КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" лютого 2017 р. Справа№ 910/32300/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Жук Г.А.

Калатай Н.Ф.

за участю секретаря судового засідання Бовсунівської Л.О.,

представників

позивача не з'явився

відповідача Клюца С.О.

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства "Судовий будівельно-експертний центр"

на рішення Господарського суду м. Києва від 18.02.2016

у справі № 910/32300/15 (суддя - Бондарчук В.В.)

за позовом Приватного підприємства "Строитель-7"

до Державного підприємства "Судовий будівельно-експертний центр"

про стягнення 1984054,93 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.02.2016 по справі №910/32300/15 позовні вимоги ПП "Строитель - 7" задоволено частково. Стягнуто з Державного підприємства "Судовий будівельно-експертний центр" на користь Приватного підприємства "Строитель - 7" 1081103, 32 грн. заборгованості, 840129,14 грн інфляційних втрат, 62378,18 грн 3 % річних та 29754,16 грн судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Державне підприємство "Судовий будівельно-експертний центр"звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2016 у справі №910/32300/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт зазначив, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 31.03.2016 у складі колегії суддів: головуючий суддя - Буравльов С.І., судді: ПономаренкоЄ.Ю., Андрієнко В.В. апеляційну скаргу Державного підприємства "Судовий будівельно-експертний центр" прийнято до провадження та призначено до розгляду на 26.04.2016.

Через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшли заперечення на апеляційну скаргу.

Розпорядженням № 09-52/1079/16 від 25.04.2016, в зв`язку з перебуванням судді Пономаренка Є.Ю. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/32300/15.

Згідно з протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 25.04.2016 апеляційна скарга по справі № 910/32300/15 передана на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий), Андрієнко В.В., Шапран В.В.

26 квітня 2016 оголошено перерву судового засідання до 19.05.2016.

Через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшли заперечення на клопотання про зупинення провадження.

Через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшли додаткові заперечення на апеляційну скаргу.

Через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.05.2016 розгляд апеляційної скарги Державного підприємства "Судовий будівельно-експертний центр" відкладено до 09.06.2016.

Через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшло повідомлення про зловживання процесуальними правами та стягнення штрафу.

09 червня 2016 оголошено перерву судового засідання до 21.06.2016.

Через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги по суті.

Розпорядженням В.о. керівника апарату Київського апеляційного господарського суду № 09-52/2503/16 від 21.06.2016, в зв'язку з перебуванням головуючого судді (судді-доповідача) Буравльова С.І. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/32300/15.

Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.06.2016 для розгляду справи № 910/32300/15 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Гончаров С.А. судді: Скрипка І.М., Тищенко О.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.06.2016 апеляційну скаргу Державного підприємства "Судовий будівельно-експертний центр" прийнято до провадження та призначено до розгляду 20.07.16.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 20.07.2016 у зв'язку з перебування судді Тищенко О.В. у відпустці, сформовано для розгляду зазначеної апеляційної скарги колегію суддів у складі: головуючий суддя: Гончаров С.А., судді Скрипка І.М., Ільєнок Т.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.07.2016 апеляційну скаргу Державного підприємства "Судовий будівельно-експертний центр" було прийнято до провадження та призначено розгляд справи на 13.09.16.

Через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшли пояснення.

Через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 12.09.2016, в зв'язку з перебування судді Ільєнок Т.В. у Національній школі суддів України, сформовано для розгляду зазначеної апеляційної скарги колегію суддів у складі: головуючий суддя: Гончаров С.А., судді Скрипка І.М., ЯковлєвМ.Л.

Через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшли письмові пояснення.

13 вересня 2016 року оголошено перерву в судовому засіданні до 28.09.2016.

Через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшло клопотання про фіксування судового засідання.

Через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги.

28 вересня 2016 року оголошено перерву судового засідання до 03.11.2016.

На підставі розпорядження керівника апарату від 03.11.2016 №09-52/5869/16 здійснено повторний автоматичний розподіл справи №910/32300/15, за наслідками якого апеляційну скаргу Державного підприємства "Судовий будівельно-експертний центр" на рішення Господарського суду м. Києва від 18.02.2016 у справі № 910/32300/15 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Смірнової Л.Г. судді Пономаренко Є.Ю., Кропивна Л.В.

