ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2017 р. Справа № 911/3882/16

За позовом Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма РОКСАНА

про внесення змін до договору оренди земельної ділянки

Суддя С.І.Чонгова

Представники:

від позивача: ОСОБА_2 (довіреність б/н від 03.01.2017);

від відповідача: Модіна -ОСОБА_3 (довіреність№3 від 20.01.2017).

СУТЬ СПОРУ: Віто-Поштова сільська рада Києво-Святошинського району Київської області звернулась до господарського суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма РОКСАНА (далі ТОВ ВКФ РОКСАНА) та просить суд внести зміни до договору оренди земельної ділянки від 29.08.2005, укладеного між Віто-Поштовою сільською радою Києво-Святошинського району Київської області та ТОВ ВКФ РОКСАНА, який посвідчений нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу ОСОБА_4 29.08.2005, зареєстрований в реєстрі за №8885, який пройшов державну реєстрацію 28.09.2005 за № 27, виклавши п.4.2 договору в наступній редакції: Оренда земельної ділянки проводиться з оплатою у розмірі 12 (дванадцять) відсотків від нормативної грошової оцінки орендованої земельної ділянки на рік у вигляді щомісячних платежів рівними частками на рахунок орендодавця, але не пізніше десятого числа місяця, слідуючий за звітним.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те, що, між Віто- Поштовою сільською радою Києво-Святошинського району Київської області та ТОВ ВКФ РОКСАНА укладено договір від 29.08.2005 оренди земельної ділянки. ОСОБА_5 №21-3 21 сесії Віто-Поштова сільська рада Києво-Святошинського району Київської області 6 скликання від 07.12.2012 було вирішено встановити розмір річної орендної плати за користування на умовах оренди земельними ділянками в межах с. Віто-Поштова та с. Юрівка субєктами господарювання (орендарями) 12%. Позивачем на адресу відповідача надсилався лист про необхідність внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 29.08.2005 та три екземпляри додаткової угоди до договору, однак жодної відповіді не надходило.

Відповідач у справі ТОВ ВКФ РОКСАНА у своєму відзиві просить суд відмовити у задоволенні позивних вимог позивача вказуючи на те, що позивні вимоги є необґрунтованими. Крім того, відповідачем заявлено про сплив строку позовної давності у даній справі.

У судовому засіданні 12.12.2016 оголошувалась перерва в розгляді справи до 16.01.2017.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

29.08.2005 ОСОБА_5 Поштовою сільською радою Києво Святошинського району (далі - орендодавець) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Виробничо комерційна фірма «РОКСАНА» (далі орендар) укладено договір оренди земельної ділянки (а.с.10-16, далі договір).

Відповідно до умов якого позивач орендодавець відповідно до рішення 30 сесії 4 скликання ОСОБА_5 Поштової сільської ради, Києво Святошинського району Київської області від 09 серпня 2005 року, надає, а відповідач орендар приймає у строкове платне володіння і користування земельну ділянку для розміщення виробничої бази, яка знаходиться за адресою: село Юрівка, Києво Святошинського району Київської області, вулиця Шевченка, загальною площею 1,0 га (п.п. 1.1, 2.2, 5.1 договору).

Згідно п. 3.1 договору, договір укладено строком на 5 (пять) років.

Вказаний договір посвідчений нотаріусом Києво Святошинського районного нотаріального округу ОСОБА_4 29.08.2005 року, зареєстрований в реєстрі за № 8885, який пройшов державну реєстрацію 28.09.2005 року за № 27.

21.09.2010 між сторонами було укладено договір про внесення змін до договору оренди земельної ділянки, відповідно до якої сторонами погоджено, що договір укладено строком на 44 роки, починаючи з дати його державної реєстрації (а.с.17), тобто в межах строку дії договору сторонами збільшено строк оренди. Вказані зміни пройшли держану реєстрацію 29.12.2010 (а.с.18).

Згідно п. 4.8 договору, розмір орендної плати щорічно переглядається у випадку і з моменту: зміни умов господарювання, передбачених Договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляційних процесів; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини Орендаря, що підтверджено документами; у разі невиконання Орендодавцем обовязку повідомити Орендаря про права третіх осіб на орендовану земельну ділянку; в інших випадках, передбачених законодавством України.

Як визначено п. 4.2 договору, сума орендної плати визначається у розмірі 1,5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки та становить 4747,59грн на рік.

19.04.2011 між сторонами було укладено договір № 2 про внесення змін до договору оренди земельної ділянки, відповідно до якого п. 4.2. було викладено в наступній редакції: сума орендної плати визначається у розмірі 5% (пять) відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки та становить 27890,00грн на рік. Плата вноситься у сумі 2324,17грн на місяць (а.с.19-20).

У відповідності до п. 12.1 договору, сторони домовились, що зміна умов договору можлива за взаємною письмовою згодою сторін; у разі недосягнення згоди щодо зміни умов цього договору спір вирішується у судовому порядку.

