ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"15" лютого 2017 р.Справа № 916/3487/16

За позовом: Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль";

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2;

про стягнення 295 853,46 грн.

Суддя Щавинська Ю.М.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ: Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" звернулося до господарського суду з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, в якій просить суд стягнути з останнього заборгованість у розмірі 295 853,46 грн., з яких 195 626,79 грн. заборгованості за кредитом; 46 575,40 грн. заборгованості по сплаті відсотків та 53 651,27 грн. пені, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 437, 80 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов кредитного договору № 00142006 від 09.08.2013р., в результаті чого у нього виникла заборгованість за кредитом та по сплаті відсотків у розмірах, що заявлена до стягнення, на яку було нараховано пеню.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 19.12.2016р. порушено провадження у справі №916/3487/16 із призначенням розгляду в засіданні суду 16.01.2017р.

Ухвалою суду від 16.01.2017р. з огляду на нез'явлення в судове засідання представників сторін, від яких не надходило клопотань про розгляд справи за їх відсутності, невиконання вимог ухвали суду, а також з урахуванням необхідності додаткового витребування доказів, розгляд справи було відкладено на 15.02.2017р.

14.02.2017р. до канцелярії суду від представника позивача надійшла заява про здійснення розгляду справи за його відсутності (а.с.71).

В судове засідання 15.02.2017р. представники сторін не з'явилися.

Відповідач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 про час та місце судових засідань повідомлявся належним чином, шляхом надсилання на його адресу, зазначену у витязі з ЄДР (а.с.53-55), вищевказаних ухвал суду, у судові засідання не з'являвся, про поважність причин відсутності не повідомив, відзив на позовну заяву та витребувані судом документи не надав.

Відповідно до п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

При цьому, суд зазначає, що необґрунтоване затягування розгляду справи суперечить вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

Приймаючи до уваги вищевикладене та те, що ухвала суду про порушення провадження у справі від 19.12.2016р. та ухвала про відкладення розгляду справи від 16.01.2017р. були повернуті поштою із відміткою у довідках поштової установи "за закінченням терміну зберігання" (а.с.48-51,66-69), а також з урахуванням наявного в матеріалах справи клопотання позивача про розгляд справи за його відсутності, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представників сторін, за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне:

Як вбачається з матеріалів справи, 09.08.2013р. між Публічним акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" (Кредитор) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (Позичальник) було укладено кредитний договір №00142006 (а.с.10-20), відповідно до умов якого Кредитор надає Позичальнику кредитні кошти в формі невідновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування в сумі 615 000,00 грн., а Позичальник зобов'язується використати кредит за цільовим призначенням, повернути Кредитору суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, а також виконати інші зобов'язання, визначені договором. Кінцевий термін надання кредиту - 08.11.2013р. (останній день, коли Позичальник може звернутися до Кредитора з метою отримання траншу кредиту) (п. 1.2 договору). Кінцевий термін погашення кредиту Позичальником 09.08.2016р. (останній день строку користування кредитом, в який Позичальник має здійснити остаточне погашення будь-якої заборгованості за договором) (п.1.3 договору).

Згідно пп. 1.4.1 п. 1.4 договору, кредит надається Позичальнику на придбання трактора САSЕ - SТEIGER 500 SТХ, 2005р. випуску, згідно договору купівлі-продажу №S01, укладеного між Позичальником та ТОВ „Агроінновація Інтернаціональ".

Відповідно до п. 2.1 договору, протягом всього строку фактичного користування кредитом Позичальник зобов'язується сплачувати щомісяця Кредитору проценти, розмір яких розраховується на основі фіксованої процентної ставки в розмірі 22% річних на рахунок нарахованих доходів Кредитора в АТ "Райффайзен Банк Аваль".