В судове засідання 16.11.2016 не з'явився представник позивача та представник відповідача про причини неявки суд не повідомили.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.11.2016 розгляд апеляційної скарги Державного підприємства "Судовий будівельно-експертний центр" відкладено до 21.12.2016.

Розпорядженням від 21.12.2016, в зв'язку з перебуванням головуючого судді Смірнової Л.Г. у відпустці, відповідно до підпункту 2.3.50 пункту 2.3.Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний авторозподіл справи.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів Київського апеляційного господарського суду від 21.12.2016, сформовано для розгляду зазначеної апеляційної скарги колегію суддів у складі: головуючий суддя: Сітайло Л.Г., судді Жук Г.А., Калатай Н.Ф.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.12.2016 колегією суддів у складі головуючий суддя Сітайло Л.Г., судді Жук Г.А., Калатай Н.Ф. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду 23.01.2017.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.01.2017 розгляд апеляційної скарги Державного підприємства "Судовий будівельно-експертний центр" відкладено до 20.02.2017.

Через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги по суті.

В судове засідання 20.02.2017 з'явився представник відповідача.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Згідно зі ст. 77 ГПК України господарський суд відкладає розгляд справи, в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 26.12.2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Беручи до уваги, що представник позивача повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги у відсутність представника позивача.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та просив скасувати оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2016.

Розглянувши клопотання представника відповідача про зупинення провадження по справі, прийшла до висновку про відмову в його задоволенні, з огляду на наступне.

Приписами ст. 79 ГПК України врегульовано, що господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Колегія суддів звертає увагу, що порушення провадження у справі предметом позову в якій є визнання недійсним договору, не перешкоджає з'ясуванню обставин по справі про стягнення заборгованості за спірним договором.

В даному випадку відсутня така умова зупинення провадження у справі як неможливість розгляду справи, оскільки у межах цієї справи суд вправі самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі.

Щодо клопотання відповідача про проведення експертизи, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 79 ГПК України встановлено вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі. Зокрема, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 79 ГПК України, господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадку призначення господарським судом судової експертизи. Про зупинення провадження у справі та його поновлення виноситься ухвала. Ухвалу про зупинення провадження може бути оскаржено.

При цьому, ГПК України передбачає два види зупинення провадження у справі: обов'язковий, зазначений в законі, за наявності якого господарський суд зобов'язаний зупинити провадження у справі (ч. 1 ст. 79 ГПК України), і факультативний, необов'язковий для господарського суду, але який застосовується на його розсуд, зокрема, у випадках призначення господарським судом судової експертизи (п. 1 ч. 2 ст. 79 ГПК України).

Виходячи зі змісту ч. 2 ст. 79 ГПК України, необхідною передумовою для застосування такого необов'язкового виду зупинення провадження у справі мають бути обставини, що перешкоджають її розгляду по суті заявлених позовних вимог.

Призначення і проведення судової експертизи врегульовано ст. 41 ГПК України, згідно з ч. 1 якої для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Пунктом 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" унормовано, що відповідно до статті 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду. Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 79 ГПК України господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадку призначення господарським судом судової експертизи. Про зупинення провадження у справі та його поновлення виноситься ухвала. Ухвалу про зупинення провадження може бути оскаржено.

Отже, вказаною нормою Господарського процесуального кодексу України передбачено право, а не обов'язок суду, зупинити провадження у справі у випадку призначення господарським судом судової експертизи за наявності дійсної необхідності її призначення, у випадку необхідності спеціальних знань, якими не володіє суд та у разі неможливості суду вирішити питання, що входять до предмету доказування без її призначення.

Однак, апелянтом не обґрунтовано, в чому полягає потреба у спеціальних знаннях та неможливістю встановити фактичні дані, а відтак і вирішити спір по суті, враховуючи, що відповідачем не надано зразків підписів, які б ставили під сумнів справжність підписів, які містяться в актах. Крім того, підписи в актах скріплені печатками підприємств.

Предметом доказування у господарському процесі є сукупність фактів, які мають правове значення, встановлення яких необхідне для винесення судом законного й обґрунтованого рішення по справі. Факти, які мають правове значення, або юридичні факти - це факти, з наявності або відсутності яких закон пов'язує можливість виникнення, зміни і припинення правовідносин.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Разом з тим, як зазначалося вище, апелянтом не надано обґрунтованого мотивування необхідності призначення судової експертизи.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд, за наявними у справі та додатково поданими доказами, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність та обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши, на підставі встановлених фактичних обставин справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, апеляційний господарський суд встановив наступне.

