ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16.02.2017 Справа № 904/11467/16

За позовом Комунального підприємства Кам'янської міської ради "Тепломережі", м. Кам'янське, Дніпропетровська область

до Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ім. Дзержинського", м. Кам'янське, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості у розмірі 320 416, 63 грн.

Суддя Ліпинський О.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, дов. № 00.01.0209 від 25.10.2016;

від відповідача: ОСОБА_2, дов. № 20 від 31.01.2017;

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство Кам'янської міської ради "Тепломережі" (далі - Позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ім. Дзержинського" (далі - Відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 320 416, 63 грн., з яких: основна заборгованість у розмірі 150 703,20 грн., пеня у розмірі 128 195,15 грн., 3% річних у розмірі 10 267,71 грн., інфляційні втрати у розмірі 31 250,57 грн.

Позовні вимоги, обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем умов договору про відпуск теплової енергії № 6Д/13 1887 02 від 01.10.13 щодо своєчасної оплати поставленої теплової енергії.

Відповідач визнав позов в частині суми основного боргу у розмірі 150 703,20 грн., в частині стягнення нарахованих Позивачем пені, 3% річних, інфляційних втрат, заперечував, надав контррозрахунок. Крім того, Відповідач просив суд зменшити суму пені в порядку ст. 83 ГПК України, а також просив розстрочити виконання судового рішення на 3 місяці, у зв'язку зі скрутним фінансовим станом підприємства.

18.01.2017 в судовому засіданні оголошувалася перерва до 01.02.2017 згідно ст. 77 ГПК України.

В судовому засіданні 16.02.2017 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення згідно зі ст. 85 ГПК України.

Фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача та представника відповідача, дослідивши подані докази, господарський суд, -

встановив:

01.10.2013 року між Публічним акціонерним товариством "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ім. Дзержинського", назву якого змінено на Публічне акціонерне товариство "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ» (далі - Відповідач, Споживач) та Комунальним підприємством Дніпродзержинської міської ради "ДНІПРОДЗЕРЖИНСЬКТЕПЛОМЕРЕЖА", яке змінило назву на Комунальне підприємство Кам'янської міської ради "Тепломережі" (далі - Позивач, Постачальник) укладено договір №6Д/13-1887-02 на відпуск теплової енергії.

Предметом договору є продаж постачальником споживачеві теплової енергії для потреб опалення, вентиляції та гарячого водопостачання в кількості, у строки та на інших умовах, що зазначені в цьому договорі (п. 1.1. договору).

Споживач зобовязаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору (п.п. г) п. 3.2.).

Відповідно до абзаців 1, 3, 4, 5 п. 5.1. договору, розрахунки за теплову енергію, що споживається проводяться в грошовій формі відповідно до тарифів встановлених рішенням виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради (Облдержадміністрацією) або в іншій формі згідно з чинним законодавством. Постанова НКР РКПУ від 30.09.2011р. № 121.

Тарифи на послуги постачальника можуть бути змінені на підставі рішень органів державної влади з обовязковим повідомленням споживача і внесенням відповідних змін в діючий договір про розміри тарифів і термінах їх введення.

Розрахунковим періодом є календарний місяць, споживач самостійно одержує платіжну вимогу у постачальника, після 10-го числа наступного за розрахунковим місця.

Споживач на протязі розрахункового періоду сплачує постачальнику вартість зазначеної в договорі місячної кількості т/е, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок місяця. Остаточний розрахунок до 20 числа наступного за розрахунковим місяця.

Пунктом 5.2. договору встановлено, що всі розрахунки за цим договором виконуються на підставі платіжних вимог та двостороннього акту про постачання т/е, що виписує постачальник споживачу.

Двосторонній акт про постачання т/е споживач підписує і один екземпляр повертає постачальнику в 5-ти денний термін. В разі не повернення акту в зазначений термін та відсутності мотивованої (письмової) відмови, кількість отриманої т/е вважається беззаперечною та прийнятою до сплати.

Цей договір набуває чинності з дня його підписання обома сторонами та діє до 01.10.2014р., а в частині проведення розрахунків - до повного їх здійснення. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде заявлено однією із сторін (абзац 1 п. 9.1. Договору).

На виконання умов договору Позивачем в період з жовтня 2015 по березень 2016 поставлено теплову енергію на загальну суму 1 084 508,48 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи та підписаними сторонами актами постачання теплової енергії (а.с. 35-54).

Відповідач належним чином не виконав зобовязання за договором, оплату за надані послуги здійснив частково у розмірі 933 805,28 грн., внаслідок чого, виникла заборгованість у розмірі 150 703,20 грн.

Заборгованість у розмірі 150 703,20 грн. Відповідач визнав, доказів її оплати суду не надав.

Відповідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно, ставляться, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі у вигляд обовязку сплатити неустойку.

Відповідно до положень ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

За своєю правовою природою, неустойка (пеня, штраф) є видом забезпечення виконання зобовязання.

Згідно п. 5.1 договору, за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію нараховується пеня у розмірі 1% від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ. Нарахування пені проводиться учасником, після 20 числа наступного за розрахунковим місяця, при наявності заборгованості у споживача.

Позивачем надана розрахунок пені за загальний період прострочення з 21.12.15 по 05.12.16 (по кожному акту окремо), згідно якого її розмір склав 128 195,15 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі зазначеної норми матеріального права, Позивач вимагає стягнення трьох процентів річних від простроченої суми за загальний період 21.12.15 по 05.12.16, розмір яких склав суму 10 267,71 грн.

