ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2017 р. Справа № 911/3884/16

За позовом Публічного акціонерного товариства ВТБ Банк

до відповідача ОСОБА_1 підприємства Житлово-експлуатаційне обєднання Київського району м. Сімферополя

про розірвання договору оренди

Суддя С.І.Чонгова

Представники:

від позивача ОСОБА_2 (довіреність №93 від 25.01.2016);

від відповідача не зявився.

СУТЬ СПОРУ: Публічне акціонерне товариство ВТБ Банк (далі ПАТ ВТБ Банк) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 підприємства Житлово-експлуатаційне обєднання Київського району м. Сімферополя (далі КП ЖЄО Київського району м. Сімферополя) та просить суд:

- розірвати договір оренди нежитлових приміщень №32/2001/ГоловКЕУ від 15.02.2001, що укладений між ПАТ ВТБ Банк та КП ЖЄО Київського району м. Сімферополя (із наступними змінами та доповненнями) щодо оренди нежилих приміщень за адресою: м. Сімферополь, вул. Воровського,65, загальною площею 284,6 кв.м.;

- звільнити ПАТ ВТБ Банк з 06.05.2014 від сплати орендної плати за договором оренди нежитлових приміщень №32/2001/ГоловКЕУ від 15.02.2001, що укладений між ПАТ ВТБ Банк та КП ЖЄО Київського району м. Сімферополя (із наступними змінами та доповненнями).

В обґрунтування заявлених вимог, позивач вказує на те, що між ПАТ ВТБ Банк та КП ЖЄО Київського району м. Сімферополя (із наступними змінами та доповненнями) укладено договір оренди нежитлових приміщень №32/2001/ГоловКЕУ від 15.02.2001, однак у звязку з істотною зміною обставин, а саме неможливістю використовувати майно, договір підлягає розірванню з підстав, передбачених ст.652 ЦК України.

20.01.2017 позивачем подано заяву про зміну (зменшення) позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд розірвати з 06.05.2014 договір оренди нежитлових приміщень №32/2001/ГоловКЕУ від 15.02.2001, що укладений між ПАТ ВТБ Банк та КП ЖЄО Київського району м. Сімферополя (із наступними змінами та доповненнями) щодо оренди нежилих приміщень за адресою: м. Сімферополь, вул. Воровського,65, загальною площею 284,6 кв.м. А також повернути позивачу судовий збір в розмірі 1378,00грн у звязку зі зменшенням розміру позовних вимог.

Відповідач у справі КП ЖЄО Київського району м. Сімферополя документально обґрунтованого відзиву на позовну заяву не надало.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги (з урахуванням їх зменшення) у повному обсязі.

Дослідивши зібрані у справі докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

15.02.2001 між АКБ «Мрія» (правонаступником якого відповідно до статуту (а.с.10 є позивач у даній справі) та Головним квартирно-експлуатаційним управлінням Міністерства оборони України укладено договір оренди (а.с.17-22) (далі договір оренди).

Відповідно до п. 1.1 якого орендодавець передав а оренда прийняв в строкове користування нежитлові приміщення загальною площею 410,52кв.м.

У відповідності до п. 10.1 договору, строк дії договору встановлено з 15.02.2001 по 31.12.2006.

Як вбачається з акту прийому-передачі від 15.02.2001 (а.с.23), вищевказане майно передано позивачу.

05.12.2006 орендодавця за договором було змінено на відповідача у даній справі, а строк дії договору збільшено до 05.12.2007.

В подальшому сторонами, відповідно до додаткових угод (а.с.28-32) в межах дії договору продовжувався строк дії договору.

Згідно додаткової угоди від 05.11.2012, сторонами погоджено зменшити орендовану площу до 284,6 кв.м. та договір оренди продовжено до 05.10.2015.

Відповідно до акту від 05.12.2012 позивачем повернуто відповідачу частину орендованого майна, саме 155,4 кв.м.

