ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2017 р. Справа № 925/1638/16

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого - судді Скиби Г.М., за участю секретаря судового засідання Кенкеч О.С., розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «ТЕМП», юридична адреса: м. Черкаси, вул. Горького, 27 (поштова адреса: м. Черкаси, вул. Юрія Іллєнка, 27)

до комунального підприємства «Черкаські ринки» Черкаської міської ради, м. Черкаси, вул. Хрещатик, 221

про стягнення 36 543,36 грн. заборгованості, інфляційних та річних,

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1 за довіреністю;

відповідача: ОСОБА_2 директор КП за посадою.

Позивач звернувся в господарський суд Черкаської області з позовом до відповідача КП «Черкаські ринки» з вимогою стягнення 36 543,36 грн. заборгованості, інфляційних та річних за виготовлену та передану продукцію.

07.02.2017р. представник позивача подав заяву про збільшення вимог з доказами направлення відповідачу. Просить стягнути 23999,98 грн. боргу, 5350,02 грн. інфляційних втрат, 1580,96 грн. 3% річних та судові витрати. Підтвердив частковий розрахунок по основному боргу та просить припинити провадження в частині стягнення 6000 грн. основного боргу, оскільки частковий розрахунок проведено після звернення позивача до суду.

В судовому засіданні:

Представник позивача вимоги підтримав з врахуванням заяви про збільшення вимог та просить їх задовольнити. Провадження в частині стягнення 6000 грн. основного боргу просив припинити.

Представник відповідача вимоги визнав та пояснив, що тривале не проведення розрахунку викликане сезонністю використання спірного майна, оскільки замовлення було виконано під конкретного підприємця для його робочого місця, але пізніше цим підприємцем не були оформлені документи для ведення бізнесу.

Представник відповідача просить розстрочити стягнення боргу на один рік рівними частинами, в тому числі і судовий збір, зі щомісячною сплатою боргу. Подано письмову заяву.

Представник позивача у вирішенні даного клопотання покладається на розсуд суду.

На запитання головуючого представники сторін заявили:

про відсутність будь-яких інших доказів на підтвердження своїх доводів і пояснень;

про відсутність потреби у витребуванні інших доказів від учасників провадження у справі та інших осіб;

про можливість завершення дослідження обставин справи.

Судом встановлено та перевірено доказами такі взаємовідносини сторін та обставини:

Між сторонами 16.02.2015р. укладено договір купівлі-продажу №1.1-06/11, згідно якого продавець ПАТ «Темп» зобовязався передати у власність покупця КП «Черкаські ринки» товар прилавок квітниковий БК-172 в кількості 10 шт. на суму 47070 грн. (з ПДВ), а покупець зобовязався прийняти товар та своєчасно сплатити вартість отриманого товару.

Сторони домовились, що оплата проводиться після виставлення рахунку, у строк до 01.05.2015р. Оплата допускається частинами.

Відповідач згідно видаткової накладної №Т-00000527 від 02.03.2015р. отримав товар прилавки. Оплата не проведена, і з 06.05.2015р. покупець (відповідач) вважається таким, що прострочив виконання зобовязання (а.с. 10-11).

Часткова оплата на суму 17070,02 грн. проведена відповідачем лише 25.05.2015р. та врахована позивачем при зверненні з позовом. Основний борг на 30.12.2016р. складає 29999,98 грн. Заборгованість відповідача підтверджена і в акті звірки за підписом сторін від 23.12.2016р. (а.с. 13).

На підставі приписів ст. 625 ЦК України позивачем нараховано до стягнення з відповідача 5042,56 грн. інфляційних втрат та 1500,82 грн. -3% річних з простроченої суми з урахуванням періоду прострочення та часткової оплати.

З урахуванням часткового погашення боргу 6000 грн. станом на 23.01.2017р. позивач заявою від 02.02.2017р. збільшив позовні вимоги та просить суд стягнути з відповідача 23999,98 грн. боргу, 5350,02 грн. інфляційних збитків, 1580,96 грн. 3% річних та судовий збір 1378 грн. провадження в частині стягнення 6000 грн. просить припинити за відсутністю предмету спору (а.с. 42-43).

Несвоєчасний та неповний розрахунок стали підставою звернення позивача до суду для захисту порушеного права та примусового стягнення боргу.

Відповідач борг визнав та вказав на сезонність роботи ринку та сезонний характер використання замовлених прилавків. Просить розстрочити виконання рішення суду на один рік рівними частинами зі щомісячною сплатою боргу.

Позивач у питанні розстрочення стягнення боргу покладається на розсуд суду, але не заперечує можливість розстрочення стягнення.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності та за своїм внутрішнім переконанням, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з таких правових підстав та мотивів.

У відповідності з положеннями постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» рішення з господарського спору повинно прийматись у відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто зясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Сторони є субєктами господарювання на ринку послуг.

Місце проведення господарської діяльності сторін відповідає місцю їх реєстрації згідно даних ЄДРПОУ положення ст. 93 ЦК України.

Згідно ч. 3 ст. 5 Господарського кодексу України (далі - ГК України) субєкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання повинні здійснювати свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

Частина 2 ст. 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає зобовязання особи при здійсненні своїх прав утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Між сторонами виникли господарські відносини з придбання за плату товару прилавків квіткових БК-172 всього 10 шт.

Суд вважає, що сторони погодили вид, обєм та ціну партії товару.

Між сторонами 16.02.2015р. укладено письмовий двосторонній оплатний консенсуальний договір купівлі-продажу №1.1-06/11 (а.с. 9).

