РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2017Справа № 910/22556/16

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Шкоденко Ю.О., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Інюрконсалт"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вікторія Фудс"

про стягнення 188 519, 09 грн.

за участю представників:

від позивача:ОСОБА_1- представник за довіреністю № 1/01 від 18.01.2017 р.
від відповідача:не з'явився

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Інюрконсалт" (далі - ТОВ "Юридична фірма "Інюрконсалт") з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вікторія Фудс" (далі - ТОВ "Вікторія Фудс") про стягнення 188 519, 09 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору фінансової допомоги № 25/11 від 25.02.2014 р. в частині своєчасного та повного повернення наданих коштів, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість.

У позові ТОВ "Юридична фірма "Інюрконсалт" просить суд стягнути з відповідача заборгованість за неповернутою фінансовою допомогою у сумі 150 000,00 грн., пеню у сумі 23 136,99 грн., інфляційну складову боргу у сумі 4 648,75 грн. та 3 % річних у сумі 10 733,35 грн., а всього - 188 519, 09 грн.

У судовому засіданні представник позивача підтримав та обґрунтував позов, просив його задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд без його участі до суду не подав. Позиція відповідача стосовно даного позову суду невідома.

Згідно зі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

Судом встановлено, що 25.11.2014 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Інюрконсалт" (позикодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вікторія Фудс" (позичальник) був укладений договір фінансової допомоги № 25/11 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору позикодавець зобов'язується надати позичальнику безвідсоткову фінансову допомогу на зворотній основі у сумі та валюті, визначених п. 1.2 цього договору, а позичальник зобов'язується повернути кошти, надані йому позикодавцем, у строки та порядку, визначені цим договором.

Відповідно до п. 1.2 договору позикодавець надає грошові кошти у сумі 300 000,00 грн. шляхом перерахування цієї суми на рахунок позичальника.

Грошові кошти, визначені п. 1.2 цього договору, надаються позичальнику на строк до 25.11.2015 р. включно.

Позичальник зобов'язується повернути позикодавцю кошти, отримані ним згідно пункту 2.2 договору узгодженими траншами та в погоджені терміни згідно з листами від позичальника, у повному обсязі не пізніше 25.11.2015 р. включно, якщо між позичальником та позикодавцем не буде узгоджене рішення про продовження терміну дії цього договору, яке буде оформлене додатковою угодою до даного договору (п.п. 2.2, 2.3 договору).

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання належним чином уповноваженими представниками сторін та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань (п. 6.4 договору).

У судовому засіданні встановлено, що на виконання умов договору ТОВ "Юридична фірма "Інюрконсалт" надало відповідачу поворотну фінансову допомогу у сумі 150 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 456 від 24.06.2015 р. та банківською випискою з рахунку позивача.

Разом з тим, відповідач свої зобов'язання щодо повернення суми наданої допомоги у строки, передбачені договором, не виконав та кошти позивачу не повернув.

Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися у встановлений строк (термін), а якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Частиною 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оскільки доказів повернення суми фінансової допомоги відповідачем не надано, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 150 000,00 грн. є такими, що підлягають задоволенню.

Окрім цього, позивач просив стягнути з відповідача пеню сумі 23 136,99 грн. за прострочення зобов'язання.

У силу ст. 611 ЦК України та ст. 230 ГК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Як вбачається з п. 3.1 договору, за порушення строків повернення коштів, визначених у п.п. 2.2, 2.3 договору, позичальник сплачує позикодавцю пеню, розмір якої розраховується, виходячи із подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який вона стягується, від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Провівши перерахунок заявленої позивачем суми відповідно до подвійної облікової ставки Національного банку України та вимог ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, суд прийшов до висновку, що з відповідача підлягає стягненню пеня у сумі 23 136,99 грн., тобто у сумі, заявленій позивачем.

Також внаслідок порушення відповідачем зобов'язання позивач нарахував інфляційну складову боргу у сумі 4 648,75 грн. та 3 % річних у сумі 10 733,35 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки.

Нормами ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача матеріальних втрат заявлені правомірно та суд вважає, що з останнього підлягає стягненню інфляційна складова боргу у сумі 4 648,75 грн. та 3 % річних у сумі 10 733,35 грн.

З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ТОВ "Юридична фірма "Інюрконсалт" підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України у разі задоволення позову, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32 - 35, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Інюрконсалт" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вікторія Фудс" про стягнення 188 519, 09 грн. задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вікторія Фудс" (01011, м. Київ, вул. Панаса Мирного, буд. 16/13 літера А, ідентифікаційний код 36927730) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Інюрконсалт" (01042, м. Київ, бульвар Дружби Народів, буд. 9, кв. 1, ідентифікаційний код 34528080) основний борг у сумі 150 000 (сто п'ятдесят тисяч) грн. 00 коп., пеню у сумі 23 136 (двадцять три тисячі сто тридцять шість) грн. 99 коп., інфляційну складову боргу у сумі 10 733 (десять тисяч сімсот тридцять три) грн. 35 коп., 3 % річних у сумі 4 648 (чотири тисячі шістсот сорок вісім) грн. 75 коп., витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 827 (дві тисячі вісімсот двадцять сім) грн. 79 коп.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 16 лютого 2017 року.

Повний текст рішення підписаний 21 лютого 2017 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Суддя Головіна К.І.