11.2012, у відповідності до предмету якого постачальник зобовязується передати у власність замовника товар (33.10.1 устаткування медичне, хірургічне та ортопедичне (шахтні ізолюючі саморятівники та учбові саморятівники), а саме:

- шахтні ізолюючі саморятівники ШСС-1П ТУ 12.43.107-83, в кількості 848 шт., вартістю 1867296,00 грн з ПДВ;

- учбові саморятівники ШСС-1Т2 в комплекті із 100 регенеративними патронами ТУ У 33.1-04675545.573-2001, в кількості 42 шт., вартістю 2914632,00 грн з ПДВ.

Даний товар придбавається для ш. «Первомайська», ш. «Золоте», ш. «Карбоніт», ш. «Гірська», ш. «Тошківська», ш. Ломоватська» (а.с. 17-21).

В п.3.1. договору сторони погодили, що загальна вартість товару по договору з ПДВ складає 4 781 928,00 грн.

Однією із істотних умов договору про закупівлю є те, що замовник має право зменшити закупівлі залежно від реального фінансування видатків (п.3.3.договору).

Згідно п.4.3. договору строк постачання - протягом 5 днів з моменту одержання письмової заявки замовника про готовність прийняти та оплатити товар на умовах договору та про наявність державних (бюджетних) коштів на казначейському рахунку замовника (бюджетного призначення), необхідних та достатніх для оплати зазначеної у заявці кількості товару, заявленого до постачання, але не пізніше 27.12.2012.

Постачальник зобовязувався своєчасно поставити та передати у власність замовника товар за накладною (8.1.1. договору).

В п.8.2.3. сторони погодили, що у разі несплати замовником за поставлений товар на умовах договору у термін до 28.12.2012 з будь-яких причин, замовник зобовязаний повернути поставлений товар, що не перебував в експлуатації, з оформленням необхідних документів, у термін до 30.12.2012. Право власності за поставлений товар виникає у замовника з дати оплати зазначеного товару повністю, на умовах договору.

В пункті 10.4. договору сторони передбачили відповідальність, зокрема, у разі порушення покупцем строків оплати товару, встановлених п. 7.2. договору, постачальник сплачує пеню у розмірі облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день затримки.

Договір про закупівлю набирає чинності з дня його підписання та діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань, але в будь-якому разі до 31.12.2012 (п. 13.1 договору).

Відповідно до п.14.2. зміни, доповнення та протоколи до договору дійсні за умови викладення їх у письмовій формі та підписані сторонами, і є невідємною його частиною.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на належне виконання ним як постачальником зобовязань за вказаним договором, здійснення в обумовлені строки поставки відповідачу товару, в кількості зазначеній у заявці відповідача, що підтверджується видатковою накладною № 1692 від 27.12.2012, підписаною уповноваженими особами сторін (а.с. 22).

Зокрема, на виконання умов договору відповідачу було поставлено товар (учбові саморятівники ШСС-1Т2 в комплекті із 100 регенеративними патронами ТУ У 33.1-04675545.573-2001, в кількості 32 шт.) на суму 2 220 672 грн 00 коп.

Як вбачається з матеріалів справи, в подальшому, 25.03.2014 між сторонами було укладено угоду щодо порядку погашення заборгованості за договором про закупівлю №284Т/02-12-12 від 27.12.2012, за умовами якої сторони дійшли згоди щодо порядку погашення фактичної заборгованості за поставлений в 2012 році товар, а саме учбові саморятівники ШСС-1Т2 в комплекті із 100 регенеративними патронами ТУ У 33.1-04675545.573-2001, в кількості 32 шт., загальною вартістю 2 220 672 грн 00 коп. за вказаним договором №284Т/02-12-12 від 27.12.2012 (а.с.26, оригінал угоди а.с.155).

