ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2017 р. Справа № 921/588/16-г/16

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Скрипчук О.С.

суддів Дубник О.П.

Матущака О.І.

при секретарі судового засідання Лагутіні В.Б.

розглянувши апеляційну скаргу Комунального підприємства «Тернопільводоканал» б/н від 19.12.2016 року

на рішення Господарського суду Тернопільської області від 02.12.2016 року

у справі № 921/588/16-г/16

за позовом: Комунального підприємства «Тернопільводоканал», м.Тернопіль

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, с.Петриків Тернопільського району Тернопільської області

про

- врегулювання переддоговірного спору між Комунальним підприємством «Тернопільводоканал» та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 щодо укладення Договору про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення № 3506 від 17.08.2016 року;

- визнання Договору про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення № 3506 від 17.08.2016 року в частині пп. 3 п. 1.1, п. 2.1, п. 3.1, п. 5.1, приміток до Схеми № 1846 балансової належності водопровідно-каналізаційних мереж до договору № 3506 від 17.08.2016 року про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення укладеним в редакції Комунального підприємства «Тернопільводоканал».

за участю представників:

від позивача: Чорненький В.В. - довіреність № 4075/16 від 28.12.2016 року;

від відповідача: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Тернопільводоканал» звернулось до Господарського суду Тернопільської області із позовом до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про: врегулювання переддоговірного спору щодо укладення договору про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення № 3506 від 17.08.2016 р.; визнання договору про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення № 3506 від 17.08.2016 р. в частині пп. 3 п. 1.1, п. 2.1, п. 3.1, п. 5.1, приміток до Схеми № 1846 балансової належності водопровідно-каналізаційних мереж до договору № 3506 від 17.08.2016 р. про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, укладеним в редакції Комунального підприємства «Тернопільводоканал».

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 02.12.2016 року у справі № 921/588/16-г/16 (суддя Хома С.О.) позов Комунального підприємства «Тернопільводоканал» задоволено частково. Суд виніс рішення, яким визнав укладеним між Комунальним підприємством «Тернопільводоканал» та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 договір про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення № 3506 від 17 серпня 2016 року, виклавши спірні пп. 3 п. 1.1, п. 2.1, п. 3.1, п. 5.1 в наступній редакції: пп.3 п. 1.1: Здійснювати водопостачання та водовідведення на наступні об'єкти Споживача: складські приміщення з торгівельним комплексом, адреса АДРЕСА_1. Ліміт водопостачання та водовідведення в об'ємі 27,57 м3/місяць згідно ТУ 2607/10 (в редакції відповідача);- п.2.1: Облік кількості використаної споживачем води та приймання стоків проводиться за показниками засобів вимірювальної техніки, занесених до Державного реєстру, з проведеною державною атестацією, опломбованих Водоканалом, які повинні встановлюватись на межі балансової належності мереж Виробника та Споживача, а у разі їх відсутності - згідно порядку передбаченого Правилами; - п. 3.1: Розподіл відповідальності між Виробником і Споживачем за стан та експлуатацію водопровідних і каналізаційних мереж, відповідно до Правил, визначається: т.К1, контрольний колодязь для відбору проб стічних вод т.К1 - згідно сх. 1846; - п. 5.1: Цей договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами і діє протягом одного року, а в частині своєчасно не виконаних зобов'язань - до моменту їх повного виконання. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням Комунальне підприємство «Тернопільводоканал» подало апеляційну скаргу б/н від 19.12.2016 року, в якій просить рішення Господарського суду Тернопільської області від 02.12.2016 року змінити та викласти пп. 3, п.1.1, п. 2.1, п. 3.1 та примітки до схеми № 1846 до договору № 3506 від 17.08.2016 року про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення у редакції позивача.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті рішення порушено норми матеріального права. А саме скаржник стверджує, що судом першої інстанції не враховані вимоги чинного законодавства України, зокрема ст.ст. 13,14 Конституції України та ст.ст. 8, 319, 322 ЦК України, п. п. 134.1.1 ст. 134 Податкового кодексу України, ст. 30 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. 6 Порядку формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 869 від 01.06.2011 року, п. 1.3. Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України затверджених Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 190 від 27.06.2008 року, п. 11 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення за типовим договором про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, п. 7 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 «Основні засоби», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 92 від 27.04.2000 року.

