РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2017Справа №910/22837/16

За позовом Публічного акціонерного товариства «ДЕЛЬТА БАНК»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київбудінвест 2005»

про стягнення 204 335,82 грн.

суддя Пукшин Л.Г.

Представники сторін:

від позивача Толкачов О.І. - представник за довіреністю б/н від 30.01.2017

від відповідача не з'явився

В судовому засіданні 15.02.2017 в порядку ст. 85 ГПК України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ДЕЛЬТА БАНК» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київбудінвест 2005» про стягнення 204 335,82 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що всупереч умов укладеного між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Київбудінвест 2005» кредитного договору № 0 від 28.12.2007р., в період з 19.12.2011р. по 05.12.2016р. у відповідача виникла заборгованість у розмірі 204 335,82 грн. Враховуючи, що 08.12.2011р. ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «УкрСиббанк» уклали договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, ПАТ «Дельта Банк» набуло статус нового кредитора за договором № 0 від 28.12.2007р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.12.2016 порушено провадження у справі № 910/22837/16 за вказаною позовною заявою та призначено розгляд справи в судовому засіданні 25.01.2017.

У зв'язку з неявкою відповідача розгляд справи неодноразово відкладався.

У судове засідання, призначене на 15.02.2017, з'явився представник позивача, позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити у повному обсязі.

Відповідач вкотре не забезпечив явку уповноваженого у судове засідання, про поважні причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвали суду не виконав, обґрунтованих клопотань щодо своєї неявки не направляв, хоча про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.

При цьому, судом враховано, що відповідно до п. 3.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Статтею 77 вказаного Кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст.69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, третіх осіб, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно із п.3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

У п. 3 Постанови №11 від 17.10.2014р. Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення" розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010р., "Смірнова проти України" від 08.11.2005р., "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006р., "Літоселітіс Проти Греції" від 05.02.2004р.)

Одночасно, застосовуючи відповідно до ч.1 ст.4 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

Таким чином, незважаючи на те, що відповідач не з'явився у судове засідання, справа може бути розглянута за наявними у ній документами у відповідності до вимог ст.75 Господарського процесуального кодексу України, а неявка даних учасників судового спору не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

28.12.2007 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (надалі - банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Київбудінвест 2005» (надалі - позичальник/відповідач) було укладено Кредитний договір № 0 (надалі - кредитний договір) відповідно до пункту 1.1 якого банк зобов'язується надати позичальнику, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використати і повернути банку кредит (грошові кошти) в національній валюті України в сумі 118 800 грн. в порядку і на умовах, визначених цим Кредитним договором.

Надання кредиту здійснюється у наступний термін: 28.12.2007 (п. 1.2.1 Кредитного договору).

Відповідно до пункту 1.2.2 Кредитного договору позичальник у будь-якому випадку зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту (додаток № 1 до Кредитного договору), але не пізніше 27.12.2013, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного терміну (достроково) відповідно до умов розділу 11 цього Кредитного договору на підставі будь-якого з пунктів 2.3, 5.3, 5.5, 5.6, 5.9, 5.10, 5.11, 7.4 Кредитного договору.

Згідно з п. 1.3.1 Кредитного договору за використання кредитних коштів за цим Кредитним договором встановлюється процентна ставка в розмірі 15,5% річних, якщо не встановлена інша ставка згідно умов цього Кредитного договору.

За користування кредитними коштами понад встановлений Кредитним договором строк процентна ставка встановлюється у розмірі 23,25% річних. Такий розмір ставки застосовується до всієї простроченої суми основного боргу Позичальника за Кредитним договором. Нарахування та облік таких процентів Банк здійснює відповідно до умов цього Кредитного договору та вимог чинного законодавства України, зокрема нормативних актів НБУ (п. 1.3.2 Кредитного договору).

Пунктом 1.3.5 Кредитного договору визначено, що позичальник зобов'язується сплачувати проценти за Кредитним договором у строк - протягом перших 10 робочих днів кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані проценти користування кредитом.

28.12.2007 укладено додаток № 1 до Кредитного договору, у якому погодили графік погашення кредиту.

За доводами позивача, що підтверджується матеріалами справи, 08.12.2011 між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (надалі - позивач/покупець) та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (продавець) було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами (надалі - договір купівлі-продажу).