В п.1 угоди сторони погодили, що зазначена у цієї угоді заборгованість за договором про закупівлю №284Т/02-12-12 від 27.12.2012 на суму 2220672,00 грн. підлягає погашенню за рахунок коштів відповідача шляхом перерахування на поточний рахунок позивача у наступному порядку:

1.1. в термін до 01.05.2014 - 370112,00 грн. (триста сімдесят тисяч сто дванадцять гривень 00 копійок) в т.ч. ПДВ;

1.2. в термін до 01.06.2014 - 370112,00 грн. (триста сімдесят тисяч сто дванадцять гривень 00 копійок) в т.ч. ПДВ;

1.3. в термін до 01.07.2014 - 370112,00 грн. (триста сімдесят тисяч сто дванадцять гривень 00 копійок) в т.ч. ПДВ;

1.4. в термін до 01.08.2014 - 370112,00 грн. (триста сімдесят тисяч сто дванадцять гривень 00 копійок) в т.ч. ПДВ;

1.5. в термін до 01.09.2014 - 370112,00 грн. (триста сімдесят тисяч сто дванадцять гривень 00 копійок) в т.ч. ПДВ;

1.6. в термін до 01.10.2014 - 370112,00 грн. (триста сімдесят тисяч сто дванадцять гривень 00 копійок) в т.ч. ПДВ.

Згідно п.3 угода є чинною з дати підписання її сторонами та діє до повного погашення заборгованості.

У звязку з невиконанням відповідачем своїх зобовязань (не проведення розрахунку за поставлений йому товар, зокрема у строки, встановлені укладеною між сторонами угодою від 25.03.2014 щодо порядку погашення заборгованості за договором про закупівлю №284Т/02-12-12 від 27.12.2012, допущення прострочення виконання грошового зобовязання), позивач звернувся з відповідним позовом до суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що згідно даних бухгалтерського обліку вказаний товар не приймався до обліку; на підприємстві обліковується заборгованість перед позивачем лише в розмірі 125 грн; неможливість надання даних щодо підстав та порядку формування заборгованості в сумі 125 грн, яка обліковується за позивачем, оскільки на підприємстві відсутні первинні документи; документація підприємства залишилася у місті Первомайську на тимчасово не підконтрольній українській владі території; ставиться під сумнів факт укладення між сторонами угоди від 25.03.2014; зобовязання сторін припинились 31.12.3012 з тих підстав, що основною умовою договору була передплата бюджетними коштами на фінансування програм з охорони праці; кошти з бюджету відповідачу не поступали, але поставлений позивачем товар було взято на відповідальне зберігання; що за укладеною між сторонами угодою щодо порядку погашення заборгованості за вказаним договором від 25.03.2014 не існує зобовязувальних відносин, її слід сприймати як угоду про погашення збитків, що виключає виникнення обовязку щодо сплати платежів за ст.625 ЦК України.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам сторін, суд зазначає наступне.

Матеріали справи свідчать про те, що між сторонами укладено договір поставки товару.

Згідно приписів ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж.

Відповідно до ст. ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обовязковим для виконання сторонами.

Зобов`язання в силу вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься у п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Пункт 2 ст. 193 Господарського кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Факт поставки позивачем та прийняття відповідачем вказаного товару, зокрема, підтверджується :

- заявкою відповідача на вказану продукцію у відповідній кількості, за вих.№01/1-856 від 27.12.2012 (а.с.27);

- видатковою накладною № 1692 від 27 грудня 2012 року, яка підписана повноважними представниками сторін без зауважень;

- долученою довіреністю №254 від 27.12.2012, виданою на представника ОСОБА_7 для отримання товарно-матеріальних цінностей (а.с.23);

- податковою накладною № 106 від 27 грудня 2012 року (а.с.24);

- даними податкових декларацій позивача з податку на додану вартість, реєстрацією податкового зобовязання на вказану суму в державній фіскальній службі (а.с.140-146);

- рахунком на оплату №1788 від 27.12.2012 на суму 2 220 672 грн 00 коп., виставленому відповідачу як покупцю/вантажоотримувачу (а.с.25).