Відповідачем було подано до суду відзив на апеляційну скаргу б/н від 13.01.2017 року, в якому просить рішення Господарського суду Тернопільської області від 02.12.2016 року залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Відповідач явку уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив незважаючи на те, що про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення учасників процесу, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.08.2016 року Комунальним підприємством «Тернопільводоканал» було направлено Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_2 (відповідачу) супровідний лист № 2173/16 від 19.08.2016 року з долученими двома примірниками договору про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення № 3506 від 17.08.2016 року з проханням підписати даний договір та повернути один примірник позивачу.

29.08.2016 року відповідач надіслав позивачеві підписаний договір позивачу з доданими до нього протоколом розбіжностей № 1 від 25.08.2016 р. та протоколом розбіжностей № 2 від 25.08.2016 року до Схеми № 1846 балансової належності водопровідно-каналізаційних мереж.

05.09.2016 року позивачем було направлено відповідачу лист №2267/16 від 01.09.2016 року з пропозицією звернутись до КП «Тернопільводоканал» щодо узгодження вказаних відповідачем розбіжностей у протоколах розбіжностей до проекту договору.

Пізніше, 16.09.2016 року відповідач звернувся до директора КП «Тернопільводоканал» з проханням надання у письмовій формі пропозицій щодо можливостей узгодження розбіжностей, вказаних у протоколах розбіжностей до проекту договору № 3506 від 17.08.2016 р.

Проте, КП «Тернопільводоканал» погоджується лише частково з пропозиціями відповідача щодо внесення запропонованих змін до договору (а саме по п.4.2 підпункт 4), а решту розбіжностей, що залишились неврегульованими, передав на вирішення до суду.

При винесенні постанови колегія суддів виходила з наступного.

Частиною 3 статті 179 Господарського кодексу України передбачено, що укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Згідно ч.4 ст.179 Господарського кодексу України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови умови договору, що не суперечать законодавству; примірного договору, рекомендованого органом управління суб'єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст; типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови; договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб'єктів, коли ці суб'єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту.

Згідно ч.7 ст.179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Як визначається ч. 3 ст. 184 Господарського кодексу України укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених статтею 179 цього Кодексу, не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами статті 181 цього Кодексу та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору .

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до ст.19 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" послуги з питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання на підставі договору з підприємствами, установами або організаціями, що безпосередньо користуються централізованим питним водопостачанням. Договір про надання послуг з питного водопостачання укладається безпосередньо між підприємством питного водопостачання або уповноваженою ним юридичною чи фізичною особою і споживачем.

Відтак, договір про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення є обов'язковим в силу вказаного закону, при цьому такі договори мають укладатись на основі типового договору.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. №630 затверджено відповідний Типовий договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Згідно ст. 180 Господарського кодексу України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках.

Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору.

За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов'язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони.

Якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладення якого є обов'язковим для сторін на підставі закону, або сторона - виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими.

В ході розгляду справи з'ясовано, що сторонами дотримано порядок укладення договору, передбаченого статтею 181 ГК України.

Позивач просить суд викласти підпункт 3 пункту 1.1 договору в наступній редакції: «Здійснювати водопостачання та водовідведення на наступні об'єкти Споживача: складські приміщення з торгівельним комплексом, адреса АДРЕСА_1. Ліміт водопостачання та водовідведення в об'ємі 12,57 м3/місяць неопалювального сезону, 12,57 м3/місяць опалювального сезону згідно ТУ 279/03р».