За правовою природою дані господарські відносини є відносинами купівлі-продажу і відповідають вимогам гл. 54 ЦК України.

Відносини купівлі-продажу урегульовані Главою 54 ЦК України, відповідно до положень якої за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві) та отримати розрахунок, а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч.1 ст. 173 ГК України зобовязання, що виникає між субєктами господарювання, в силу якого один субєкт зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта, або утриматися від певних дій, а інший субєкт має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку, є господарським зобовязанням.

Згідно ч. 1 ст. 174 ГК України господарські зобовязання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Суд вважає, що сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору. Договір від 16.02.2015р. №1.1-06/11 не заперечений сторонами, не визнаний судом недійсним та не розірваний в установленому порядку. Суд також враховує презумпцію правомірності правочину (положення ст. 204 ЦК України).

Відповідачем визнано заборгованість - основний борг - 23999,98 грн. та інфляційні нарахування і 3% річних.

Суд погоджується з клопотанням позивача та припиняє провадження в частині стягнення 6000 грн. боргу за відсутністю предмету спору відповідно до приписів ст. 80 п. 1-1 ГПК України.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов Договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 611, 623 ч. 1 ЦК України, 216 ГК України, неможливість виконання зобов'язання не звільняє сторони від обов'язку виконати зобов'язання в натурі, порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій.

Пунктом 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляцій за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунок сум стягнення 3% річних та інфляційних втрат перевірено судом за допомогою калькулятора штрафних санкцій апаратного комплексу «Еліт: ОСОБА_3». Розрахунок позивачем виконано вірно. Розмір нарахованих позивачем інфляційних не перевищує можливого нарахування. Належить стягнути 5350,02 грн. інфляційних та 1580,96 грн. 3% річних з розрахунку боргу (а.с. 43) та періоду нарахування з 06.05.2015р. до 02.02.2017р.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обовязок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого субєктивного права.

Суд зазначає, що проведення оплати боргу відповідачем під час розгляду справи та неподання ним доказів у справу має враховуватись виконавчою службою при виконанні рішення суду в ході виконавчого провадження. Суд вважає, що відповідач мав достатньо часу для надання заперечень суду по суті спору чи доказів про проведення розрахунку. Відповідач не надав доказів обєктивної неможливості заперечення вимог чи погашення боргу.

Суд вважає доведеним право позивача на стягнення з відповідача 23999,98 грн. основного боргу, 5350,02 грн. інфляційних та 1580,96 грн. 3% річних за прострочення виконання грошового зобовязання за договором купівлі-продажу.

Суд вважає за можливе задовольнити клопотання відповідача з метою реального виконання рішення суду та погашення боргу перед позивачем, враховуючи сезонність роботи ринку, з посиланням на приписи ст. 83 п. 6 ГПК України про розстрочення виконання рішення суду на 12 місяців рівними частинами, кожного місяця. Сума судового збору ввійшла до суми розстрочення (всього 32308,96 грн.):

до 30 березня 2017р. 2692,41 грн.;

до 30 квітня 2017р. 2692,41 грн.;

до 30 травня 2017р. 2692,41 грн.;

до 30 червня 2017р. 2692,41 грн.;

до 30 липня 2017р. 2692,41 грн.;

до 30 серпня 2017р. 2692,41 грн.;

до 30 вересня 2017р. 2692,41 грн.;

до 30 жовтня 2017р. 2692,41 грн.;

до 30 листопада 2017р. 2692,41 грн.;

до 30 грудня 2017р. 2692,41 грн.;

до 30 січня 2018р. 2692,41 грн.;

до 28 лютого 2018р. 2692,45 грн.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати в сумі 1378 грн. належить покласти на відповідача та стягнути на користь позивача повністю, оскільки частковий розрахунок з позивачем проведено відповідачем після порушення провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85, 83 п. 6, 83 п. 1-1 ГПК України, Законом України «Про судовий збір», господарський суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з комунального підприємства «Черкаські ринки» Черкаської міської ради, м. Черкаси, вул. Хрещатик, 221, , номер рахунку в банку невідомий

на користь публічного акціонерного товариства «ТЕМП», юридична адреса: м. Черкаси, вул. Горького, 27 (поштова адреса: м. Черкаси, вул. Юрія Іллєнка, 27), , номер рахунку в банку невідомий

23999,98 грн. основного боргу, 5350,02 грн. інфляційних та 1580,96 грн. 3% річних та 1378 грн. судового збору.

Розстрочити виконання рішення суду на 12 місяців рівними частинами, кожного місяця. Сума судового збору ввійшла до суми розстрочення (всього 32308,96 грн.):

до 30 березня 2017р. 2692,41 грн.;

до 30 квітня 2017р. 2692,41 грн.;

до 30 травня 2017р. 2692,41 грн.;

до 30 червня 2017р. 2692,41 грн.;

до 30 липня 2017р. 2692,41 грн.;

до 30 серпня 2017р. 2692,41 грн.;

до 30 вересня 2017р. 2692,41 грн.;

до 30 жовтня 2017р. 2692,41 грн.;

до 30 листопада 2017р. 2692,41 грн.;

до 30 грудня 2017р. 2692,41 грн.;

до 30 січня 2018р. 2692,41 грн.;

до 28 лютого 2018р. 2692,45 грн.

Провадження в частині стягнення 6000 грн. припинити за відсутністю предмету спору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня прийняття рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу до апеляційного суду на вказане рішення через Господарський суд Черкаської області.

Повне рішення складено 22.02.2017р.

Суддя Г.М. Скиба