На підтвердження проведення вказаної господарської операції, виконання позивачем договору №284т/02-12-12 про закупівлю по результатам відкритих торгів від 27.12.2012 також свідчать дані, викладені в запиті Державної фінансової інспекції в Луганській області від 09.10.2013, копію якого долучено позивачем до матеріалів справи (а.с.149-150).

Отже, замовлений відповідачем на виконання договору товар був поставлений позивачем своєчасно, в повному обсязі, належної якості та комплектності, був прийнятий відповідачем без зауважень, що свідчить про належне виконання позивачем як постачальником зобовязань за договором №284т/02-12-12 про закупівлю по результатам відкритих торгів, які відбулися 26.11.2012.

Натомість матеріали справи свідчать про те, що відповідач, як замовник/покупець, своїх зобовязань за договором не виконав, розрахунок за поставлений йому товар з позивачем не провів.

Зокрема, наявне в матеріалах справи листування сторін (листи відповідача №08/3-53 від 20.11.2013, від 20.03.2014, лист позивача до фіскальної служби від 24.10.2013 за №1906/юр) свідчить про те, що станом на 2013-2014 роки розрахунок з позивачем проведено не було і сторонами обговорювалися можливі варіанти погашення бюджетної заборгованості, зокрема шляхом отримання фінансових казначейських векселів або погашення заборгованості за рахунок коштів підприємства (а.с.138-139, 147).

В матеріалах справи відсутні докази щодо належного виконання відповідачем зобовязань за договором, проведення розрахунку за поставлений йому товар.

За таких обставин, суд визнає безпідставними первісні доводи відповідача та до уваги їх не приймає, зокрема, про те, що за даними бухгалтерського обліку відповідача вказаний товар не приймався відповідачем; що на підприємстві обліковується заборгованість перед позивачем лише в розмірі 125 грн, підстави та сальдо формування якої, зокрема відповідач пояснити не зміг.

Суд зауважує про те, що відсутність у відповідача первинних документів, оскільки документація підприємства залишилася у місті Первомайську на тимчасово не підконтрольній українській владі території, вимушена зміна місцезнаходження відповідача, не спростовує встановлених судом обставин здійснення поставки товару за договором та не проведення відповідачем розрахунку з постачальником.

Наразі сам відповідач у наданих доповненнях до відзиву від 30.01.2017, зазначає про те, що кошти з бюджету відповідачу не поступали для проведення розрахунку, однак, поставлений позивачем товар було взято на відповідальне зберігання.

Оскільки відповідачем на підтвердження вказаних доводів про зміну юридичної природи правовідносин між сторонами прийняття отриманого товару з метою відповідального зберігання, належних доказів суду не надав, судом вказана позиція відповідача визнається необґрунтованою.

Матеріали справи свідчать про те, що умовами укладеної між сторонами угоди від 25.03.2014 щодо порядку погашення заборгованості за договором про закупівлю №284Т/02-12-12 від 27.12.2012, сторони дійшли згоди про погашення відповідачем наявної станом на 25.03.2014 заборгованості перед позивачем в сумі 2220672,00 грн. за договором №284Т/02-12-12 від 27.12.2012 за рахунок коштів підприємства, розстрочивши суму заборгованості на 6 рівних платежів щомісячно.

Дослідивши обставини справи, суд погоджується із доводами позивача про те, що укладаючи вказану угоду в березні 2014 року сторони не лише підтвердили факт наявності заборгованості відповідача на суму 2220672,00 грн. за договором №284Т/02-12-12 від 27.12.2012, але і встановили фактично нові строки для виконання відповідачем грошового зобовязання шляхом його розстрочення, окремо для кожного платежу.

З оглянутого судом оригіналу угоди від 25.03.2014, який було долучено позивачем до матеріалів справи, вбачається, що виправлення в тексті угоди відсутні, угода укладена від імені сторін керівниками підприємств, які діяли на підставі статутів підприємств. В угоді містяться підписи цих осіб, які скріплені печатками підприємств.