Згідно Протоколу розбіжностей № 1 від 25.08.2016 року підпункт 3 пункту 1.1 договору, в редакції відповідача, викладений наступним чином: «Здійснювати водопостачання та водовідведення на наступні об'єкти Споживача: складські приміщення з торгівельним комплексом, адреса АДРЕСА_1. Ліміт водопостачання та водовідведення в об'ємі 27,57 м3/місяць згідно ТУ 2607/10».

Позивач в позовній заяві стверджує, що Технічні умови №2607/10 від 06.10.2010 року, видані взамін Технічних умов №379/03 від 31.07.2003 р., на даний час не виконані та застосовуватись не можуть. Так, невиконаними залишились умови п.5 та п.7 розділу «Умови водопостачання» щодо встановлення засобу обліку із засобом диспетчеризації в місці підключення та встановлення засувки.

Однак, як вбачається у листі № 2111/16 від 11.08.2016 року КП «Тернопільводоканал» повідомило відповідача, зокрема, про те, що розглянувши його звернення від 02.08.2016 року на технічній раді підприємства, внесення змін в технічні умови № 2607/10 від 06.10.2010 року на підключення (збільшення ліміту) складських приміщень з торгівельним комплексом по АДРЕСА_1 до мереж водопостачання та водовідведення: п. 7 розділу «Умови водопостачання» «Встановити засувку d=100мм (16 атм) аналогічну, виробництва компаній HAWLE, DANFOSS, AVK на водопровідній мережі» знімається; повідомило, що згідно п. 7 ст. 30 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», технічні умови є чинними до завершення будівництва; вказало також, що при виготовленні проектно-кошторисної документації на підключення (збільшення ліміту) вищезгаданого об'єкту (розділи ЗВК) необхідно виконувати чинні (введені в дію на протязі останнього часу) Державні Будівельні Норми та Правила, а саме вимоги щодо встановлення приладів обліку в місці підключення, лічильників з пристроями для знімання інформації і передачі даних на диспетчерський пункт та інших чинних вимог законодавства.

Відтак, твердження позивача про те, що відповідачем не виконано п.7 Технічних умов №2607/10 від 06.10.2010 року, судом оцінюється критично.

Згідно п.5 Технічних умов №2607/10 від 06.10.2010 року умовою водопостачання в місці підключення становити лічильник води типу «мокрохід» з лічильним механізмом в метрологічному класі точності «С» (ду 15мм) з передавачем імпульсів та радіо модулем, аналогічним Scout P2, виробництва компанії Sensus.

24.10.2016 року до матеріалів справи від позивача поступили пояснення б/н від 24.10.2016 року, яких зазначено, що відповідно до п.5 Умов водопостачання Технічних умов №2607/10 від 06.10.2010 року передбачено встановлення лічильника в місці підключення мережі. Натомість на даний час лічильник встановлено в приміщенні ФОП ОСОБА_2 відповідно до п.5 Умов водопостачання Технічних умов №279/03 від 31.07.2003. Водночас умова щодо встановлення засобу диспетчеризації (передавач імпульсів з радіо модулем) взагалі залишається не виконаною. Зазначений факт не заперечується відповідачем.

Згідно п. 1 ст. 30 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначається, що технічні умови - комплекс умов та вимог до інженерного забезпечення об'єкта будівництва, які повинні відповідати його розрахунковим параметрам, зокрема щодо водо-, тепло-, енерго- і газопостачання, каналізації, радіофікації, зовнішнього освітлення, відведення зливових вод, телефонізації, телекомунікації, диспетчеризації, пожежної та техногенної безпеки.

У відповідності до п. 7 даного Закону технічні умови є чинними до завершення будівництва об'єкта незалежно від зміни замовника. Зміни до технічних умов можуть вноситися тільки за згодою замовника.

Згідно п. 1.2 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 190 від 27.06.2008 р., технічні умови - комплекс умов та вимог до інженерного забезпечення об'єкта будівництва, які повинні відповідати його розрахунковим параметрам, зокрема щодо водопостачання, водовідведення.