Відповідно до п. 12.8 договору, будь які зміни або доповнення до вказаного договору здійснюються у письмовій формі та підписуються належним чином уповноваженими представниками сторін.

Згідно п. 12.9 договору, у разі відсутності взаємної згоди сторін щодо зміни умов цього договору, його дострокового розірвання на вимогу заінтересованої сторони, ці питання вирішуються у судовому порядку.

Як встановлено судом, вказану земельну ділянку передано позивачем відповідачу, про що не заперечується сторонами у справі.

ОСОБА_5 Поштової сільської ради № 21-3 21 сесії від 07.12.2012 вирішено встановити розмір річної орендної плати за користування на умовах оренди земельними ділянками в межах с. ВітоПоштова та с. Юрівка субєктами господарювання (орендарями) 12%.

27.08.2016 позивач звернувся до відповідача з листом-пропозицією від 26.08.2016 щодо необхідності внесення змін до договору оренди земельної ділянки, до якого додавалось додаткова угода, які отримані відповідачем 06.09.2016, що підтверджується фіскальним чеком та повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.24-25).

Проте, як вказує позивач, відповідачем вказану пропозицію залишено без задоволення та без відповіді.

У звязку з чим, рішенням ОСОБА_5 Поштової сільської ради № 12-77 від 22.09.2016 вирішено ініціювати звернення до суду щодо внесення змін до договору оренди земельної ділянки в частині встановлення розміру річної орендної плати у розмірі 12%.

Заперечуючи проти позовних вимог у даній справі, відповідач посилається на те, що позивач не має права на звернення до суду без двостороннього узгодження змін до договору, крім того, вимоги позивача щодо підвищення розміру орендної плати є необґрунтованими, а також на те, що відповідач не може використовувати надану йому в оренду земельну ділянку за цільовим призначенням у повному обсязі, оскільки на ділянці є підтоплення. Крім того, відповідач вказує на пропущення позивачем строку позовної давності, оскільки рішення про перегляд орендної плати прийнято позивачем 07.12.2012, то відповідно, за твердженням відповідача, загальний строк позовної давності сплинув 07.12.2015.

Розглянувши заявлені вимоги та подані заперечення, а також всебічно, повно і об'єктивно розглянувши всі обставини справи в їх сукупності, суд зазначає про таке.

Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Податковим кодексом України та Цивільним кодексом України, іншими законами України та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до ст. 144 Конституції України та ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рішення, прийняті органом місцевого самоврядування, є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Згідно п. 34, 35 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин; затвердження відповідно до закону ставок земельного податку, розмірів плати за користування природними ресурсами, що є у власності відповідних територіальних громад.

В силу ч. 1 ст.59 Закону, рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. При цьому, як визначено ч.5 цієї норми, рішення ради нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо радою не встановлено більш пізній строк введення цих рішень у дію. Також, ч.11 цієї норми зобовязує доводити акти органів місцевого самоврядування, яким є і рада, до відома населення.

У відповідності до ст. 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації», доступ до інформації забезпечується шляхом, зокрема, на інформаційних стендах.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За приписами ст. 15 Закону України «Про оренду землі» та ст. 284 Господарського кодексу України однією із істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Статтею 288 Податкового кодексу України встановлено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, оформлений та зареєстрований відповідно до законодавства. Платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Як визначено п.288.5 ст.288 ПК України, розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але, в силу пп.288.5.1, 288.5.2 цієї норми, річна сума платежу не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки та не може перевищувати, для інших земельних ділянок, наданих в оренду, окрім вказаних у пп.а і б - 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

Отже, визначення певних ставок для земель певної категорії призначення та виду, межі яких встановлені ПК України, як вбачається з вищевказаних норм, на відповідній території є компетенцією позивача у даній справі.

Згідно зі ст. 632 Цивільного кодексу України у випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

У відповідності до ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про оренду землі» зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Відповідно до ст. 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Таким чином, судом не приймаються до уваги заперечення відповідача те, що позивач не має права на звернення до суду без двостороннього узгодження змін до договору, крім того, вимоги позивача щодо підвищення розміру орендної плати є необґрунтованими, оскільки як зазначено вище, у відповідності до вимог ст. 30 ЗУ «Про оренду землі» та п. 12.1 договору, у позивача наявне право на звернення до суду в разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору. Розмір орендної плати, встановленого рішенням позивача №21-3 від 07.12.2012, в межах ст. 288.5.2 Податкового кодексу України, крім того, вказане рішення є чинним.

Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного суду України від 06.12.2010 у справі № 2-1/10068-2008, від 27.12.2010 у справі № 27/15-10, від 23.05.2011 у справі № 7/105-10(30/234-09), від 30.05.2011 у справі № 17/299-10, від 15.07.2011 у справі № 3-66гс11, від 20.11.2012 у справі № 3-53гс12, від 07.10.2015 у справі № 3-481гс15, та постановах Вищого господарського суду України від 07.09.2016 у справі № 910/4656/16, від 27.09.2016 у справі № 910/5374/16.