15 жовтня 2013 року між Державним підприємством "Судовий будівельно-експертний центр" (генпідрядник) та Приватним підприємством "Строитель - 7" (підрядник) укладено договір підряду № 1015-2013 (далі - Договір).

Відповідно до умов Договору підрядник зобов'язується виконати будівельно-монтажні роботи, визначені у проектно-кошторисній документації та даному договорі на умовах та в строк, передбачені даним договором, у будівлі, вказаній генпідрядником, що знаходиться за адресою: м. Донецьк, вул. Челюскінців, 163, а генпідрядник зобов'язується прийняти та оплатити роботи підрядника, відповідно до умов даного договору.

Пунктом 2.1. Договору встановлено, що, вартість будівельно-монтажних робіт по даному договору складає 4000000, 00 грн., в т.ч. ПДВ 20 % - 666666, 67 грн.

Згідно з п. 3.1. Договору підрядник виконує всі передбачені даним договором будівельно-монтажні роботи у строк до 31.12.2013 включно. Договір вступає в силу з дня підписання даного договору сторонами та затвердження і підписання проектно-кошторисної документації. Підрядник має право достроково завершити виконання будівельно-монтажних робіт.

Пунктом 3.2. Договору передбачено, що оплата вартості будівельно-монтажних робіт здійснюється наступним чином:

3.2.1. враховуючи договірні відносини генпідрядника з первинним замовником, сторони дійшли згоди щодо вартості послуг генпідрядника у розмірі 5 % від вартості будівельно-монтажних робіт, передбаченої в п. 2.1. договору, що становить 200000, 00 грн., в т.ч. ПДВ 20 % - 33333, 33 грн.

3.2.2. сума до сплати за виконані підрядником будівельно-монтажні роботи за договором 3 800 000, 00 грн., в т.ч. ПДВ 20 % - 633333, 33 грн.

Умовами п. 3.3. Договору встановлено, що розрахунок за виконані підрядником будівельно-монтажні роботи здійснюється шляхом сплати генпідрядником грошової суми на поточний рахунок підрядника, згідно з актами приймання-передачі виконаних робіт протягом п'яти банківських днів з моменту підписання сторонами актів приймання-передачі виконаних робіт форми № КБ-2в.

Відповідно до п. 4.2. Договору генпідрядник зобов'язаний сплатити підряднику вартість виконаних підрядником будівельно-монтажних робіт згідно з актом приймання-передачі виконаних робіт в строк, в порядку та в розмірі, встановленому даним договором, а також прийняти в строк ці роботи.

Даний договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами ті діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань, включаючи зобов'язання по сплаті штрафу та відшкодування збитків у розмірі та у випадках, передбачених даним договором (п. 9.1. договору).

01 грудня 2013 року між Державним підприємством "Судовий будівельно-експертний центр" та Приватним підприємством "Строитель - 7" укладено додаткову угоду № 1 до договір підряду № 1015-2013 від 15.10.2013. Відповідно до умов останньої, в зв'язку зі зміною обсягів та складів виконаних будівельно-монтажних робіт у будівлі за адресою м. Донецьк, вул. Челюскінців, 163, сторони дійшли згоди, викласти п. 2.1., п.п. 3.2.1, п.п. 3.2.2 договору підряду № 1015-2013 від 15.10.2015 у наступній редакції:

2.1. Вартість будівельно-монтажних робіт по даному договору складає 1 138 003, 49 грн., в т.ч. ПДВ 20 % - 189 667, 25 грн.

3.2.1. Враховуючи договірні відносини генпідрядника з первинним замовником, сторони дійшли згоди щодо вартості послуг генпідрядника у розмірі 5 % від вартості будівельно-монтажних робіт, передбаченої в п. 2.1. договору, що становить 56 900, 17 грн., в т.ч. ПДВ 20 % - 9 483, 36 грн.