Судом встановлено, що Технічні умови № 279/03 від 31.07.2003 року, видані Комунальним підприємством «Тернопільводоканал» Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_2 на під'єднання об'єкту складське приміщення з торгівельним комплексом до мереж водопроводу і каналізації. В Технічних умовах зазначено, що вони дійсні до 01.06.2006 року. Однак, в даних Технічних умовах також зазначається, що термін дії Технічних умов було продовжено до 01.06.2011 року.

З огляду на наведене, термін дії Технічних умов № 279/03 від 31.07.2003 року закінчився 01.06.2011 року, а тому зазначати дані Технічні умови в договорі про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, який укладається між сторонами у 2016 році, є недоцільним.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що спірний пп. 3 п. 1.1 договору про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення № 3506 від 17 серпня 2016 року слід викласти в редакції відповідача, а саме: «п.п.3 п. 1.1: Здійснювати водопостачання та водовідведення на наступні об'єкти Споживача: складські приміщення з торгівельним комплексом, адреса АДРЕСА_1. Ліміт водопостачання та водовідведення в об'ємі 27,57 м3/місяць згідно ТУ 2607/10.»

Щодо вимоги позивача про викладення п. 2.1 договору в наступній редакції:»Облік кількості використаної Споживачем води та приймання стоків проводиться за показниками засобів вимірювальної техніки, занесених до Державного реєстру, з проведеною державною атестацією, опломбованих Водоканалом, які повинні встановлюватись на межі балансової належності мереж Виробника та Споживача, а у разі їх відсутності - згідно порядку передбаченого Правилами. Крім цього, Споживач оплачує Виробнику різницю між показниками загального засобу обліку води та сумарними показниками водомірів субабонентів, які здійснюють водоспоживання після загально групового приладу обліку (згідно схеми № 1846, ТВ1). У випадку виникнення різниці між показниками загальногрупового лічильника та сумарною кількістю показників лічильників субабонентів, дана різниця розподіляється пропорційно між всіма абонентами, відповідно до споживання за індивідуальними водолічильниками», колегія суддів зазначає наступне.

Відповідачем у протоколі розбіжностей № 1 від 25.08.2016 року викладено пункт 2.1 в такій редакції: «Облік кількості використаної Споживачем води та приймання стоків проводиться за показниками засобів вимірювальної техніки - водоміру SENSUS № 260371, який встановлено та опломбовано КП «Тернопільводоканал» в приміщенні, безпосередньо за зовнішньою стіною будівлі в місці входу водопровідного вводу згідно п. 5.2 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 190 від 27.06.2008 р.»

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, зокрема, що відповідно до ч. 2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку; при цьому ані цим Законом, ані будь-яким іншим законодавчим актом не передбачено, що розрахунок плати проводиться лише за одним засобом обліку. Також позивач зазначає, що посилання відповідача на п. 5.2 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України вбачається некоректним; зазначений пункт встановлює, що вузли обліку повинні розташовуватись, як правило, на межі балансової належності мереж виробника та споживача, або за згодою виробника в приміщеннях, розташованих безпосередньо за зовнішньою стіною будівлі в місці входу водопровідного вводу; проте, КП «Тернопільводоканал» не погоджується із встановленням засобу обліку в приміщенні споживача.

Відповідно до п. 5.1 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 190 від 27.06.2008 року, облік відпущеної питної води та прийнятих стоків здійснюється виробником і споживачами засобами вимірювальної техніки, які занесені до Державного реєстру або пройшли державну метрологічну атестацію.

Згідно п. 5.3 Правил обладнання вузла обліку здійснюється за рахунок споживачів.

В п. 9.5 Правил визначається, що у разі відсутності у споживача засобу обліку або неможливості виконати ремонт існуючого виробник має право зобов'язати споживача встановити або замінити засіб обліку у визначений ним термін відповідно до умов договору.

