РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2017 року Справа № 924/1894/14

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Юрчук М.І., суддя Крейбух О.Г. , суддя Демидюк О.О.

при секретарі судового засідання Новоселецький І.А.

за участю представників сторін:

позивача: представник не з'явився;

відповідача: представник не з'явився;

третьої особи: представник не з'явився;

відділу ДВС: представник не з'явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відповідача - ОСОБА_1 особи - підприємця ОСОБА_2 від 24.01.2017р. на ухвалу господарського суду Хмельницької області від 13.01.17р. у справі № 924/1894/14 (суддя Димбовський В.В.)

за скаргою ОСОБА_1 особи - підприємця ОСОБА_2

на дії відділу ДВС Камянець-Подільського міськрайонного управління юстиції в особі старшого державного виконавця Горгулько І.А.

за позовом Кам'янець-Подільської центральної районної лікарні

до відповідача ОСОБА_1 особи-підприємця ОСОБА_2

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Кам'янець-Подільської районної ради

про виселення відповідача по справі ФОП ОСОБА_2 із приміщення площею 78 кв.м., яке знаходиться на першому поверсі головного корпусу Кам'янець-Подільської центральної районної лікарні напроти швидкої допомоги, за адресою: с. Жовтневе, вул. Матросова, 30, Кам'янець-Подільського району

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 13.01.2017р. у справі №924/1894/14 відхилено скаргу ОСОБА_1 особи - підприємця ОСОБА_2 про визнання незаконною бездіяльності районного відділу ДВС Камянець-Подільського міськрайонного управління юстиції в особі старшого державного виконавця Горгулько І.А., що полягає у неповерненні стягувачу наказу господарського суду Хмельницької області №924/1894/14 від 02.09.2015р. (виконавче провадження №48803022) та зобовязання районного відділу ДВС Камянець-Подільського міськрайонного управління юстиції в особі старшого державного виконавця Горгулько І.А. повернути стягувачу наказ господарського суду Хмельницької області за №924/1894/14 від 02.09.2015р.

Ухвала місцевого господарського суду мотивована тим, що відповідно до законодавства виселення передбачає відсутність боржника у приміщенні та відсутність у цьому приміщенні його майна. У постанові від 26.10.2016р. ВГСУ зазначив, що спірне приміщення на сьогоднішній день перебуває у користуванні ФОП ОСОБА_3, на підставі укладеного договору суборенди. Державним виконавцем встановлено, що майно боржника ФОП ОСОБА_2 у приміщенні виявлено не було. Таким чином, неможливо стверджувати про бездіяльність відділу ДВС (пасивну форму поведінки), а навпаки, обставини справи свідчать про вчинення органом державної виконавчої служби комплексу дій, передбачених ст. 78 Закону України "Про виконавче провадження". Зокрема, після виявлення майна у приміщенні, державним виконавцем зясовувалась його належність боржнику та перевірялась інформація про відсутність боржника у приміщенні та перебування у приміщенні іншої особи. Судом також враховано обставину закінчення виконавчого провадження у звязку з фактичним виконанням в повному обсязі виконавчого документу та його повернення до суду. Разом з тим, судом прийнята до уваги подана 26.12.2016р., заява скаржника щодо розгляду скарги в частині визнання незаконною бездіяльності районного відділу ДВС Камянець-Подільського міськрайонного управління юстиції в особі старшого державного виконавця Горгулько І.А., що виразилась у неповерненні стягувачу наказу господарського суду Хмельницької області №924/1894/14 від 02.09.2015р. (виконавче провадження №48803022).

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою, ОСОБА_1 особа-підприємець ОСОБА_2 звернулась до суду з апеляційною скаргою від 24.01.2017р. в якій просить ухвалу господарського суду Хмельницької області від 13.01.2017р. у справі №924/1894/14 скасувати, скаргу ОСОБА_1 особи-підприємця ОСОБА_2 на бездіяльність органу ДВС задоволити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Скарга на дії ДВС у даній справі була направлена касаційною інстанцією на новий розгляд. При новому розгляді справи місцевим господарським судом повторно відмовлено в задоволенні скарги на бездіяльність органу ДВС, про що винесено ухвалу від 13.01.2017р. Відмовляючи в задоволенні скарги суд посилався на відсутність доказів бездіяльності органу ДВС та відповідно необґрунтованості поданої скарги. Апелянт зазначає, що постановою старшого державного виконавця районного відділу ДВС Камянець-Подільського міськрайонного управління юстиції від 23.09.2015р. відкрито виконавче провадження ВП №48803022 з виконання наказу господарського суду Хмельницької області від 02.09.2015р. №924/1894/14 про звільнення ФОП ОСОБА_2 приміщення площею 78 кв.м., яке знаходиться на першому поверсі головного Камянець-Подільської центральної районної лікарні напроти швидкої допомоги, за адресою Жовтневе, Кам'янець-Подільського району. Так, 26.10.2015р. ФОП ОСОБА_2 листом повідомлено державного виконавця РВ ДВС Кам'янець-Подільського МРУЮ ОСОБА_4 про те, що виконавчий документ в частині звільнення приміщення не може бути здійснено боржником, оскільки остання не займає вищевказане приміщення. В листі також повідомлено, що вказане в наказі господарського суду приміщення використовується для здійснення підприємницької діяльності на підставі договору суборенди від 05.02.2015р. іншим суб'єктом господарських відносин; в приміщенні немає жодного майна, що належить боржнику. Вказані боржником обставини були підтверджені 02.12.2015р. державними виконавцями Купчишеною О.О., Пещанюком I.A., Лабчуком P.M., Горгульком I.A. про, що складено Акт, яким встановлено, що в спірному приміщенні знаходиться майно, яке не належить боржнику, а також зазначено, що фактично боржник у приміщенні вказаному у виконавчому документі відсутня. Крім того, 19.04.2016р. однозначно встановлено факт відсутності боржника в приміщенні площею 78 кв.м. (перший поверх головного корпусу Камянець-Подільської ЦРУ навпроти швидкої допомоги, за адресою с. Жовтневе, вул. Матросова,30, Камянець-Подільського району). Про що, складено Акт згідно якого, в даному приміщенні підприємницьку діяльність здійснює ФОП ОСОБА_3 і все рухоме майно, яке там знаходиться належить саме цій особі, а не боржнику. Таким чином, орган ДВС однозначно встановив, що в користуванні боржника перебуває вказане у виконавчому документі нерухоме майно, що підтверджується актом 02.12.2015р. та від 19.04.2016р. та не повернув його стягувачу на підставі п.6 ч.1 ст.47 ЗУ "Про виконавче провадження", чим допустив і бездіяльність. Згідно статті 111-12 ГПК України, вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи. Судом касаційної інстанції при направленні справи на новий розгляд зазначено, що спірне приміщення на сьогоднішній день перебуває у користуванні ФОП ОСОБА_3, на підставі укладеного договору суборенди, про що остання 21.12.2015р. повідомила відділ ДВС. Всупереч зазначеного, державний виконавець на адресу ФОП ОСОБА_2 направляв вимоги про звільнення останньою спірного приміщення про призначення виконавчих дій направлених на повернення стягувачу майна, яке не перебув користуванні боржника. Суд першої інстанції при новому розгляді скарги, зазначені у постанові від 26.10.2016р. вказівки ВГСУ не виконав та при наявності явних доказів бездіяльності органу ДВС безпідставно відмовив в її задоволенні, чим порушив вимоги чинного законодавства.