3.2.2. сума до сплати за виконані підрядником будівельно-монтажні роботи за договором 1 081 103, 32 грн., в т.ч. ПДВ 20 % - 180 183, 89 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору позивач виконав, а відповідач прийняв підрядні роботи на загальну суму 1 138 003, 49 грн. При цьому, відповідач свої зобов'язання за Договором, в частині оплати за виконані підрядні роботи не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 1081103, 32 грн., за вирахуванням 5 % вартості послуг відповідача, як генпідрядника, передбаченої п. 3.2.1. договору.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч.1 ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до статтею 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 509 ЦК України закріплено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як встановлено ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідач, зокрема просить суд зупинити провадження по справі № 910/32300/15 до вирішення Господарським судом Донецької області справи № 905/309/16 за позовом Державного підприємства "Судовий будівельно-експертний центр" до Приватного підприємства "Строитель - 7" про визнання недійсним договору.

Колегія суддів звертає увагу, що станом на даний час, справа №905/309/16 розглядається Донецьким господарським судом, а зазначений спір не вирішено по суті.

В той же час, колегія суддів не вбачає підстав для зупинення провадження по справі, з огляду на наступне.

Як роз'яснено пунктом 3.16. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини друга - четверта статті 35 ГПК). Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Проаналізувавши укладений Договір, судом встановлено, що останній за своєю правовою природою є договором будівельного підряду, який підпадає під правове регулювання норм статей 875-886 ЦК України та статей 317-324 ГК України.

Відповідно до ст.875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи, відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних з місцезнаходженням об'єкта.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.877 ЦК України підрядник зобов'язаний здійснювати будівництво та пов'язані з ним будівельні роботи, відповідно до проектної документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та до кошторису, що визначає ціну робіт. Підрядник зобов'язаний виконати усі роботи, визначені у проектній документації та в кошторисі (проектно-кошторисній документації), якщо інше не встановлено договором будівельного підряду. Договором будівельного підряду мають бути визначені склад і зміст проектно-кошторисної документації, а також має бути визначено, яка із сторін і в який строк зобов'язана надати відповідну документацію.

Згідно з ч.5 ст.318 ГК України договір підряду на капітальне будівництво повинен передбачати: найменування сторін; місце і дату укладення; предмет договору (найменування об'єкта, обсяги і види робіт, передбачених проектом); строки початку і завершення будівництва, виконання робіт; права і обов'язки сторін; вартість і порядок фінансування будівництва об'єкта (робіт); порядок матеріально-технічного, проектного та іншого забезпечення будівництва; режим контролю якості робіт і матеріалів замовником; порядок прийняття об'єкта (робіт); порядок розрахунків за виконані роботи, умови про дефекти і гарантійні строки; страхування ризиків, фінансові гарантії; відповідальність сторін (відшкодування збитків); урегулювання спорів, підстави та умови зміни і розірвання договору.

Таким чином, при укладанні договору будівельного підряду істотною умовою є узгодження сторонами відповідної проектно-кошторисної документації.

Згідно з ч.1 ст.323 ГК України договори підряду (субпідряду) на капітальне будівництво укладаються і виконуються на загальних умовах укладання та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затверджених Кабінетом Міністрів України, відповідно до закону.

Відповідно п.3 Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2005р. №668:

кошторис - зведені витрати, зведені кошторисні розрахунки, об'єктні та локальні кошторисні розрахунки, об'єктні та локальні кошториси, кошториси на окремі види робіт, кошториси на проектні та пошукові роботи, інші розрахунки витрат на будівництво, складені за встановленою формою, на основі яких визначається кошторисна вартість будівництва і договірна ціна. Кошторисна вартість будівництва може визначатися у приблизному або твердому кошторисі. Кошторис вважається твердим, якщо договором підряду не передбачено інше. Зміни до твердого кошторису можуть бути внесені лише за згодою сторін;

кошторисна документація - кошториси та інші документи, пов'язані із складанням (розрахунки, обґрунтування, пояснення, відомості про ресурси тощо), і необхідні для визначення кошторисної вартості будівництва та договірної ціни;

проектна документація - текстові та графічні матеріали, затверджені в установленому порядку, якими визначаються містобудівні, об'ємно-планувальні, архітектурні, конструктивні, технічні та технологічні рішення, а також кошториси об'єкта будівництва.

Відповідно до п.5 вищезгаданих Загальних умов істотними умовами договору підряду, серед іншого, є предмет договору, договірна ціна, порядок забезпечення робіт проектною документацією, ресурсами та послугами, джерела та порядок фінансування робіт (будівництва об'єкта).