Як вбачається з матеріалів справи, 06.08.2009 року між Комунальним підприємством «Тернопільводоканал» та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2, було укладено Договір про встановлення засобу обліку холодної води. Згідно п. 1 якого абонент взяв на себе зобов'язання до 01 січня 2010 року за власні кошти придбати та встановити засіб обліку метрологічного класу точності «C» Ду-15 мм, з можливістю радіозйому показників водолічильника за допомогою системи, аналогічної системі Sensus Scout, на об'єкті за адресою АДРЕСА_2.

Згідно Акту технічного обстеження водоканалізаційних мереж від 07.08.2009 року КП «Тернопільводоканал» було опломбовано водомір Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (абонента) Sensus № 260371, який встановлено в складському приміщенні по АДРЕСА_1.

У відповідності до Акту технічного обстеження водоканалізаційних мереж від 20.10.2016 року КП «Тернопільводоканал» встановлено, що відповідачем не виконано попередження по перенесенню та встановленню водоміра на межу балансової належності спільного водопроводу.

Як вбачається з Акту технічного обстеження водоканалізаційних мереж від 09.11.2016 року ФОП ОСОБА_2 (абонентом) (АДРЕСА_1) встановлено водомір на межі балансової належності, який не відповідає споживанню води Абонентом та виданим Технічним умовам; дане встановлення проведене без згоди та погодження Водоканалу, водомір встановлено з порушенням правил технічної експлуатації.

Згідно п. 3.1 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 190 від 27.06.2008 року, розрахунки за спожиту питну воду та скид стічних вод здійснюється на основі показів засобів обліку.

Як визначається в п. 5.2 Правил вузли обліку повинні розташовуватись на мережі споживача, як правило, на межі балансової належності мереж виробника та споживача, або за згодою виробника в приміщеннях, розташованих безпосередньо за зовнішньою стіною будівлі в місці входу водопровідного вводу.

Враховуючи те, що КП «Тернопільводоканал» не надало згоди споживачу ФОП ОСОБА_2 на встановлення лічильника в його приміщенні, а тому суд першої інстанції прийшов до висновку, що п.2.1 договору слід викласти в такій редакції, а саме : «п.2.1: Облік кількості використаної Споживачем води та приймання стоків проводиться за показниками засобів вимірювальної техніки, занесених до Державного реєстру, з проведеною державною метрологічною атестацією, опломбованих Водоканалом, які повинні встановлюватись на межі балансової належності мереж Виробника та Споживача, а в разі їх відсутності - згідно порядку передбаченого Правилами.».

Щодо вимоги позивача про викладення п. 3.1 договору в наступній редакції: «Розподіл відповідальності між Виробником і Споживачем за стан та експлуатацію водопровідних і каналізаційних мереж, відповідно до Правил, визначається: тВ1, тК1, контрольний колодязь для відбору проб стічних вод тК1 - згідно сх. 1846», колегія суддів зазначає наступне.

Відповідачем у протоколі розбіжностей № 1 від 25.08.2016 року викладено пункт 3.1 договору в такій редакції: «Розподіл відповідальності між Виробником і Споживачем за стан та експлуатацію водопровідних і каналізаційних мереж, відповідно до Правил, визначається: лічильником в приміщенні Споживача, тК1, контрольний колодязь для відбору проб стічних вод тК1 - згідно схеми № 1846».

В ході розгляду справи представниками сторін зазначено, що спірних питань по тК1, контрольний колодязь для відбору проб стічних вод тК1 - згідно сх.1846 між позивачем та відповідачем не виникає. Спірні питання є по тВ1.

Згідно п. 1.2 договору № 3506 про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення від 17.08.2016 року споживач зобов'язався, зокрема: належно експлуатувати водопровідні і каналізаційні мережі, пристрої та прилади на них, які перебувають у нього на балансі, а також спільно з іншими споживачами, котрі споживають воду із відповідного (спільного) водопровідного вводу, здійснювати обслуговування та утримання водопровідної мережі та приладів на ній, що не перебувають на балансі Виробника, за власний рахунок, відповідно до схеми № 1846.