Позивач, третя особа та відділ ДВС не скористалися правом подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Сторони, третя особа та відділ ДВС явку представників у судове засідання не забезпечили, хоча суд апеляційної інстанції вважає , що з урахуванням постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 (абзаци 1, 3 пункту 3.9.1 постанови), були належним чином повідомлені про день і час розгляду апеляційної скарги.

Оскільки явка представників сторін, третьої особи та органу ДВС в судове засідання обов'язковою не визнавалася, учасники судового процесу належним чином були повідомлені про день, час і місце розгляду апеляційної скарги, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги без участі представників сторін, третьої особи та відділу ДВС.

Відповідно до частин 1, 2 статті 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Рівненський апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прийшов до висновку, що ухвалу господарського Хмельницької області від 13.01.2017р. у даній справі слід скасувати із прийняттям нового рішення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду Хмельницької області від 27.04.2015р. у справі №924/1894/14 (а.с. 149-152, т. 1), залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 11.06.2015р. (а.с.201-205, т.1) та постановою Вищого господарського суду України від 23.07.2015р., задоволено позов Камянець-Подільської центральної районної лікарні до ОСОБА_1 особи-підприємця ОСОБА_2, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Камянець-Подільської районної ради, про виселення відповідача по справі ФОП ОСОБА_2 із приміщення площею 78 кв.м., яке знаходиться на першому поверсі головного корпусу Камянець-Подільської центральної районної лікарні напроти швидкої допомоги, за адресою: с. Жовтневе, вул. Матросова, 30, Камянець-Подільського району. Зобовязано ОСОБА_1 особу-підприємця ОСОБА_2 звільнити приміщення площею 78 кв.м., яке знаходиться на першому поверсі головного корпусу Камянець-Подільської центральної районної лікарні напроти швидкої допомоги, за адресою: с. Жовтневе, вул. Матросова, 30, Кам'янець-Подільського району. Стягнуто з відповідача на користь позивача 1218,00грн. судового збору (а.с. 226-230, т.1).

02.09.2015р. на виконання вказаних судових рішень: господарського суду Хмельницької області від 27.04.2015р., постанови Рівненського апеляційного господарського суду України від 11.06.2015р., постанови Вищого господарського суду України від 23.07.2015р. у даній справі видано відповідний наказ (а.с. 238-239, т. 1).

Як встановлено судом першої та апеляційної інстанції, постановою старшого державного виконавця районного відділу ДВС Камянець-Подільського міськрайонного управління юстиції від 23.09.2015р. відкрито виконавче провадження ВП №48803022 з виконання наказу господарського суду Хмельницької області від 02.09.2015р. №924/1894/14 про звільнення ОСОБА_1 особою-підприємцем ОСОБА_2 приміщення площею 78 кв.м., яке знаходиться на першому поверсі головного корпусу Камянець-Подільської центральної районної лікарні напроти швидкої допомоги, за адресою: с. Жовтневе, вул. Матросова, 30 Камянець-Подільського району. Боржнику встановлено строк добровільного виконання до 08.10.2015р. (а.с. 30, т. 2, а.с. 52, т. 3).

30.09.2015р. начальник відділу районного відділу ДВС Камянець-Подільського міськрайонного управління юстиції у звязку із наявністю обставин, що ускладнюють виконання рішення суду по справі №924/1894/14, керуючись статтею 2 Закону України "Про виконавче провадження", пунктами 5.1, 5.2 Інструкції з організації примусового виконання рішень, звернувся до заступника начальника Головного управління юстиції з питань державної виконавчої служби начальника Управління ДВС ОСОБА_5 з поданням про утворення виконавчої групи для своєчасного та повного виконання наказу про примусове виконання рішення по справі №924/1894/14.

08.10.2015 р., за результатами розгляду подання начальника районного відділу ДВС Камянець-Подільського МРУЮ ОСОБА_6 від 30.09.2015р. про утворення виконавчої групи щодо виконання наказу господарського суду Хмельницької області №924/1894/14 від 02.09.2015р., начальником управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області ОСОБА_5 винесено постанову про утворення виконавчої групи, відповідно до якої при районному відділі державної виконавчої служби Кам'янець-Подільського міськрайонного управління юстиції утворено виконавчу групу для виконання наказу господарського суду Хмельницької області №924/1894/14 від 02.09.2015 (а.с. 62, т.2).