Здійснивши перевірку наданих Позивачем розрахунків пені та трьох процентів річних, суд дійшов висновку, що наведені в них підрахунки, проведений позивачем не вірно, у зв'язку із чим, зазначені розрахунки не приймається судом до уваги.

В матеріалах справи наявні надані Відповідачем контррозрахуноки пені та відсотків річних, згідно яких сума пені склала 120 022,45 грн., розмір відсотків річних, за вказаним підрахунком, становить 9 195,28 грн.

Розрахунки здійснений Відповідачем протягом періоду, за який Позивач вимагає стягнення пені та відсотків річних, по кожному акту окремо, з урахуванням часткових оплат заборгованості, та у відповідності до пункту 1.9. постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", згідно якого день фактичної сплати суми заборгованості не повинен включатися в період часу, за який здійснюється стягнення відповідних нарахувань. Крім того, відповідачем при здійсненні розрахунку враховано положення ч. 6 ст. 231 ГПК України та ч. 6 ст. 232 ГПК України.

Суд здійснив перевірку наданих Відповідачем контррозрахунків пені і відсотків річних, та дійшов висновку, що визначені в них нарахування відповідають умовам договору та приписам чинного законодавства.

Крім того, Позивач вимагає стягнення інфляційних втрат за загальний період прострочення з лютого 2016 по листопад 2016 (по кожному акту окремо), розмір яких склав 31 250,57 грн.

Суд здійснив перевірку наданих позивачем розрахунків інфляційних та дійшов висновку, що визначені в них суми відповідають умовам договору та приписам чинного законодавства.

Відповідачем надано контррозрахунок інфляційних втрат, за яким розмір відповідних нарахувань становить 26 849,04 грн. Здійснивши перевірку зазначеного контррозрахунку, суд дійшов висновку, що наведені в ньому підрахунки, проведений не вірно, в зв'язку із чим, зазначений контррозрахунок не приймається судом до уваги.

З урахуванням встановлених обставин, обґрунтованими суд вважає вимоги позивача в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 150 703,20 грн., пені у розмірі 120 022,45 грн., трьох відсотків річних у розмірі 9 195,28 грн., інфляційних втрат у розмірі 31 250,57 грн.

Відповідачем подано клопотання про зменшення суму пені на підставі ст. 551 ЦК України, ст. 233 ГК України.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Зі змісту наведених норм випливає, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки (штрафу), суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення розміру штрафних санкцій. При цьому, розмір, до якого вони підлягають зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Пунктом 1 ст. 233 ГК України закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частина 3 ст. 551 ЦК України встановлює, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зважаючи на те, що Відповідач знаходиться у важкому фінансовому стані, а також приймаючи до уваги ступень виконання зобов'язання Відповідачем, господарський суд вважає за можливе зменшити суму заявленої до стягнення пені до 70 000,00 грн.

Відповідачем подано клопотання про надання розстрочки виконання рішення суду строком на 3 місяці.

Як убачається з матеріалів справи, заява відповідача про надання розстрочки виконання судового рішення мотивоване тим, що відповідач здійснює господарську діяльність у надзвичайно складних умовах, що викликані нестабільністю світового ринку чорних металів, зменшенням ціни на металопродукцію, постійним зростанням цін на електроенергію, природний газ та сировину, зростанням тарифів на електроенергію. Заборгованість з розрахунків контрагентів комбінату суттєво впливає на можливість розрахунків відповідача перед контрагентами, в тому числі перед позивачем. За підсумками 2015 року сума збитків підприємства складає 1 356 307 тис.грн. За підсумками 9 місяців сума збитків складає 4 104 237 тис.грн. Крім того, сума невідшкодованих державою сум податків на додатну вартість складає 1 060 213 109,68 грн.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Підставою для відстрочки, розстрочки можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Відстрочка або розстрочка виконання рішення надається лише в тих випадках, коли є достатньо доказів того, що у сторін з поважних причин немає можливості виконати рішення у встановлений строк чи встановленим способом. При цьому, господарський суд повинен враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк чи попередньо встановленим способом, але перш за все повинен враховувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання.

Розглянувши подані докази, суд дійшов висновку щодо існування об'єктивних причин, які перешкоджають негайному виконанню рішення суду, що є підставою для задоволення заяви відповідача та надання розстрочки виконання рішення суду строком на 3 місяці рівними частинами по 88 605,54грн. щомісяця, починаючи з березня 2016 року.

Відповідно до приписів ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 549, 611, 625 ЦК України, ст.ст. 4, 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ" (51925, Дніпропетровська область, м. Кам'янське, вул. Соборна, 18 б, ) на користь Комунального підприємства Кам'янської міської ради "Тепломережі" (51914, Дніпропетровська область, м. Кам'янське, вул. Тритузн, 168, ) основний борг у розмірі 150 703,20грн., пеню у розмірі 70 000,00грн., три відсотки річних у розмірі 9 195,28 грн., інфляційні втрати у розмірі 31 250,57грн., витрат зі сплати судового збору у розмірі 4 667,58грн., видати наказ.

В решті позовних вимог відмовити.

Розстрочити виконання рішення суду строком на 3 (три) місяці, із щомісячною сплатою рівними частинами по 88 605,54 грн., за наступним графіком:

- березень 2017 - 88 605,54 грн.;

- квітень 2017 - 88 605,54 грн.;

- травень 2017 - 88 605,54 грн.;

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 21.02.17

Суддя ОСОБА_3