Колегія суддів звертає увагу, що сторонами не надано проектно-кошторисну документацію, якою погоджено об'єм, характер, вартість матеріалів та робіт, а також будь-яких доказів її наявності.

В той же час, як вбачається з матеріалів справи відповідачем прийняті виконані роботи, що підтверджується актами приймання виконаних будівельних робіт від 30.12.2013 (шість штук), довідкою про вартість виконаних будівельних робіт/та витрати за грудень 2013, які підписані представниками сторін та скріплені їх печатками, а також актом звірки взаємних розрахунків станом на 31.12.2013 (копії в матеріалах справи).

Наказом Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 04 грудня 2009 року №554 затверджено примірні форми первинних облікових документів у будівництві №КБ-2в «Акт приймання виконаних будівельних робіт» та №КБ-3 «Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати» та запроваджено застосування примірних форм первинних облікових документів у будівництві з моменту прийняття наказу про їх затвердження.

В актах виконаних будівельних робіт, які містяться в матеріалах справи відображені локальні кошториси на виконання ремонту, в яких зазначені розрахунки, обґрунтування, пояснення, відомості про ресурси тощо.

Колегія суддів звертає увагу, що зазначені в актах роботи, виконані саме на виконання умов укладеного між сторонами Договору, про що зазначено в самих актах, з врахуванням предмета Договору, а також відсутності між сторонами інших договірних відносин.

Зазначені акти приймання виконаних робіт в судовому порядку недійсним не визнавались та є чинними.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що, в розумінні чинного законодавства, акти приймання виконаних будівельних робіт з розрахунком вартості робіт, складені на підставі локальних кошторисів та підписані сторонами, є кошторисною документацією, яка необхідна для визначення кошторисної вартості будівництва та договірної ціни.

При цьому, визначена зазначеними актами вартість робіт відповідає договірним цінам, з врахуванням додаткової угоди № 1 до договору підряду № 1015-2013 від 15.10.2013

Крім того, як вбачається зі ст.875 ЦК України та п.4 Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2005р. №668 замовник зобов'язаний передати підряднику затверджену в установленому порядку проектну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника.

В даному випадку п.4.14 Договору підряду визначено, що підрядник розробляє проектну документацією відповідно до спільно проведених з відповідачем обмірів.

Проте, затверджена в установленому порядку проектна документація до Договору в матеріалах справи відсутня.

Однак, недосягнення згоди щодо усіх істотних умов договору може, відповідно до ч.8 ст.181 Господарського кодексу України свідчити лише про його неукладення, а не про недійсність.

Так, згідно з п.2.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013року №11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено (договір, який не укладено). У зв'язку з наведеним господарським судам необхідно встановлювати, чи є оспорюваний правочин вчиненим та з якого моменту (статті 205 - 210, 640 Цивільного кодексу України, частини друга - п'ята, сьома статті 180 Господарського кодексу Українитощо).

В той же час, як встановлено судом, та вбачається з матеріалів справи, договір підряду виконаний. Зокрема, Підрядником виконано, а відповідачем прийнято, передбачені договорами роботи, складено відповідні акти, які підписані обома сторонами договору, що не дає підстав вважати цей договір неукладеним.

Зазначена обставина виключає можливість застосування до спірних правовідносин ч.8 ст.181 ГК України, оскільки відповідно до постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. №11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» визначення договору як неукладеного може мати місце на стадії укладення договору, а не за наслідками виконання його сторонами. Отже, якщо дії сторін свідчать про те, що оспорюваний договір фактично укладено, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності його вимогам закону.

Зазначена правова позиція міститься також у постанові Верховного Суду України від 25.06.2011р. у справі №7/221-09, яку відповідно до приписів ст.82 ГПК України господарський суд зобов'язаний враховувати при прийнятті рішення.

Колегія суддів зазначає, що відсутність проектної документації є наслідком порушення підрядника прийнятих на себе за договорами підряду зобов'язань щодо забезпечення робіт проектною документацією.

За загальним правилом невиконання чи неналежне виконання правочину не тягне за собою правових наслідків у вигляді визнання правочину недійсним.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для визнання Договору недійсними, в зв'язку з відсутністю затвердженої проектної документації, оскільки зазначене є наслідком недотримання сторонами умов договору підряду, в той час як зміст договору не суперечить вимогам законодавства.