Проте, як вказує позивач постановою правління Національного банку України №260 від 06.05.2014 вирішено, зобов'язати банки України з дня набрання чинності цією постановою припинити кореспондентські відносини з банками України та/або іноземними банками, іншими кредитними або фінансовими установами, що розташовані та/або здійснюють свою діяльність на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя.

Крім того, п. 5 вказаної постанови вирішено, заборонити банкам України відкривати відокремлені підрозділи на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя.

Банкам, зокрема, ПАТ ВТБ Банк, припинити діяльність відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів, про що повідомити Національний банк України.

За вказаних обставин, позивач у даній справі вказує про те, що він не має можливості з 06.05.2014 користуватись орендованим майном, у звязку з чим просить суд розірвати з вказаної дати договір оренди нежитлових приміщень.

Предметом спору у даній справі є право позивача вимагати розірвання відповідного договору оренди.

Загальні підстави зміни та розірвання договору визначені ст.651 ЦК України, відповідно до якої договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно ч. 3 ст. 26 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

У відповідності до ст. 652 Ц К України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Позивач, вказує про те, що він не може звязатись з відповідачем, оскільки у відповідності до інформації УДППЗ «Укрпошта» починаючи з 27.03.2014 призупинено приймання відправлень в напрямку Автономної Республіки Крим, де й знаходиться відповідач у даній справі.

Крім того, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 09.07.2002 N 15-рп/2002 (справа про досудове врегулювання спорів) визначено, що положення частини другої статті 124 Конституції України стосовно поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, необхідно розуміти так, що право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами; встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб'єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист.

Відповідна правова позиція Верховного Суду України, в силу ст.11128 ГПК України, а також ч. 3 ст. 82 ГПК України, яка зобовязує господарський суд, при обранні правової норми, що підлягатиме застосуванню до спірних правовідносин, враховувати висновки Верховного Суду України, які викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч.1 ст. 11116 ГПК України, є обовязковою для суду.

З урахуванням частини другої статті 124 Конституції України та Рішення Конституційного Суду України від 09.07.2002 N 15-рп/2002 у справі N 1-2/2002 приписи статті 188 ГК України та статті 11 ГПК України не позбавляють сторону договору права на звернення до суду з вимогою про зміну або розірвання договору оренди без дотримання порядку досудового врегулювання спору (див. п. 3.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 12 від 29.05.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна»).

Отже, недотримання вимог ч.2 ст.188 ГК України щодо обов'язку надсилання іншій стороні пропозицій про розірвання договору в разі виникнення такої необхідності не позбавляє права звернутися за захистом порушеного права шляхом вчинення прямого позову до відповідача про розірвання договору.

Крім того, обставини того, що позивач не має можливості користуватись вказаним майном підтверджено сертифікатом №6878 від 20.10.2016 Торгово-промислової палати України.

За таких обставин, враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги про розірвання договору оренди оренди нежитлових приміщень №32/2001/ГоловКЕУ від 15.02.2001, що укладений між ПАТ ВТБ Банк та КП ЖЄО Київського району м. Сімферополя (із наступними змінами та доповненнями) щодо оренди нежилих приміщень за адресою: м. Сімферополь, вул. Воровського,65, загальною площею 284,6 кв.м., такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати, понесені позивачем у звязку з оплатою позову судовим збором, підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача, у розмірі 1378,00грн.

Керуючись ст. ст. 49, 82-84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Розірвати з 06.05.2014 договір оренди нежитлових приміщень №32/2001/ГоловКЕУ від 15.02.2001, що укладений між ПАТ ВТБ Банк та КП ЖЄО Київського району м. Сімферополя (із наступними змінами та доповненнями) щодо оренди нежилих приміщень за адресою: м. Сімферополь, вул. Воровського,65, загальною площею 284,6 кв.м. А також повернути позивачу судовий збір в розмірі 1378,00грн у звязку зі зменшенням розміру позовних вимог.

3. Стягнути з ОСОБА_1 підприємства Житлово-експлуатаційне обєднання Київського району м. Сімферополя на користь Публічного акціонерного товариства ВТБ Банк 1378,00рн. в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 15.02.2017.

Суддя С.І. Чонгова