Наразі судом оглянуті долучені відповідачем оригінали документів із зразком підпису генерального директора ОСОБА_4 (яким від імені відповідача підписано вказану угоду), які за висновком суду візуально цілком відповідають підпису ОСОБА_4, який міститься в угоді від 25.03.2014 (а.с. 122-133, 164-167).

Суд зауважує також про те, що укладаючи вказану угоду, представники сторін не лише підписали її, а й підписи обох сторін було скріплено печатками підприємств.

Крім того, з наданих копій наказів Міністерства енергетики та вугільної промисловості України №79-к/к від 23.07.2012 про призначення генеральним директором та №68-к/к від 22.04.2014 про звільнення ОСОБА_4, вбачається, що на час укладення між сторонами угоди від 25.03.2014 щодо порядку погашення заборгованості за договором про закупівлю №284Т/02-12-12 від 27.12.2012, саме ОСОБА_6 перебував на посаді генерального директора відповідача (а.с.161-162).

Враховуючи вищевикладене, суд визнає необґрунтованими доводи відповідача про наявність сумнівів щодо підписання даної угоди від імені відповідача саме ОСОБА_4

За таких обставин, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість та можливість задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача суми основної заборгованості в розмірі 2 220 672 грн 00 коп. на підставі договору № 284т/02-12-12 від 27.12.2012 про закупівлю по результатам відкритих торгів, які відбулися 26.11.2012, та укладеної в подальшому між сторонами угоди щодо порядку погашення заборгованості за вказаним договором від 25.03.2014.

Приписами ст.530 Цивільного кодексу України, зокрема, встановлено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до положень ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як було встановлено судом, умовами укладеної між сторонами угоди від 25.03.2014 щодо порядку погашення заборгованості за договором про закупівлю №284Т/02-12-12 від 27.12.2012, сторони дійшли згоди про погашення відповідачем наявної заборгованості в сумі 2220672,00 грн. за рахунок коштів підприємства, встановили фактично нові строки для виконання відповідачем грошового зобовязання шляхом його розстрочення, окремо для кожного платежу.

Матеріали справи свідчать про те, що оскільки відповідач в обумовлені угодою щодо порядку погашення заборгованості за договором про закупівлю №284Т/02-12-12 від 27.12.2012 строки платежі не здійснив, за допущене відповідачем прострочення виконання грошового зобовязання позивачем на підставі ст.625 ЦК України нараховано інфляційні втрати в сумі 1 526 794 грн 33 коп та 3% річних у сумі 145 165 грн 02 коп.

Суд зауважує про те, що за умовами угоди від 25.03.2014 сторонами були встановлені строки внесення відповідачем платежів щомісячно до 01 числа кожного наступного місяця.

Відповідно останнім днем виконання такого зобовязання вважається день, що передує цьому терміну, тобто останній день попереднього місяця (30 або 31 число відповідно), що відповідає розясненням Вищого господарського суду України, викладеним в п.1.9. постанови пленуму №14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань».

Враховуючи вищевикладене, прострочення виконання грошового зобовязання у відповідача виникає саме з 01 числа кожного наступного місяця для відповідного платежу.

Натомість, як вбачається з наведеного позивачем розрахунку у позові та наданих в подальшому письмових поясненнях, позивач вважає, що останнім днем виконання відповідачем зобовязання з оплати є саме 01 число місяця, прострочення вважає правильно розраховувати саме з 02 числа місяця.

На вказаній позиції редакції положень угоди від 25.03.2014 позивач наполягав і під час розгляду спору, що є його правом, і відповідно враховується судом під час перевірки правильності розрахунку, оскільки зазначене не порушує прав відповідача.