Крім того, суд зазначає, що у відповідності до п. 2.19 постанови пленуму Вищого господарського суду України №6 від 17.05.2011 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин», у разі прийняття уповноваженим органом рішення про внесення змін до ставок орендної плати за землю та затвердження нових коефіцієнтів, що використовуються для розрахунку орендної плати за земельні ділянки, такі обставини можуть не братися судом до уваги лише у разі скасування відповідного рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування в установленому законом порядку.

Судам слід враховувати, що розмір орендної плати за землю визначається сторонами у договорі, в тому числі може визначатися шляхом встановлення відсоткового відношення до нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що відповідає чинному законодавству України, зокрема, приписам частини першої статті 15, статті 21 Закону України "Про оренду землі".

Статтею 30 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку. Оскільки орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною, то законодавча зміна граничного розміру цієї плати може бути підставою для перегляду розміру орендної плати, встановленої умовами договору. При цьому надсилання відповідачеві пропозицій щодо внесення змін до договору оренди є правом, а не обов'язком позивача, тому недотримання останнім вимог частини другої статті 188 ГК України щодо надсилання іншій стороні пропозицій про зміну умов договору не позбавляє його права звернутися до господарського суду з позовом про зміну умов договору. Якщо зі зміною граничного розміру орендної плати таку ж зміну до договору оренди в установленому законом порядку не внесено, то застосуванню підлягає відповідна умова договору.

Заперечення відповідача про те, що надана йому в оренду земельна ділянка не може використовуватись ним за цільовим призначенням, зокрема, посилання відповідача на лист Київського обласного виробничого управління меліорації і водного господарства від 03.07.2007 №512 (а.с.85-86) не приймаються судом до уваги, позаяк у вказаному листі йдеться про те, що Київське обласне виробниче управління меліорації і водного господарства не погоджує місце розташування виробничої бази, а не про те, що земельна ділянка не може використовуватись ним за цільовим призначенням. Крім того, суд зазначає, що як вбачається з акту (а.с.128 від 28.02.2005), складеного за участю директора відповідача, ніяких претензій при встановлені зовнішньої межі не заявлено, також відповідачем не надано суду доказів звернення до позивача з моменту укладення договору зі скаргами на недоліки наявні на земельній ділянці. Окрім того, суд зазначає, що сторонами в договорі оренди встановлено строк оренди 5 років з моменту державної реєстрації (яка здійснена 28.09.2005), тобто строк оренди мав закінчуватись 28.09.2010, проте 21.09.2010 сторонами укладено додаткову угоду, якою змінено строк оренди на 44 роки з моменту державної реєстрації, при тому, що як вказує позивач вказана ділянка не може ним використовуватись, не надано суду й доказів звернення до позивача щодо припинення дії договору оренди у звязку з неможливістю використання земельної ділянки за цільовим призначенням. Таким чином, заперечення про те, що надана йому в оренду земельна ділянка не може використовуватись ним за цільовим призначенням не приймаються судом до уваги.

Крім того, у відзиві на позовну заяву відповідачем заявлено про сплив строку позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Як визначено ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Як визначено ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Поряд з цим, згідно ст. 12.3.4. Податкового кодексу України, рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Таким чином, у відповідності до вказаної статті Податкового кодексу України, рішення ВітоПоштової сільської ради №21-3 21 сесії від 07.12.2012 почало застосовуватись на певній території з 01.01.2014 та до цього не могло порушувати права, зокрема, відповідача у даній справі та відповідно 3 річний строк позовної давності за вимогами, що базуються на прийнятому рішенні спливає 01.01.2017. Проте, позивач звернувся з даним позовом 30.11.2016, тобто в межах строку позовної давності.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку щодо задоволенні позовних вимог у даній справі в повному обсязі.

Згідно абз. 5 п. 2.19 постанови пленуму Вищого господарського суду України №6 від 17.05.2011 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин», визначено, що якщо договір змінюється або розривається в судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати, понесені позивачем у звязку з оплатою позову судовим збором, підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача у розмірі 1378,00грн.

Керуючись ст. ст. 49, 82-84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Внести зміни до договору оренди земельної ділянки від 29.08.2005, укладеного між ОСОБА_5 Поштовою сільською радою Києво Святошинського району та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Виробничо комерційна фірма «РОКСАНА», який посвідчений нотаріусом Києво Святошинського районного нотаріального округу ОСОБА_4 29.08.2005, зареєстрований в реєстрі за № 8885, який пройшов державну реєстрацію 28.09.2005 року за № 27, виклавши п. 4.2 договору в наступній редакції: Оренда земельної ділянки провадиться з оплатою у розмірі 12 (дванадцять) відсотків від нормативної грошової оцінки орендованої земельної ділянки на рік у вигляді щомісячних платежів рівними частками на рахунок орендодавця, але не пізніше десятого числа місяця, наступним за звітним.

3. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма РОКСАНА на користь Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 1378,00грн в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

4. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текс рішення складено 14.02.2017.

Суддя С.І. Чонгова