08.10.2015р. Заступником начальника районного відділу державної виконавчої служби Кам'янець-Подільського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_7 складено акт державного виконавця, в якому зазначено, що рішення господарського суду Хмельницької області №924/1894/14 (наказ від 02.09.2015р.), яким вирішено фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 звільнити приміщення площею 78 кв.м., яке знаходиться на першому поверсі головного корпусу Кам'янець-Подільської центральної районної лікарні напроти швидкої допомоги, за адресою: с.Жовтневе, вул.Матросова, 30, Кам'янець-Подільського району, не виконане (а.с. 68-61, т. 2).

Крім того, 08.10.2015р. заступником начальника районного відділу державної виконавчої служби Кам'янець-Подільського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_7 відповідно до статей 5, 11, 78 Закону України "Про виконавче провадження" ФОП ОСОБА_2 та Камянець-Подільській центральній районній лікарні винесено вимогу державного виконавця (№04-39/15690), якою зобовязано бути присутнім при виконанні виконавчих дій (примусовому виселенні), які будуть проведені 09.10.2015 на 11:00 год. за адресою: Хмельницька область, Камянець-Подільський район, с.Жовтневе, вул.Матросова, 30. У вимозі зазначено, що виселення полягає у звільненні приміщення, зазначеного у виконавчому документі, від особи (осіб), яка виселяється, її майна, домашніх тварин та у забороні такій особі користуватися цим приміщенням (а.с. 57-77, т.2)

Як вбачається з акту державного виконавця станом на 09.10.2015р. рішення суду не виконане, приміщення площею 78 м2 не звільнено та не передано ЦРЛ.

Матеріалами справи встановлено, що ФОП ОСОБА_2 зверталася до суду із заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Так, ухвалою господарського суду Хмельницької області від 23.10.2015р. у даній справі ОСОБА_1 особі-підприємцю ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні заяви про визнання наказу господарського суду Хмельницької області №924/1894/15 від 02.09.2015р. таким, що не підлягає виконанню, зважаючи на те, зокрема, що на час звернення із заявою обов'язок боржника не припинився добровільним виконанням (а.с. 40-41, т.2).

У звязку з невиконанням наказу в добровільному порядку, розпочато його примусове виконання.

26.10.2015р. ОСОБА_1 особою-підприємцем ОСОБА_2 листом було повідомлено державного виконавця РВ ДВС Кам'янець-Подільського МРУЮ ОСОБА_4 про те, що виконання наказу господарського суду Хмельницької області від 02.09.2015р. в частині звільнення приміщення не може бути здійснено ФОП ОСОБА_2, оскільки остання не займає вищевказане приміщення. В листі також повідомлено, що вказане в наказі господарського суду приміщення використовується для здійснення підприємницької діяльності на підставі договору суборенди від 05.02.2015р. іншим суб'єктом господарських відносин - фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3; в приміщенні немає жодного майна, що належить ФОП ОСОБА_2 У листі ФОП ОСОБА_2, керуючись статтею 49 Закону України "Про виконавче провадження", просить закінчити виконавче провадження №48803022 (а.с. 168, т.3).

Незважаючи на отримане повідомлення, державний виконавець продовжував здійснювати виконавчі дії.

Згідно вимоги державного виконавця від 17.11.2015р. виконавчі дії було призначено на 10 год. 30 хв. 02.12.2015р. (а.с. 3-4, 39, т.3).

Як вбачається з матеріалів справи, згідно акту державного виконавця від 02.12.2015р. встановлено, що 02.12.2015р. при виїзді за місцем проведення виконавчих дій, вказаному у виконавчому документі, встановлено, що двері приміщення площею 78 кв.м., зазначеного у виконавчому документі, зачинені. Представнику боржника ОСОБА_8 запропоновано забезпечити безперешкодний доступ в приміщення, вказане у виконавчому документі, на що представник повідомив, що відчинити двері не має змоги, оскільки в нього відсутні ключі, і взагалі дане приміщення перебуває у користуванні ФОП ОСОБА_3 Представник ОСОБА_3 ОСОБА_9 повідомив, що у даному приміщення знаходяться товарно-матеріальні цінності ОСОБА_3 Оскільки інформації щодо права власності на майно в матеріалах провадження немає та перевірити інформацію, зазначену представниками ОСОБА_3 та ОСОБА_2, немає можливості, оскільки немає доступу до приміщення, головному лікарю запропоновано забезпечити безперешкодний доступ до приміщення. Доступ не забезпечено. У зв'язку з чим, виникла необхідність для відкладення виконавчих дій з метою належного забезпечення примусового виконання робочою силою та інструментом. Примусове виконання відкладено на 1 годину. Виконавчі дії буде продовжено о 13год. 30 хв. 02.12.2015р.