Однак, суд, перевіряючи розрахунок, та враховуючи позицію позивача щодо трактування умов угоди (в частині виникнення прострочення саме з 02 числа), застосовує в розрахунку правильний алгоритм нарахування інфляційних та 3% річних, враховуючи визначену позивачем дату виконання зобовязання за умовами угоди).

Перевіривши правильність розрахунку 3% річних, суд відмічає наявність арифметичних помилок, зокрема, не врахування позивачем кількості днів 366 у 2016 році (а.с.9-10; 81-82).

Враховуючи зазначене, господарський суд вважає за необхідне навести правильний розрахунок 3% річних, розрахованих з 02.05.2014 по 19.09.2016 (враховуючи заявлений позивачем загальний період нарахування), зроблений за допомогою інформаційно-правової системи Законодавство:

Сума боргу, грнДата виникнення простроченняПеріод нарахуваня 3% річнихКількість днів простроченняСума 3% річних, грн
370112,0002.05.2014 02.05.2014- 19.09.2016 87226 504, 52
370112,0002.06.201402.06.2014-19.09.2016 84125 561, 50
370112,0002.07.201402.07.2014- 19.09.201681124 648, 89
370112,0002.08.201402.08.2014-19.09.201678023 705, 87
370112,0002.09.201402.09.2014-19.09.201674922 762, 84
370112,0002.10.2014 02.10.2014- 19.09.2016 719 21 850, 24
Всього: 145 033, 86

Перевіривши правильність розрахунку заявлених позивачем до стягнення сум інфляційних втрат на загальну суму 1 526 794 грн 33 коп. за період з травня 2014 року по травень 2016 року, господарський суд зауважує про неправильність визначення позивачем періоду нарахування та застосування відповідних індексів інфляції, враховуючи те, що позивачем за умовами угоди від 25.03.2014 виникнення прострочення у відповідача визначається 02 числом відповідного місяця.

За таких обставин позивач неправомірно в розрахунку інфляційних застосовує коефіцієнт інфляції відповідного місяця, в якому заборгованість не існувала повний місяць (а.с.9-10; 81-82).

Сума боргу, грнДата виникнення простроченняПеріод нарахуваняСукупний індекс інфляції Інфляційні втрати, грн
370112,0002.05.2014 червень 2014 - травень 2016170,36260 420, 36
370112,0002.06.2014 липень 2014 - травень 2016168,68254 177, 47
370112,0002.07.2014 серпень 2014 травень 2016168,00251 690, 26
370112,0002.08.2014 вересень 2014 - травень 2016166,67246 755, 32
370112,0002.09.2014 жовтень 2014 травень 2016161,97229 370, 33
370112,0002.10.2014 листопад 2014 травень 2016158,17 215 319, 96
Всього: 1 457 733,70

За таких обставин, позов підлягає задоволенню частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню основний борг в сумі 2 220 672 грн 00 коп., інфляційні втрати в сумі 1 457 733 грн 70 коп. та 3 % річних у сумі 14 033 грн 86 коп. В іншій частині позову слід відмовити.

Відповідно до положень статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України витрати позивача зі сплати судового збору слід покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 81-1, 79, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Публічного акціонерного товариства Донецький завод гірничорятувальної апаратури до Державного підприємства Первомайськвугілля про стягнення 3 892 631 грн 35 коп. задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства Первомайськвугілля, 93292, м.Гірське Попаснянського району Луганська області, вул.Куйбишева, буд.21, ідентифікаційний код 32320594, на користь Публічного акціонерного товариства Донецький завод гірничорятувальної апаратури, 83048 м.Донецьк Донецької області, вул. Левицького, буд.31, ідентифікаційний код 00159491, основний борг в сумі 2 220 672 грн 00 коп., інфляційні втрати в сумі 1 457 733 грн 70 коп., 3 % річних у сумі 145 033 грн 86 коп., а також витрати зі сплати судового збору в сумі 57 351 грн 59 коп.

Видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині позову відмовити.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 14.02.2017.

Суддя О.В. Драгнєвіч