Згідно з приписами п. 2.2 договору нарахування процентів за Кредитом здійснюється не рідше одного разу на місяць, виходячи із фактичної кількості днів у місці та році. Проценти нараховуються на залишок фактичної заборгованості Позичальника за кредитом протягом всього строку користування кредитом. При розрахунку процентів враховується день видачі кредиту (частину кредиту); останній день строку користування кредитом не враховується.

Пунктом 5.1 договору сторони встановили, що Позичальник зобов'язаний виконати зобов'язання за договором (в тому числі здійснити погашення кредиту, сплатити проценти, комісії, пеню, штрафи, неустойку та інші платежі) в порядку, визначеному в договорі

Позичальник здійснює погашення кредиту та процентів щомісячно ануїтетними (однаковими) платежами в розмірі згідно з графіком (додаток № 1 до договору) (п.5.2 договору).

Згідно п. 5.3 договору Позичальник зобов'язується здійснювати погашення кредиту та процентів ануїтетними платежами у валюті кредиту кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем надання кредиту, в дату, визначену графіком (додаток № 1 до договору). Якщо дата сплати, зазначена у графіку, не є банківським днем, платіж здійснюється не пізніше останнього банківського дня, що передує даті, визначеній у графіку.

Відповідно до п. 5.5 договору при простроченні погашення кредиту проценти нараховуються за весь строк фактичного користування кредитом на суму фактичної заборгованості, в тому числі протягом строку такого прострочення, та підлягають сплаті додатково до сум, передбачених графіком зменшення ліміту відновлювальної кредитної лінії.

Кредитор зобов'язаний вести облік платежів в рахунок погашення заборгованості і на вимогу Позичальника проводити звірку розрахунків та надавати інформацію про поточний стан заборгованості Позичальника за договором. Сторони погоджуються, що остаточною підставою для визнання будь-яких грошових зобов'язань Позичальника перед Кредитором за договором є дані обліку та розрахунки, що ведуться установою Кредитора.

Приписами пп. 11.2.1 п. 11.2 сторони погодили, що Позичальник на вимогу Кредитора сплачує останньому за кожен календарний день прострочення виконання будь-яких грошових зобов'язань за договором - пеню в відсотках річних від суми простроченого платежу в розмірі S*2, де S - облікова ставка НБУ, що діяла на період, за який сплачується пеня. Розрахунок пені здійснюється, починаючи з наступного календарного дня після дати, коли відповідне грошове зобов'язання мало бути виконаним.

Згідно п. 11.3 договору визначені п.11.2 договору пені, штрафи та неустойки підлягають сплаті Позичальником протягом 15 банківських днів з дати відправлення Кредитором відповідної письмової вимоги, на зазначеній в цій вимозі рахунки. Сплата пені, штрафів або неустойки не звільняє Позичальника від виконання простроченого (порушеного/невиконаного) зобов'язання.

Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і скріплення печатками і діє до повного виконання ними прийнятих зобов'язань за договором (п.12.1договору).

Додатком №1 до вказаного договору сторонами встановлено графік погашення заборгованості (а.с.21-22), згідно якого кінцевою датою такого погашення є 09.08.2016р.

Пунктом 2 зазначеного додатку встановлено, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється відповідно до статті 5 договору.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з виписки по рахунку відповідача (а.с.32), відповідачу на виконання умов кредитного договору, а також його письмової заяви № 3/2 від 09.08.2013р. (а.с.23) було надано кредитні кошти у розмірі 615 000,00 грн.

Разом з тим, вказані грошові кошти були повернуті відповідачем лише частково на суму 419 373,21 грн., у зв'язку з чим на заборгованість у розмірі 195 626,79 грн. ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" було нараховано відсотки за користування кредитними коштами в межах кредитної лінії у сумі 46 575,40 грн.

Крім того, позивачем у відповідності до п.п.11.2.1 п.11.2 договору було нараховано пеню за несвоєчасну сплату кредиту та погашення відсотків у розмірі 53 651,27 грн..