У додатку до вищезазначеного акта зазначено, що після відкладення виконавчих дій було продовжено виконання рішення суду. Представник ОСОБА_3 відчинив приміщення самостійно та надав документи, а саме: товарно-транспортні накладні та видаткові накладні на товари, а саме: лікарські засоби та продукти харчування, видані на ім'я ФОП ОСОБА_3. Згідно пояснень представника ОСОБА_3, майно, отримане його довірителькою відповідно до наданих бухгалтерських документів, у повному об'ємі знаходиться в приміщенні аптеки площею 78 м.кв., яке знаходиться на першому поверсі головного корпусу Камянець-Подільської центральної районної лікарні напроти швидкої допомоги за адресою: с. Жовтневе, вул. Матросова, 30 Кам'янець-Подільського району. Державному виконавцю вручено копії зазначених накладних, завірені печаткою і підписом ОСОБА_3 При візуальному огляді спірного приміщення виявлено, що ліки, харчові продукти та інше майно знаходяться у не запакованому стані з частковим викладенням на вітрини. Більшу частину торгового залу заставлено упаковками з мінеральною водою, на яку надано видаткову накладну від 01.12.2015р. на прізвище ОСОБА_3 загальною кількістю 504 упаковки по 6 бутилок в кожній. Для перевірки та визначення належності ліків, зазначеним у накладних даним, а також для розподілу майна, яке б дало можливість визначити майно, належне боржнику, необхідне проведення інвентаризації за допомогою осіб із відповідною фаховою освітою. Отримання інформації щодо належності майна боржнику, його кількість, інші дані на момент проведення виконавчих дій виявилось ускладненим через відсутність боржника особисто. Відповідно до повідомлення представника боржника ОСОБА_8 боржниця у приміщенні аптеки, зазначеного у виконавчому документі, відсутня і підприємницької діяльності в даному приміщенні не здійснює, як і не здійснює жодних інших дій, пов'язаних із реалізацією або зберіганням майна в даному приміщенні. Фактично ФОП ОСОБА_2 у приміщенні, зазначеному у виконавчому документі, відсутня.

Також, у додатку до акта вказано, що при перевірці товарно-транспортних накладних виявлено майно, на яке не надано документи. Вказане майно представник боржника самостійно виніс із приміщення для передачі боржнику. Зазначене майно не є лікарськими засобами, а є госптоварами та засобами гігієни. На момент завершення виконавчих дій представник стягувача був відсутній. Представник стягувача з'явився о 17 год. 00 хв. 02.12.2015р. Представником ФОП ОСОБА_3 надано копії бухгалтерських документів на 104 сторінках (аркушах). Представник стягувача приймати приміщення без звільнення його від всього майна, в тому числі майна ОСОБА_3, відмовився (а.с.5-6, 38, т. 3 ).

Подальші виконавчі дії згідно вимоги державного виконавця від 07.12.2015р. призначено на 11 год. 00 хв. 15.12.2015р. (а.с. 67 т. 3)

Згідно акту державного виконавця від 15.12.2015р. виконавчі дії було перенесено на 15.12.2015р. для залучення осіб, які допоможуть встановити належність майна боржнику чи іншим особам, а також робочої сили для забезпечення примусового входження до приміщення та вилучення майна. Проведеними державними виконавцями заходами відповідних осіб та організацій, які надали згоду на участь у проведенні виконавчих дій, не виявлено. Об 11 год.00 хв. 15.12.2015р. державними виконавцями розпочаті примусові дії щодо виконання вищезазначеного рішення суду. Встановлено, що двері приміщення аптеки зачинені. Відповідно до повідомлень представника боржника, а також представника ОСОБА_3, яка на даний час займає приміщення, ключі від дверей у них відсутні. Можливості їх надати вони не мають. Керівник Кам'янець-Подільської центральної районної лікарні у примусовому порядку без наявності ключів забезпечити примусове входження до спірного приміщення шляхом їх зламу чи примусового відкриття відмовився у зв'язку з відсутністю фізичної можливості (а.с. 68, т.3).

У цьому ж акті міститься доповнення (15.12.2015р., 12 год. 13 хв.), зроблене головним лікарем Кам'янець-Подільської центральної районної лікарні ОСОБА_10, в якому останній роз'яснює, що в доступі до приміщення із застосуванням робочої сили не відмовлено, а немає можливості на те. В разі необхідності лікарня може профінансувати відповідні витрати за вказані послуги в примусовому відкриванні дверей зазначеного приміщення.

21.12.2015р. ФОП ОСОБА_3 повідомила районний відділ ДВС Кам'янець-Подільського МРУЮ про те, що приміщення площею 78 кв.м., яке знаходиться на першому поверсі головного корпусу Камянець-Подільської центральної районної лікарні напроти швидкої допомоги, за адресою: с. Жовтневе, вул. Матросова, 30 Камянець-Подільського району, займаються нею на законних підставах. Зазначає, що в даному приміщенні знаходиться майно, яке належить їй на праві приватної власності. Вказує, що вона не була стороною в жодному судовому спорі щодо звільнення даного приміщення, а також не існує жодних судових рішень, якими зобов'язано її звільнити вищезазначене приміщення. Повідомляє, що 02.12.2015р. вже було надано доступ до приміщення та можливість перевірити наявність належного їй майна. Просить в подальшому не перешкоджати здійснювати підприємницьку діяльність та припинити незаконні спроби проникнути в орендоване нею приміщення (а.с. 69, т.3).

Як вбачається з матеріалів справи, ФОП ОСОБА_2 оскаржувала дії державних виконавців щодо проведення виконавчих дій 09.10.2015р. Так, за результатами розгляду скарги ФОП ОСОБА_2, згідно ухвали господарського суду Хмельницької області від 23.12.2015р. було визнано незаконними дії районного відділу ДВС Кам'янець-Подільського міськрайонного управління юстиції, вчинені державними виконавцями Пирогівською Т.В., Купчишиною О.О., Пещанюком І.А., Секретою О.М. щодо проведення виконавчих дій 09.10.2015р. по примусовому виконанню наказу господарського суду Хмельницької області від 02.09.2015 №924/1894/14 про виселення ФОП ОСОБА_2 (а.с. 210-214, т.2).

Матеріалами справи встановлено, що з часу проведення останніх виконавчих дій 15.12.2015р. по 03.03.2016р. державним виконавцем не вчинялося жодних дій з виконання наказу господарського суду Хмельницької області від 02.09.2015р. №924/1894/14.

