КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2017 р. Справа№ 911/3691/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Кропивної Л.В.

Дідиченко М.А.

за участю представників:

від позивача - Лесечко О.М., довіреність № б/н від 03.10.2016;

від першого відповідача - ОСОБА_3, директор; ОСОБА_4, договір про надання правової допомоги від 10.02.2017;

від другого відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Маслівське" на ухвалу господарського суду Київської області від 13.01.2017 про вжиття заходів забезпечення позову у справі №911/3691/16 (суддя Горбасенко П.В.) за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Козин" до товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Маслівське" та ОСОБА_3 про розірвання договору купівлі-продажу корпоративних прав та зобов'язання повернути майно.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Київської області від 13.01.2017 у справі №911/3691/16 заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Козин" про вжиття заходів забезпечення позову задоволено повністю; заборонено іншим особам, в тому числі ОСОБА_5 вчиняти дії щодо відчуження майнових прав та майна товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Маслівське", що обліковується на балансі товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Маслівське" та у відповідності із статутом, станом на 28.10.2013 на суму 958 415,13 грн. (згідно переліку вказаного в ухвалі).

Ухвала мотивована тим, що незастосування вказаних заходів до забезпечення позову може ускладнити виконання рішення суду у даній справі.

Не погодившись з ухвалою про забезпечення позову, товариство з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Маслівське" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду Київської області від 13.01.2017 у справі №911/3691/16 скасувати.

Апеляційна скарга мотивована, зокрема, тим, що місцевим господарським судом було заборонено іншим особам вчиняти дії щодо майна, яке не є предметом спору.

Представники апелянта та другого відповідача в судовому засіданні 13.02.2016 року підтримали вимоги апеляційної скарги та просили їх задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача надав пояснення, якими заперечив проти задоволення апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Частиною 5 ст. 106 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Умовою застосування заходів забезпечення позову законодавцем в статті 66 Господарського процесуального кодексу України визначено утруднення чи неможливість виконання рішення суду у разі невжиття таких заходів.

Заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" №16 від 26.12.2011р. при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічні положення містяться у Інформаційному листі Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики забезпечення позову" від 12.12.2006р. №01-8/2776.

Згідно із п. 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" №16 від 26.12.2011р. умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Як зазначалося вище, метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Предметом позову у даній справі є вимоги позивача про розірвання договору купівлі-продажу корпоративних прав товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Маслівське" від 28.10.2013 та зобов'язання товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Маслівське" повернути майно, що обліковується на балансі підприємства та у відповідності із статутом, станом на 28.10.2013, на суму 958 415,13 грн.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що вжиття заходів до забезпечення позову шляхом заборони іншим особам, в тому числі ОСОБА_5 вчиняти дії щодо відчуження майнових прав та майна товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Маслівське", що обліковується на балансі товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Маслівське" та у відповідності із статутом, станом на 28.10.2013 на суму 958 415,13 грн., пов'язано з предметом вимог, є співмірним та адекватним заходом із заявленими позивачем вимогами.

Так, відчуження ОСОБА_3 частки статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Маслівське" у розмірі 100 %, що відповідно до статуту становило 958 415,13 грн. на користь свого сина ОСОБА_5 свідчить про імовірність відчуження також майна вказаного товариства на користь інших осіб, що в свою чергу може унеможливити виконання судового рішення у даній справі.

Стосовно посилань апелянта на те, що місцевим господарським судом було заборонено іншим особам вчиняти дії щодо майна, яке не є предметом спору, слід зазначити наступне.

Так, однією із вимог позивача є вимога про зобов'язання товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Маслівське" повернути майно, що обліковується на балансі підприємства та у відповідності із статутом, станом на 28.10.2013, на суму 958 415,13 грн.

Місцевим господарським судом було вжито заходи до забезпечення позову шляхом заборони іншим особам, в тому числі ОСОБА_5 вчиняти дії щодо відчуження майнових прав та майна товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Маслівське", що обліковується на балансі товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Маслівське" та у відповідності із статутом, станом на 28.10.2013 на суму 958 415,13 грн.

Отже, майно щодо якого судом було заборонено іншим особам вчиняти дії з його відчуження стосується предмету спору, а тому прийняття оскаржуваної ухвали жодним чином не суперечить ст. 67 Господарського процесуального кодексу України.

Щодо посилань скаржника на прийняття судом першої інстанції рішення у даній справі, яким відмовлено у задоволенні вимоги про повернення майна, що на думку апелянта, є підставою для скасування заходів забезпечення позову, слід зазначити наступне.

Так, вказані заходи забезпечення позову було вжито до прийняття судового рішення у даній справі, як гарантія його виконання.

Крім цього, як вже вказувалось, умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Враховуючи апеляційне оскарження рішення у даній справі та відповідно можливість його скасування, заходи забезпечення позову вжиті судом повинні бути чинними до моменту його виконання.

Наведене слідує також з правової позиції, вміщеної в п. 10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України 26.12.2011 № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову".

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що місцевий господарський суд, всебічно, повно і об'єктивно розглянув в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності та правомірно дійшов висновку, що застосування такого заходу до забезпечення позову, як заборона іншим особам, в тому числі ОСОБА_5 вчиняти дії щодо відчуження майнових прав та майна товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Маслівське", що обліковується на балансі товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Маслівське" та у відповідності із статутом, станом на 28.10.2013 на суму 958 415,13 грн., повністю узгоджується з принципами розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника.

Таким чином, доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції та не доводять їх протилежність, а тому не можуть бути підставою для скасування ухвали.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала місцевого господарського суду прийнята з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, в задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Маслівське" залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду Київської області від 13.01.2017 у справі №911/3691/16 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника.

3. Матеріали оскарження ухвали у справі №911/3691/16 повернути до господарського суду Київської області.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у встановленому Господарським процесуальним кодексом України порядку та строки.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді Л.В. Кропивна

М.А. Дідиченко