Відповідно до пункту 2.1 (a) договору купівлі-продажу з урахуванням положень цього договору та відповідно до них продавець цим погоджується продати (відступити) права вимоги за кредитами та передати їх покупцеві, а покупець цим погоджується придбати права вимоги за кредитами та прийняти їх та сплатити ціну купівлі.

Відповідно до пункту 2.1 (b) сторони підтверджують свій намір, який полягає в тому, що транзакція, передбачена цим договором, є купівлею-продажем (відступленням), і що до неї застосовуються положення українського законодавства, які регулюють купівлю-продаж (відступлення) прав вимоги. Сторони цим підтверджують, що вони не мають наміру створити відповідно до цього договору заставу, будь-яке інше право забезпечення або обтяження прав вимоги за кредитами, що забезпечує виконання боргу або будь-якого іншого зобов'язання.

Як вбачається із додатку № 1 до договору купівлі-продажу «Перелік прав вимоги за кредитами» позивачем також куплено вимоги за кредитним договором № 0 від 28.12.2007.

Крім цього, судом встановлено, що рішенням Господарського суду міста Києва від 25.05.2011 у справі № 34/185 позовні вимоги Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» задоволено, вирішено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Київбудінвест 2005» на користь банку 100 650 грн - заборгованості кредитним договором № 0 від 28.12.2007, 33 782 грн - заборгованості по процентам, 26,73 грн - пені за прострочення сплати кредиту, 27,55 грн - пені за прострочення сплати процентів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.04.2012 заяву Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про заміну сторони правонаступником задоволено та замінено стягувача за наказом №34/185 від 10.06.2011 виданого Господарським судом м. Києва з Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», його правонаступником - Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк».

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Отже, з огляду на зазначене вище, до позивача перейшли всі права та обов'язки за кредитним договором № 0 від 28.12.2007.

За доводами позивача, відповідачем так і не було виконано зобов'язання за договором щодо повернення тіла кредиту, за договором, строк виконання якого настав, у зв'язку з чим позивачем нараховані проценти за користування кредитом за період з 19.12.2011 по 05.12.2016 у розмірі 204 335,82 грн.

Отже, спір у справі виник у зв'язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов'язання по поверненню кредиту, у зв'язку з чим позивач вказує на існування заборгованості по процентам.

Кредитний договір № 0 від 28.12.2007 за своєю правовою природою є кредитним договором, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 71 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно із ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 345 Господарського кодексу України кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 ЦК України).

Сторони в договорі погодили розмір процентів за користування кредитом на підставі якого позивачем правомірно обраховано суму заборгованості по сплаті процентів.

Матеріалами справи підтверджується існування заборгованості позичальника по поверненню кредиту у зв'язку з чим позивачем правомірно нараховані проценти за користування кредиту у розмірі 204 335,82 грн.

Судом також встановлено, що на підставі правління Національного банку України від 02.10.2015 № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідації ПАТ «Дельта Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.10.2015 прийнято рішення № 118 «Про початок здійснення процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Оскільки, чинним законодавством України не передбачено припинення кредитних зобов'язань боржників перед банком у випадку прийняття рішення про відкликання ліцензії та призначення ліквідатора, то відповідно зобов'язання відповідача, які випливають з правочину (кредитного договору), є обов'язковими до виконання.

Аналогічно правової позиції дотримується у Вищий господарський суд України у постанові від 28.01.2014 у справі № 922/4124/13.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема, в силу вимог ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги.

З огляду на вищевикладене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 49 ГПК України витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Київбудінвест 2005» (04111, м. Київ, вул.. Блюхера, буд. 11; ідентифікаційний код 33308625) на користь Публічного акціонерного товариства «ДЕЛЬТА БАНК» (01133, м. Київ, вул.. Щорса, буд. 36-б; ідентифікаційний код 34047020) заборгованість по відсоткам за кредитним договором № 0 від 28.12.2007 у сумі 204 335 (двісті чотири тисячі триста тридцять п'ять) грн 82 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 065 (три тисячі шістдесят п'ять) грн 04 коп.

3. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 15.02.2017.

Суддя Пукшин Л.Г.