Згідно акту державного виконавця від 03.03.2016р., проведення виконавчих дій перенесено на іншу дату, у зв'язку з неможливістю відкрити приміщення (а.с. 122, т.3).

В подальшому виконавчі дії, згідно вимоги державного виконавця від 12.04.2016р., призначено на 11:00 год. 19.04.2016р. (а.с. 123, т.3).

Однак, 08.04.2016р. ФОП ОСОБА_2 звернулась із листом до державного виконавця, в якому повідомила, що приміщення, яке підлягає звільненню, використовується для здійснення підприємницької діяльності ОСОБА_1 особою-підприємцем ОСОБА_3 Таким чином, ФОП ОСОБА_2 просить державного виконавця повернути стягувачу наказ господарського суду Хмельницької області від 02.09.2015р. №924/1894/14 (а.с. 119, т.3).

19.04.2016р. за участю сторін виконавчого провадження, представника ОСОБА_3 та працівників - фармацевтів було здійснено повну перевірку наявного у приміщенні майна. Встановлено, що майно боржниці ОСОБА_2 у приміщені відсутнє. На виявлене у приміщенні аптеки майно надано накладні, згідно яких, отримувачем товарних цінностей є ОСОБА_3

Про зазначені обставини складено відповідні акти державного виконавця від 19.04.2016р. та від 28.04.2016р. (а.с 157,163, 175-176, т.3).

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що 18.04.2016р. фізична особа - підприємець ОСОБА_2 звернулася до господарського суду зі скаргою на дій органів ДВС, в якій просила визнати незаконною бездіяльність районного відділу ДВС Камянець-Подільського міськрайонного управління юстиції в особі старшого державного виконавця Горгулько І.А., що полягає у неповерненні стягувачу наказу господарського суду Хмельницької області №924/1894/14 від 02.09.2015р. (виконавче провадження №48803022) та зобовязати районний відділ ДВС Камянець-Подільського міськрайонного управління юстиції в особі старшого державного виконавця Горгулько І.А. повернути стягувачу наказ господарського суду Хмельницької області за №924/1894/14 від 02.09.2015р. (а.с.111-113, т. 3).

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 19.04.2016р. у справі №924/1894/14 вказану скаргу ФОП ОСОБА_2 прийнято до розгляду у судовому засіданні (а.с. 126, т.3).

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 25.05.2016р. у справі №924/1894/14 відхилено скаргу ОСОБА_1 особи - підприємця ОСОБА_2 про визнання незаконною бездіяльність районного відділу ДВС Кам'янець-Подільського міськрайонного управління юстиції в особі старшого державного виконавця Горгулько І.А., що виразилась у неповерненні стягувачу наказу господарського суду Хмельницької області №924/1894/14 від 02.09.15р. (виконавче провадження №48803022) та зобов'язання районний відділ ДВС Кам'янець-Подільського міськрайонного управління юстиції в особі старшого державного виконавця Горгулько І.А. повернути стягувачу наказ господарського суду Хмельницької області за №924/1894/14 від 02.09.15р. (а.с. 150-154, т. 3).

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 22.06.2016р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 особи - підприємця ОСОБА_2 на ухвалу господарського суду Хмельницької області від 25.05.16 р. у справі №924/1894/14 залишено без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 26.10.2016р. у справі №924/1894/14 касаційну скаргу ОСОБА_1 особи-підприємця ОСОБА_2 задоволено; постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 22.06.2016р. та ухвалу господарського суду Хмельницької області від 25.05.2016р. скасовано; справу №924/1894/14 направлено на новий розгляд до господарського суду Хмельницької області в іншому складі суду (а.с.236-242, т.3).

Скасовуючи судові рішення першої та апеляційної інстанцій у даній та направляючи її на новий розгляд до суду першої інстанції, Виший господарський суд зазначив, що висновки судів попередніх судових інстанцій є передчасними, оскільки їх зроблено на підставі неповного з'ясування дійсних обставин справи та у зв'язку з неправильним застосуванням норм матеріального права. Всупереч вимогам Закону України "Про виконавче провадження" та порядку Інструкції з організації примусового виконання рішень, що стосуються порядку виселення боржника, суди не звернули уваги та не надали належної правової оцінки, тим обставинам, що спірне приміщення на момент прийняття оскаржуваних рішень перебуває у користуванні ОСОБА_1 особи-підприємця ОСОБА_3, на підставі укладеного договору суборенди, про що остання 21.12.2015р. повідомила районний відділ ДВС Кам'янець-Подільського МРУЮ, у зв'язку з чим не вірно застосували норми матеріального закону та дійшли передчасного висновку, що державний виконавець діяв в межах повноважень, наданих йому чинним законодавством. Всупереч зазначеного, державний виконавець на адресу ФОП ОСОБА_2 направляв вимоги про звільнення останньою спірного приміщення та про призначення виконавчих дій направлених на повернення стягувачу майна, яке не перебуває у користуванні боржника.

Згідно частини 1 статті 111-12 ГПК України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 17.11.2016р. у справі №924/1894/14 скаргу ОСОБА_1 особи-підприємця ОСОБА_2 прийнято до провадження та призначено її до розгляду у іншому складі суду (а.с.10, т.4).

26.12.2016р. ФОП ОСОБА_2 подала до суду першої інстанції заяву від 23.12.2016р., в якій просила розглядати скаргу в частині визнання незаконною бездіяльність органу ДВС та задоволити її (а.с. 40, т. 4). Вказана заява була прийнята судом першої інстанції до уваги.

За результатами розгляду нового розгляду, судом прийнято оскаржувану ухвалу від 13.01.2017р., якою відхилено скаргу ОСОБА_1 особи - підприємця ОСОБА_2 на дії органу ДВС.

Рівненський апеляційний господарський суд із таким висновком погодитися не може з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 5 статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Обов'язковість рішень суду відноситься до основних засад судочинства (пункт 9 частини 3 статті 129 Конституції).