Доводи позивача, що Договір підряду від 15.10.2013р. №1015-2013 повинен укладатися з дотриманням вимог Законом України «Про здійснення держаних закупівель», оскільки виконані роботи здійснювалися за рахунок коштів Державного бюджету, колегією суддів визнано безпідставними, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, між Апеляційним судом Донецької області (Замовник) та Державним підприємством «Судовий будівельно-експертний центр» (Генеральний підрядник) укладено Контракт №14/М-04/02-11/04 від 27.12.2004р. на виконання робіт по будівництву будинку Апеляційного суду Донецької області по вул. Челюскінців, в м. Донецьку.

Згідно з п. 1.1 Контракту предметом цього є контракту зобов'язання Генерального підрядника розробити та погодити в установленому порядку проектно-кошторисну документацію по будівництву будинку апеляційного суду в м. Донецьку (далі - Обєкт), виконати будівельно-монтажні роботи, а також поставити та змонтувати необхідне обладнання.

Пунктом 1.2. Контракту визначено, що генеральний підрядник виконує на свій ризик власними і залученими силами і засобами всі передбачені Договором роботи.

Джерелом фінансування робіт є бюджетні кошти (п. 2.3. Контракту).

Крім того, п. 6.1. Контракту передбачено, що генеральний підрядник залучає для виконання спеціальних робіт субпідрядні організації і забезпечує координацію їх діяльності на будівельному майданчику.

Отже, на виконання умов Контракту, позивач на свій розсуд для виконання певних робіт залучає субпідрядні організації саме в межах його виконання, що кореспондується з приписами ст. 838 Цивільного кодексу України.

Таким чином, закупівля за рахунок державних коштів здійснена саме під час укладання Контракту №14/М-04/02-11/04 від 27.12.2004.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення заборгованості є обґрунтованими, доведеними належним чином та такими, що підлягають задоволенню.

Зі змісту статті 625 ЦК України випливає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачена цією статтею сплата суми боргу за грошовим зобов'язанням з урахуванням встановленого індексу інфляції, а так само 3% річних з простроченої суми, здійснюється незалежно від тієї обставини, чи був передбачений договором відповідний захід відповідальності та незалежно від вини відповідача, оскільки неможливість виконання грошового зобов'язання не звільняє від його виконання.

Колегія суддів, перевіривши розрахунок річних та інфляційних витрат, який складено арифметично вірно прийшла до висновку про його обґрунтованість.

Щодо доводів апелянта про неможливість виконання банківських операцій, в зв'язку з тим, що позивач знаходився в м. Донецьк (постанова правління Національного банку України № 466 від 06.08.2014 «Про призупинення здійснення фінансових операцій), колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено судом вище, борг відповідача за будівельні роботи виник 30.12.2013, тобто більш ніж за пів року до прийняття зазначеної постанови.

Крім того, банківські операції, зокрема, зарахування та списання коштів по поточному рахунку позивача, реквізити якого зазначені в Договорі, були доступними в період з 01.01.2014 та по даний час, оскільки поточний рахунок передано на супровід до відділення №1 ПУМБ в м. Бердянськ, а всі платежі в національній валюті виконуються через Головне управління Національного банку України, що підтверджується листом ПАТ «ПУМБ» (том 1 а.с. 106).

Посилання апелянта на форс мажорні обставини, колегією суддів визнано безпідставними, з огляду на наступне.

В постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (із змінами, внесеними згідно з постановою пленуму Вищого господарського суду України від 24.11.2014р. N 2) суд зазначив, що будь-які подані учасниками процесу докази (в тому числі, зокрема, й стосовно інформації у мережі Інтернет) підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Наприклад, .... за змістом статті 10 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" та статті 14 ' Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" єдиним належним доказом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), які мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави звільнення від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України, тоді як інші документи не можуть вважатися доказами наявності таких обставин.

В той же час, відповідачем не надано, а матеріали справи не містять відповідного сертифікату Торгово-промислової палати України.

Статтями 33, 34, 43 ГПК України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що рішення ухвалено відповідно до норм матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги Державного підприємства "Судовий будівельно-експертний центр" та скасування рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2016 по справі №910/32300/15.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 49, 99, 101 - 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Державного підприємства "Судовий будівельно-експертний центр" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2016 по справі №910/32300/15 залишити без змін.

2.Матеріали справи №910/32300/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді Г.А. Жук

Н.Ф. Калатай