Згідно п.п.8.1.3 п.8.1. кредитного договору у разі настання обставин невиконання або неналежного виконання Позичальником своїх зобов'язань (обов'язків) за договором, а також інші обставини, які свідчать про те, що зобов'язання Позичальника за договором не будуть виконані, Кредитор має безумовне право на власний розсуд, без необхідності укладення будь-яких додаткових угод (договорів) вжити один або декілька заходів, зокрема, вимагати дострокового повного/часткового виконання Позичальником зобов'язань за договором.

При цьому згідно п.12.3 договору сторони погодили, що повідомлення та інша кореспонденція між сторонами здійснюється у письмовій формі шляхом направлення рекомендованих листів на всі адреси, зазначені в договорі, та/або вручення відповідних документів під особистий підпис уповноваженого представника іншої сторони, або іншим способом, який дозволяє достовірно довести дату та зміст відправленого або врученого повідомлення, сторони зобов'язані своєчасно письмово інформувати одна одну про будь-які зміни, що сталися в їх поштових та інших реквізитах.

У випадку порушення будь-якою стороною вищезазначеного зобов'язання щодо своєчасного інформування про зміни в поштових реквізитах сторін, будь-яке повідомлення за договором вважається належно виконаним за наявності відмітки (квитанції) поштового відділення про направлення повідомлення останньою відомою стороні згідно умов договору адресою.

З матеріалів справи вбачається, що Публічним акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" на адресу відповідача: 09117, Київська область, м. Біла церква, вул. Петра Запорожця, буд. 359 та на адресу: АДРЕСА_2 було направлено вимогу про виконання грошових зобов'язань за кредитним договором за вих. 114/5-76689 від 10.06.2016р. (а.с.27).

Примірники вказаної вимоги були повернуті поштою з відмітками у відповідних довідках „відсутній адресат"(а.с.29) та „за закінченням терміну зберігання (а.с.31).

Водночас, позивачем з метою досудового врегулювання спору 09.11.2016р. на адресу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, яка була зазначена останнім у самому договорі - АДРЕСА_1, а також на адресу: АДРЕСА_2 було направлено вимогу про виконання грошових зобов'язань за кредитним договором (а.с.57), згідно якої останній просив здійснити погашення кредиту в повному обсязі, разом зі сплатою процентів та пені, суму якої, як зазначив позивач у вимозі, буде повідомлено у відділенні банку, в якому здійснюватиметься погашення кредитної заборгованості. Вказана вимога також була повернута поштою з відмітками в її довідках „не проживає" (а.с.58-59, 60-61) та залишена відповідачем без відповіді та відповідного реагування. Вказане і призвело до звернення позивача до суду з відповідним позовом.

Проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договір, а в силу вимог ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Так, статтею 1049 параграфа 1 вказаної глави ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позичкодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 ЦК України).

Згідно до ст. 193 ГК України, яка цілком кореспондується із ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як встановлено судом, відповідачу на виконання умов кредитного договору було надано кредитні кошти у розмірі 615 000,00 грн., які були повернуті відповідачем лише частково на суму 419 373,21 грн., у зв'язку з чим основна заборгованість відповідача склала 195 626,79 грн.

На суму цієї заборгованості в порядку п.5.5 договору позивачем було нараховані відсотки, сума яких згідно з розрахунком позивача (а.с.24-26), який перевірено судом, становить 46 575,40 грн.

Враховуючи, що в порушення ст. 33-34 ГПК України будь-яких належних доказів, які б спростовували наявність визначеної Банком заборгованості, відповідач не надав, проти розрахунку позивача ані цілком, ані в частині не заперечував, суд вважає позовні вимоги про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 основної заборгованості за кредитом в сумі 195 626,79 грн. та заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 46 575,40 грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно вимоги позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 53 651,27грн., суд зазначає наступне.