Згідно статті 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд здійснює правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 2 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається процесуальним законом.

Конституційне право на судовий захист передбачає, як невід'ємну частину такого захисту, можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об'ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також із статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 115 ГПК України встановлено, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно статті 116 ГПК України, виконання рішень господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення (пункт 1 частини 1 статті 19 Закону України "Про виконавче провадження").

Частиною 1 статті 2 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Згідно частини 1 статті 6 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Частинами 1, 2 статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції, яка діяла на момент виконавчого провадження) визначено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання; заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз'яснює сторонам їхні права і обов'язки.

Як уже зазначалося, судовими рішеннями у даній справі, задоволено позов Камянець-Подільської центральної районної лікарні та зобовязано ОСОБА_1 особу-підприємця ОСОБА_2 звільнити приміщення площею 78 кв.м., яке знаходиться на першому поверсі головного корпусу Камянець-Подільської центральної районної лікарні напроти швидкої допомоги, за адресою: с. Жовтневе, вул. Матросова, 30, Кам'янець-Подільського району.

Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності посадових осіб державної виконавчої служби встановлено статті 82 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до якої об'єктом оскарження є рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби.

Частиною 4 статті 82 Закону України "Про виконавче провадження", визначено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Стаття 121-2 ГПК України передбачає, що скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Перелік рішень, які може ухвалювати державний виконавець, та вимоги до змісту цих документів наведено в Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року № 512/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 року за № 489/20802.

Відповідно до пункту 1.5 цієї Інструкції державний виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Як уже зазначалося вище, 26.12.2016р. до прийняття місцевим господарським судом оскаржуваної ухвали, ФОП ОСОБА_2 подала до суду заяву від 23.12.2016р., (яка була зареєстрована господарським судом Хмельницької області за №05-22/12261/16), в якій просила розглядати скаргу в частині визнання незаконною бездіяльність органу ДВС та задоволити її (а.с. 40, т. 4). Обґрунтовуючи дану заяву, зазначила, що у звязку із тим, що згідно постанови органу ДВС від 17.08.2016р. виконавче провадження по виконанню наказу господарського суду №924/1894/14 закінчено на підставі його виконання, то в суду відсутні підстави для задоволення скарги в частині: "Зобовязати районний відділ державної виконавчої служби Камянець-Подільського міськрайонного управління юстиції в особі старшого державного виконавця Горгулько І.А. повернути стягувачу наказ господарського суду Хмельницької області за №924/1894/14 від 02.09.2015р. Однак, скаржником підтримується скарга в частині: "Визнання незаконною бездіяльність районного відділу державної виконавчої служби Камянець-Подільського міськрайонного управління юстиції в особі старшого державного виконавця Горгулько І.А., що виразилась у неповерненні стягувану наказу господарського суду Хмельницької власті №924/1894/14 від 02.09.2015р. (виконавче провадження №48803022)". У звязку із чим, просила суд розглянути скаргу в частині визнання незаконною бездіяльність органу ДВС та задоволити її (а.с. 40, т.4).

Судом першої інстанції не надано в оспорюваній ухвалі оцінки поданій заяві скаржника від 23.12.2016р. Взяття такої заяви до уваги (як зазначив суд першої інстанції в оспорюваній ухвалі) не може бути розцінене судом апеляційної інстанції як її оцінка відповідно до вимог господарського процесуального законодавства.

За змістом пункту 9.9. постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" №9 від 17.10.2012р. скарга має відповідати загальним вимогам щодо змісту та форми позовної заяви, передбаченим статтею 54 ГПК, з доданням до неї документів, зазначених у пунктах 2, 4 частини першої цієї статті і за необхідності - зазначених у частинах другій і третій статті 57 названого Кодексу, а також містити відомості, перелічені в пунктах 3 - 5 частини сьомої статті 82 Закону України "Про виконавче провадження".

У вирішенні питань, які виникають у розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб Державної виконавчої служби, до заяв учасників виконавчого провадження (заявників) мають застосовуватися положення ГПК, якими врегульовано аналогічні питання, зокрема, статей 2, 18, 21, 22, 26, 29, 31, 41, 42, 62, пунктів 1 - 3, 5, 6, 9 частини першої статті 63, статті 64, розділів XI, XII, XII 1 ГПК тощо.

Оскільки скарга ФОП ОСОБА_2 не містить вартісних показників, щодо яких можуть бути застосовані приписи господарського процесуального законодавства щодо збільшення чи зменшення розміру вимоги, то у даному випадку слід керуватися процесуальною нормою, відповідно до якої скаржник не позбавлений права відмовитися від позовної вимоги в силу приписів статті 78 ГПК України ( у даному випадку - відмовитися від частини скарги).

За наведених обставин, Рівненський апеляційний господарський суд приходить до висновку про прийняття відмови ФОП ОСОБА_2 від частини скарги, зокрема в частині вимог щодо зобовязання районного відділу державної виконавчої служби Камянець-Подільського міськрайонного управління юстиції в особі старшого державного виконавця Горгулько І.А. повернути стягувачу наказ господарського суду Хмельницької області за № 924/1894/14 від 02.09.2015 р..

В цій частині провадження підлягає припиненню на підставі пункту 4 частини 1 статті 80 ГПК України.

Виходячи з фактичних обставин справи, суд першої інстанції в порушення норм чинного законодавства, не надавши належної оцінки заяві ФОП ОСОБА_2 від 23.12.2016р. згідно норм ГПК, неповно з'ясувавши обставини, що мають значення для справи, за результатами розгляду скарги на дії органу ДВС прийшов до помилкового висновку про її відхилення в повному обсязі.