З даного пункту договору вбачається, що відповідач (споживач) зобов'язався належно експлуатувати водопровідні і каналізаційні мережі, пристрої та прилади на них, які перебувають у нього саме на балансі.

В п. 4.2 розділу ІV договору № 3506 від 17.08.2016 року сторони передбачили, що виробник має право тимчасово припинити подачу води або відключити каналізаційну мережу споживача, попередивши його про це (офіційним листом, телеграмою, телефонограмою, тощо) за 3 дні до моменту застосування вказаних санкцій, в разі, зокрема: незадовільного технічного стану водопровідних та каналізаційних мереж, пристроїв і споруд, які перебувають на балансі споживача.

Враховуючи умови, викладені в даному пункті договору, відповідач несе відповідальність за технічний стан лише тих водопровідних та каналізаційних мереж, пристроїв і споруд, які перебувають на його балансі.

Як вбачається з матеріалів справи, частина водопровідної мережі від точки врізки в спільну мережу до точки В1 (згідно схеми № 1846) не перебуває на балансі споживача - Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2.

В листі № 2716/16 від 19.10.2016 року, який був адресований суб'єктам підприємницької діяльності, в т. ч. Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_2, позивач повідомляв, що об'єкти за адресою село Петриків, підключені до водопроводу, який перебуває на балансі ТзОВ «Санаторій «Веселка».

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачу - Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 не належить ні право власності, ні право користування на водопровідну мережу від точки врізки відповідача до даної мережі та до точки В1, а тому відповідач не в змозі забезпечувати експлуатацію, технічне обслуговування, ремонт таких мереж. А відтак, відповідач не зобов'язаний нести відповідальність за їх стан.

Згідно п. 6 Технічних умов №2607/10 від 06.10.2010 року (взамін ТУ №279/03) на підключення (збільшення ліміту) складських приміщень з торгівельним комплексом до мереж водопостачання водовідведення, адреса об'єкту - АДРЕСА_1; найменування об'єкту - пекарня, відповідальність за технічний стан водопровідно-каналізаційних мереж і колодязів несе власник мереж.

З огляду на наведене, суд вважає, що п.3.1 договору слід викласти в такій редакції: «п. 3.1: «Розподіл відповідальності між Виробником і Споживачем за стан та експлуатацію водопровідних і каналізаційних мереж, відповідно до Правил, визначається: т.К1, контрольний колодязь для відбору проб стічних вод т.К1 - згідно сх. 1846».

Щодо вимог позивача про викладення п. 5.1 договору в наступній редакції: «Цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє протягом одного року, а в частині своєчасно не виконаних зобов'язань - до моменту їх повного виконання», колегія суддів зазначає наступне.

Відповідачем у протоколі розбіжностей № 1 від 25.08.2016 року викладено пункт 5.1 договору в такій редакції: «Цей договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами і діє протягом п'яти років, а в частині своєчасно не виконаних зобов'язань - до моменту їх повного виконання».

Пунктом 5.2 договору № 3506 про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення від 17.08.2016 року сторони погодили, що договір вважається щорічно продовженим на тих самих умовах, якщо упродовж одного місяця до закінчення терміну його дії жодна із сторін не направить іншій стороні письмової заяви про припинення дії договору.

Суд вважає, що спірний п. 5.1 договору про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення № 3506 від 17 серпня 2016 року слід викласти в редакції а саме: «п.5.1: Цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє протягом одного року, а в частині своєчасно не виконаних зобов'язань - до моменту їх повного виконання».

Також відповідач надіслав позивачу Протокол розбіжностей № 2 від 25.08.2016 р. до Схеми № 1846 балансової належності водопровідно-каналізаційних мереж до Договору № 3506 від 17.08.2016 р. про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення наступного змісту:

1)Редакція КП «Тернопільводоканал»: «зеленим кольором - водопровід, що перебуває на обслуговуванні у Споживача». Редакція ФОП ОСОБА_2: «виключити».