За приписами частини першої статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.За приписами п. 6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Так, згідно пп. 11.2.1 п. 11.2 сторони погодили, що Позичальник на вимогу Кредитора сплачує останньому за кожен календарний день прострочення виконання будь-яких грошових зобов'язань за договором - пеню в відсотках річних від суми простроченого платежу в розмірі S*2, де S - облікова ставка НБУ, що діяла на період, за який сплачується пеня. Розрахунок пені здійснюється, починаючи з наступного календарного дня після дати, коли відповідне грошове зобов'язання мало бути виконаним.

Як свідчать матеріали справи, згідно судових ухвал від 19.12.2016р. та 16.01.2017р. позивача було зобов'язано надати до суду обґрунтований розрахунок пені по кожному порушеному грошовому зобов'язанню з вказанням періоду нарахування та простроченої суми.

В порушення вимог суду позивач не надав розрахунок стягуваної пені. Будь-яких доказів, що підтверджують поважність причин неподання зазначених документів позивач суду в порядку ст.33 ГПК України також не надав.

Згідно до п.5 ст. 81 ГПК України господарський суд залишає позов без розгляду, якщо, зокрема, позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник позивача не з'явився на виклик у засідання господарського суду і його нез'явлення перешкоджає вирішенню спору.

При цьому відповідно до п.4.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", при вирішенні питання щодо залишення позову без розгляду (ст.81 ГПК України), господарським судам слід мати на увазі, що застосування п. 5 ч. 1 цієї статті можливо лише за наявності таких умов:

- додаткові документи вважаються витребуваними, тільки якщо про це зазначено у відповідному процесуальному документі або, в разі оголошення перерви в судовому засіданні, - в протоколі такого засідання;

- витребувані документи чи явка представника позивача дійсно необхідні для вирішення спору, тобто за їх відсутності суд позбавлений можливості вирішити спір по суті;

- позивач не подав документи, витребувані судом, чи не направив свого представника в засідання господарського суду без поважних причин.

За змістом підпункту 9.4 пункту 9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6 "Про судове рішення" у рішеннях про часткове задоволення майнових вимог в резолютивній частині зазначається, зокрема, про припинення провадження або залишення без розгляду позову в частині решти вимог.

Як вже було зазначено судом, про необхідність подання витребуваних документів судом зазначалося в ухвалах від 19.12.2016р. та 16.01.2017р., доказів наявності поважних причин ненадання документів матеріали справи не містять.

При цьому, з наданого позивачем розрахунку (а.с.24-26) не вбачається за можливе встановити суму боргу по кожному порушеному грошовому зобов'язанню, який було розраховано наростаючим підсумком, а також періоди такого нарахування. Вказане, в свою чергу, унеможливлює самостійне встановлення судом дати припинення нарахування пені у відповідності до п. 6 ст. 232 ГК України, а також визначення її розміру.

Таким чином, з урахуванням неодноразового витребування у позивача обґрунтованого розрахунку пені, що було відображено у відповідних ухвалах суду (а.с.1,65), суд вважає за доцільне залишити заявлену позивачем вимогу про стягнення з відповідача пені без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст. 81 ГПК України, що, водночас, не позбавляє позивача права повторного звернення до суду із відповідним позовом після усунення зазначених недоліків.

З урахуванням часткового задоволення позовних вимог, витрати по сплаті судового збору згідно до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України слід покласти на сторони пропорційно.

Керуючись ст.ст.44,49,75 п.5 ч.1 ст.81, ст.ст.82- 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" (01011, м. Київ, вул. Лєскова, 9, , кореспондентський рахунок №1 в ОПЕРУ Національного банку України, МФО 300001) заборгованість за кредитом у сумі 195 626 /сто дев'яносто п'ять тисяч шістсот двадцять шість/грн. 79 коп.; заборгованість по сплаті відсотків у розмірі 46 575/сорок шість тисяч п'ятсот сімдесят п'ять/ грн. 40 коп. та витрати по сплаті судового збору у сумі 3 633 /три тисячі шістсот тридцять три/ грн. 03 коп.

3. В решті позов Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" залишити без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 20 лютого 2017 р.

Суддя Ю.М. Щавинська