Щодо скарги ФОП ОСОБА_2 в частині визнання незаконною бездіяльність районного відділу державної виконавчої служби Камянець-Подільського міськрайонного управління юстиції в особі старшого державного виконавця Горгулько І.А., що виразилась у неповерненні стягувану наказу господарського суду Хмельницької власті №924/1894/14 від 02.09.2015р. (виконавче провадження №48803022)" колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.09.2016р. на адресу господарського суду Хмельницької області від Районного відділу Державної виконавчої служби Камянець-Подільського міськрайонного управління юстиції надійшла постанова від 17.08.2016р. про закінчення виконавчого провадження та наказ про примусове виконання рішення від 02.09.2015р. №924/1894/14 про звільнення ОСОБА_1 особою-підприємцем ОСОБА_2 приміщенні площею 78 кв.м., яке знаходиться на першому поверсі головного корпусу Камянець-Подільської центральної районної лікарні навпроти швидкої допомоги, за адресою: вул. Матросова, 30, с.Жовтневе, Камянець-Подільського району (а.с. 3-5, т. 4).

Постановою державного виконавця від 17.08.2016р., встановлено, що під час проведення виконавчих дій державними виконавцями актами від 02.12.2015р. та 19.04.2016р. встановлено, що у приміщенні аптеки, яка знаходиться на першому поверсі головного корпусу Камянець-Подільської центральної районної лікарні навпроти швидкої допомоги, за адресою: вул. Матросова, 30, с.Жовтневе, Камянець-Подільського району, боржник ОСОБА_2 відсутня. Приміщення фактично перебуває у користуванні фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, якою проводиться ліцензійна діяльність з роздрібної торгівлі лікарськими засобами в даному приміщенні згідно змін до ліцензійного реєстру по ліцензії №АВ579239, внесених Державною службою України з лікарських засобів від 16.02.2016р.

У постанові також зазначено, що перевіркою майна, яке перебуває у спірному приміщенні, належних боржнику ОСОБА_2 лікарських засобів, продуктів, речей, обладнання, іншого майна - не виявлено. Відповідно до наданих державним виконавцям документів (видаткових накладних, товарно-транспортних накладних), майно, наявне у вищевказаному приміщенні аптеки належить ОСОБА_1 особі-підприємцю ОСОБА_3, яка не є стороною виконавчого провадження.

Державним виконавцем у постанові зроблено висновок: оскільки боржник за виконавчим документом, а також його майно у приміщенні аптеки, яка знаходиться на першому поверсі головного корпусу Камянець-Подільської центральної районної лікарні навпроти швидкої допомоги, за адресою: вул. Матросова, 30, с. Жовтневе, Камянець-Подільського району, не перебуває, виконавче провадження підлягає закінченню.

Дана постанова винесена державним виконавцем на підставі пункту 8 частини 1 статті 49 Закону України "Про виконавче провадження".

Пунктом 6 частини 1 статті 47 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції, яка діяла на момент виконавчого провадження) передбачено повернення державним виконавцем виконавчого документа стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом має передати стягувачу, або майно, на яке необхідно звернути стягнення з метою погашення заборгованості (крім коштів), а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними.

Порядок виселення боржника встановлений статтею 78 Закону України "Про виконавче провадження" та пунктом 8.6 вище вказаної Інструкції.

Згідно частин 4 статті 78 Закону України "Про виконавче провадження" виселення полягає у звільненні приміщення, зазначеного у виконавчому документі, від особи (осіб), яка виселяється, її майна, домашніх тварин та у забороні такій особі користуватися цим приміщенням. Примусовому виселенню підлягають виключно особи, зазначені у виконавчому документі.

Виселення полягає у звільненні приміщення, зазначеного у виконавчому документі, від особи (осіб), яка виселяється, її майна, домашніх тварин та у забороні такій особі користуватися цим приміщенням. Виселення здійснюється у присутності понятих за сприянням органів внутрішніх справ з обов'язковим описом майна державним виконавцем. Один примірник акта опису майна вручається під розписку боржнику. За необхідності державний виконавець в установленому законом порядку забезпечує зберігання майна боржника з покладенням пов'язаних з цим витрат на боржника. У разі якщо виконання рішення здійснюється за відсутності осіб, які підлягають виселенню, державний виконавець зобов'язаний провести опис майна. Описане майно передається для відповідального зберігання особі, визначеній державним виконавцем.

Згідно пункту 6 частини 1 статті 47 Закону України "Про виконавче провадження, виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом має передати стягувачу, або майно, на яке необхідно звернути стягнення з метою погашення заборгованості (крім коштів), а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Частина 2 статті 47 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає, що про наявність обставин, зазначених у частині першій цієї статті, державний виконавець складає акт.

За вимогами пункту 9 частини 1 статті 49 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ.

Так, листом 08.04.2016р. ФОП ОСОБА_2 зверталась до державного виконавця, в якому повідомляла, що приміщення, яке підлягає звільненню, використовується для здійснення підприємницької діяльності ОСОБА_1 особою-підприємцем ОСОБА_3 Таким чином, ФОП ОСОБА_2 просить державного виконавця повернути стягувачу наказ господарського суду Хмельницької області від 02.09.2015р. №924/1894/14 (а.с. 119, т.3).

19.04.2016р., вже після подання відповідачем скарги до суду на дії ДВС, державним виконавцем, за участю сторін виконавчого провадження, представника ОСОБА_3 було здійснено повну перевірку перебуваючого у приміщенні майна та встановлено, що майно боржниці ОСОБА_2 у приміщені відсутнє.

Таким чином, як уже було зазначено, станом момент подання відповідачем скарги на дії органу ДВС (18.04.2016р.) та прийняття її до розгляду судом (19.04.2016р.), державний виконавець однозначно встановив, що в користуванні боржника перебуває вказане у виконавчому документі нерухоме майно, що підтверджується актом 02.12.2015р., від 19.04.2016р. та не повернув його стягувачу на підставі пункту 6 частини 1 статті 47 ЗУ "Про виконавче провадження".