2)Редакція КП «Тернопільводоканал»: В1 - точка розмежування балансової належності водопровідних мереж. Редакція ФОП ОСОБА_2: «Лічильник в приміщенні Споживача - точка розмежування балансової належності водопровідних мереж».

У позовній заяві Комунальне підприємство «Тернопільводоканал» просило суд затвердити в редакції позивача примітки до Схеми № 1846 балансової належності водопровідно-каналізаційних мереж до договору № 3506 від 17.08.2016 р. про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення:

Як зазначено в п. 1.2 договору № 3506 про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення від 17.08.2016 року споживач зобов'язався, зокрема: належно експлуатувати водопровідні і каналізаційні мережі, пристрої та прилади на них, які перебувають у нього на балансі, а також спільно з іншими споживачами, котрі споживають воду із відповідного (спільного) водопровідного вводу, здійснювати обслуговування та утримання водопровідної мережі та приладів на ній, що не перебувають на балансі Виробника, за власний рахунок, відповідно до схеми № 1846.

Відтак, відповідач погодився здійснювати обслуговування лише тих водопровідних і каналізаційних мереж, пристроїв та приладів на них, які перебувають у нього на балансі.

Судом встановлено, що частина водопровідної мережі від точки врізки в спільну мережу до точки В1 (згідно схеми № 1846) не перебуває на балансі споживача - Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2. А відтак, тВ1 не може бути точкою розмежування балансової належності водопровідних мереж позивача та відповідача.

З огляду на наведене, суд вважає, що редакцію позивача примітки до Схеми № 1846 балансової належності водопровідно-каналізаційних мереж до договору № 3506 від 17.08.2016 р. про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, зокрема, щодо точки В1 - точки розмежування балансової належності водопровідних мереж слід відхилити, як таку, що не відповідає вимогам чинного законодавства.

Разом з тим, суд не може погодитися з редакцією відповідача щодо примітки до Схеми № 1846 балансової належності водопровідно-каналізаційних мереж до договору № 3506 від 17.08.2016 р. про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, оскільки зазначення лічильника в приміщенні Споживача як точки розмежування балансової належності водопровідних мереж суперечить вимогам Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 190 від 27.06.2008 року.

Щодо позовних вимог щодо затвердження в редакції позивача примітки до Схеми № 1846 балансової належності водопровідно-каналізаційних мереж до договору № 3506 від 17.08.2016 р. про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення: зеленим кольором - водопровід, що перебуває на обслуговуванні у споживача, то суд вважає, що такі вимоги не підлягають задоволення, оскільки обслуговування (технічне) водопроводу повинно здійснюватись силами персоналу, який має спеціальні знання. Позивачем не доведено письмовими доказами, що відповідач має можливість здійснювати таке обслуговування. А відтак, позивач не вправі вимагати покладення на відповідача обов'язків по обслуговуванню такої мережі.

Згідно Протоколу розбіжностей № 2 від 25.08.2016 р. до Схеми № 1846 балансової належності водопровідно-каналізаційних мереж до Договору № 3506 від 17.08.2016 р. про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення редакція відповідача щодо "зеленим кольором - водопровід, що перебуває на обслуговуванні у споживача" наступного змісту: "виключити". Суд погоджується з такою редакцією відповідача, та вважає що в примітках до Схеми № 1846 балансової належності водопровідно-каналізаційних мереж до договору № 3506 від 17.08.2016 р. про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення слова "зеленим кольором - водопровід, що перебуває на обслуговуванні у Споживача" слід виключити.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Тернопільської області від 02.12.2016 року відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для його скасування немає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1.Рішення Господарського суду Тернопільської області від 02.12.2016 року у даній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3. Справу направити в Господарський суд Тернопільської області.

Головуючий - суддя Скрипчук О.С.

суддя Дубник О.П.

суддя Матущак О.І.