ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"21" лютого 2017 р. Справа № 903/88/17

Суддя господарського суду Волинської області Слободян О.Г., розглянувши заяву приватного підприємця ОСОБА_1

про забезпечення позову

у справі №903/88/17

за позовом приватного підприємця ОСОБА_1

до відповідача Торчинського міжгосподарського підприємства по птахівництву

про стягнення 526125грн. 11коп.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_3, довіреність від 16.01.2017р.

від відповідача: н/з

встановила: позивач - ПП ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача - Торчинського міжгосподарського підприємства по птахівництву 526125,11грн., тому числі 68369,26грн. - 3% річних та 457755,85грн. інфляційних втрат, нарахованих у зв'язку з невиконанням рішення господарського суду Волинської області від 30.11.2011р. по справі №5004/2218/11.

Ухвалою суду від 27.01.2017р. було порушено провадження у справі та призначено розгляд справи на 21.02.2017р.

На адресу суду від позивача надійшла заява про забезпечення позову (вх..01-67/8/17 від 08.02.2017р.), в якій останній просить забезпечити позов, шляхом накладення арешту на грошові суми на банківських рахунках, що належать Торчинському міжгосподарському підприємству по птахівництву в межах суми позову (526125,11грн).

Як на підставу для забезпечення позову, позивач посилається на те, що нещодавно йому стало відомо, що після подачі позову до господарського суду все майно Торчинського МПП було продано і до 10.02.2017р. кошти від продажі мають надійти на розрахунковий рахунок Торчинського МПП, які планується негайно після надходження перерахувати на інше підприємство. Тобто, позивач вважає, що існує прямий ризик того, що невжиття заходів по забезпеченні позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду в майбутньому.

До заяви про забезпечення позову позивач долучив лише докази сплати судового збору на суму 800грн.

В судовому засіданні 21.02.2017р. позивач підтримав заяву про забезпечення позову. Водночас, повідомив, що рішення господарського суду від 30.11.2011р. по справі №5004/2218/11 на даний час виконано.

Розглянувши заяву про вжиття заходів до забезпечення позову, суд вважає, що вона не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Згідно ст..66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Як роз'яснив Пленум Вищого господарського суду України в п.1 постанови № 16 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову", особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до п.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 року умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими, пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійсненні розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

У пункті 7.2 постанови №16 від 26.12.2011 року Пленум Вищого господарського суду України роз'яснив, що арешт на майно може бути накладений лише за позовами про визнання права власності (іншого речового права) або витребування майна на індивідуальне визначене майно, і притому лише таке, що відноситься до предмета спору. В такому разі в ухвалі про забезпечення позову мають зазначатися ознаки, які ідентифікують відповідне майно та відрізняють його від іншого (однорідного чи подібного) майна, та за необхідності місцезнаходження майна.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Позивачем не подано жодних належних та допустимих доказів того, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду в майбутньому.

Слід також зазначити, що вжиття заходів до забезпечення позову не повинно перешкоджати господарській діяльності особи, яка здійснює таку діяльність. При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів, оскільки обмеження, визначені щодо господарюючого суб'єкта, можуть призвести до незворотних наслідків.

В заяві про забезпечення позову не наведено та позивачем не подано жодного доказу наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування заходів до забезпечення позову та доказів на підтвердження того, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробить неможливим виконання рішення господарського суду, а тому суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 66, 67 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, -

у х в а л и в :

В задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Суддя О. Г. Слободян