Про зазначені обставини складено відповідні акти державного виконавця від 19.04.2016р. та від 28.04.2016р. (а.с 157,163, 175-176, т.3).

Однак, враховуючи наведене, державним виконавцем не вчинялися будь-які дії щодо закінчення виконавчого провадження при примусовому виконанні рішення згідно наказу від 02.09.2015р. №924/1894/14 та поверненню виконавчого документу.

Лише 17.08.2016р державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та 21.09.2016р. повернуто наказ про примусове виконання рішення від 02.09.2015р. до суду першої інстанції.

Такі дії свідчить про бездіяльність державного виконавця.

Враховуючи наведені норми законодавства, матеріали справи, апеляційний господарський суд, приходить до висновку, що доводи скарги ФОП ОСОБА_2 в частині визнання незаконною бездіяльності Районного відділу державної виконавчої служби Камянець-Подільського міськрайонного управління юстиції в особі старшого державного виконавця Горгулько І.А., що виразилась у неповерненні стягувану наказу господарського суду Хмельницької власті №924/1894/14 від 02.09.2015р. (виконавче провадження №48803022) є обґрунтованими, відповідають матеріалам справи, а тому скарга в цій частині підлягає задоволенню.

Таким чином, висновок суду першої інстанції, про те, що неможливо стверджувати про бездіяльність відділу ДВС (пасивну форму поведінки) є неправомірним.

Згідно частини 1 статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Статями 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною 1 статті 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до абзацу 1 пункту 9.13 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.09.2012 р. № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, судом першої інстанції враховано обставину закінчення виконавчого провадження та повернення виконавчого документу до суду згідно пункту 8 частини 1, частин 2, 3 статті 49 Закону України "Про виконавче провадження" та прийнято до уваги заяву скаржника від 23.12.2016р., однак, не досліджено наведені обставини належним чином.

Виходячи з фактичних обставин справи, поданих сторонами доказів, з урахуванням усіх обставин справи, суд першої інстанції в порушення норм чинного законодавства, не дослідивши наведені обставин, неповно з'ясувавши обставини, що мають значення для справи, прийшов до помилкового висновку про відхилення скарги ФОП ОСОБА_2 про визнання незаконною бездіяльності районного відділу ДВС Камянець-Подільського міськрайонного управління юстиції в особі старшого державного виконавця Горгулько І.А., що полягає у неповерненні стягувачу наказу господарського суду Хмельницької області №924/1894/14 від 02.09.2015р. (виконавче провадження №48803022) та зобовязання районного відділу ДВС Камянець-Подільського міськрайонного управління юстиції в особі старшого державного виконавця Горгулько І.А. повернути стягувачу наказ господарського суду Хмельницької області за №924/1894/14 від 02.09.2015р., що призвело до прийняття ним неправильного рішення.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 103 ГПК України апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення.

Підставою для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є неповне зясування обставин, що мають значення для справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права (частина 1 статті 104 ГПК України).

Отже, апеляційна скарга ОСОБА_1 особи - підприємця ОСОБА_2 від 24.01.2017р. підлягає задоволенню частково, а ухвала господарського суду господарського суду Хмельницької області від 13.01.2017р. у справі №924/1894/14 - скасуванню.

Згідно частини 3 статті 49 ГПК України стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує судовий збір за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору.

Оскільки, апеляційна скарга підлягає задоволенню, витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги в сумі 1600,00 грн. необхідно стягнути з відділу ДВС на користь апелянта - ФОП ОСОБА_2

Керуючись статтями 49, 78, 80, 99, 101, 103 - 105, 106, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 особи-підприємця ОСОБА_2 від 24.01.17р. задоволити.

Ухвалу господарського суду Хмельницької області від 13 січня 2017 року у справі №924/1894/14 скасувати. Прийняти нове рішення.

Скаргу ОСОБА_1 особи - підприємця ОСОБА_2 про визнання незаконною бездіяльності районного відділу ДВС Камянець-Подільського міськрайонного управління юстиції в особі старшого державного виконавця Горгулько І.А., що полягає у неповерненні стягувачу наказу господарського суду Хмельницької області №924/1894/14 від 02.09.2015р. (виконавче провадження №48803022) та зобовязання районного відділу ДВС Камянець-Подільського міськрайонного управління юстиції в особі старшого державного виконавця Горгулько І.А. повернути стягувачу наказ господарського суду Хмельницької області за №924/1894/14 від 02.09.2015р. задоволити частково.

Визнати незаконною бездіяльність районного відділу Державної виконавчої служби Камянець-Подільського міськрайонного управління юстиції в особі старшого державного виконавця Горгулько І.А., що полягає у неповерненні стягувачу наказу господарського суду Хмельницької області №924/1894/14 від 02.09.2015р. (виконавче провадження №48803022).

Припинити провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 особи - підприємця ОСОБА_2 в частині зобовязання районного відділу державної виконавчої служби Камянець-Подільського міськрайонного управління юстиції в особі старшого державного виконавця Горгулько І.А. повернути стягувачу наказ господарського суду Хмельницької області за №924/1894/14 від 02.09.2015р.

Стягнути з Районного відділу Державної виконавчої служби Камянець-Подільського міськрайонного управління юстиції (32301, Хмельницька область, м.Камянець-Подільський, вул.Татарська,8, ) на користь ОСОБА_1 особи - підприємця ОСОБА_2 (32300, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) 1600,00 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Видачу наказу доручити господарському суду Хмельницької області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу №924/1894/14 повернути господарському суду Хмельницької області.

Головуючий суддя Юрчук М.І.

Суддя Крейбух О.Г.

Суддя Демидюк О.О.