КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2017 р. Справа№ 910/11840/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорної Л.В.

суддів: Яковлєва М.Л.

Разіної Т.І.

при секретарі судового засідання Громак В.О.

за участю представників сторін: від позивача - Голосний О.В.,

від відповідача - Халпахчієва Є.В.,

розглянувши апеляційну скаргу концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення

на рішення господарського суду міста Києва від 12.10.2016р.

по справі №910/11840/16 (суддя - Селівон А.М.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об'єднання»

до концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення

про стягнення 94 091,06 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 12.10.2016р. стягнуто з Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об'єднання» 12 103,55 грн. пені, 6 558,86 грн. процентів річних та 75 428,65 грн. втрат від інфляції, а також 1 411,37 грн. судового збору.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду скаргу із апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 12.10.2016р. у справі №910/11840/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.12.2016р. відновлено концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення строк на подання апеляційної скарги, апеляційну скаргу прийнято до провадження.

ТОВ «Луганське енергетичне об'єднання» заперечує проти апеляційної скарги, з підстав викладених у письмовому відзиві.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.01.2017р. відкладено розгляд справи.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, заслухавши пояснення представників сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, апеляційний господарський суд встановив наступне.

12.05.2008р. між товариством з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об'єднання» (постачальник) та Концерном радіомовлення, радіозв'язку та телебачення (споживач) було укладено договір №440 про постачання електричної енергії (далі - договір), за умовами якого постачальник постачає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електричних установок споживача з загальною приєднаною потужністю 22,9 кВт, величини якої по площадках вимірювання та точках продажу визначені відповідно додатків до договору «Відомості про розрахункові засоби обліку електричної енергії Споживача» та «Однолінійна схема електропостачання площадки вимірювання Споживача», а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами договору та додатками до договору, що є його невід'ємною частиною.

Згідно п. 7.7. Договору у разі відсутності графіку погашення заборгованості, а при відсутності у платіжному документі у реквізиті «призначення платежу» посилання на період, за який здійснюється оплата, або у разі перевищення суми платежу, необхідної для цього періоду, ці кошти, перераховані споживачем за електричну енергію, постачальник має право зарахувати в погашення існуючої заборгованості споживача з найдавнішим терміном її виникнення

Згідно п. 9 додатку «Порядок розрахунків» до договору остаточний розрахунок за фактично спожиту у розрахунковому періоді активну електроенергія; за перевищення договірних величини споживання електричної енергії та потужності, за перетікання реактивної електричної енергії; оплату сум на відшкодування збитків; оплату пені; 3% річних та інфляційних нарахувань за порушення строків розрахунків споживач здійснює на підставі наданих постачальником рахунків протягом 10 операційних днів, починаючи з наступного для після їх отримання.

Відповідно до п. 9.3 Договору договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31 грудня 2008 року. Договір вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

23.01.2009р. сторони уклали додаткову угоду про наступне:

1. В п. 2.3.3 Договору слова та цифри «Для визначення величини спожитої електроенергії щомісячно 01 числа згідно з додатком «Графік зняття показів розрахункових засобів обліку електричної енергії" знімати покази розрахункових засобів обліку електричної енергії...» замінити на слова та цифри «Для визначення величини спожитої електроенергії щомісячно 10 числа згідно з Додатком "Графік зняття показів розрахункових засобів обліку електричної енергії...».

2. Додаток «Графік зняття показів розрахункових засобів обліку електричної енергії» складений 12.05.2008р. до договору вважати таким, що втратив чинність.

3. Доповнити Договір Додатком «Графік зняття показів розрахункових засобів обліку електричної енергії» складений 23.01.2009р.

4. Додаток «Порядок розрахунків», складений 11.08.2008р. до договору вважати таким, що втратив чинність.

5. Доповнити Договір Додатком «Порядок розрахунків», складеним 23.01.2009р.».

Додатковими угодами від 30.12.2009р., від 30.12.2010р., від 28.12.2012р., від 04.11.2013р., від 30.12.2014р., від 10.10.2015р. продовжено дію договору про постачання електричної енергії від 12.05.2008р. №440.

Додатковими угода від 01.03.2016р., від 24.01.2014р., від 04.02.2013р., від 01.01.2009р., від 31.10.2008р. сторони по договору про постачання електричної енергії від 12.05.2008р. №440 змінювали місцезнаходження та банківські реквізити.

Позивач здійснював постачання електричної енергії на об'єкт відповідача, яким є РТС (ретрансляторна станція) Сватове, який знаходиться за адресою: вул. ім. Чайки Василя Ясоновича, 38, селище Сосновий, Сватівський район, Луганська область.

Позивач свої зобов'язання по договору виконав у повному обсязі, поставив електричну енергію, що підтверджується актами прийняття-передавання товарної продукції та виставив відповідачу рахунки на оплату.

В порушення умов договору відповідач здійснив оплату з простроченням платежу.

Докази, які б спростовували зазначене до суду не подано.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії зобов'язаний додержуватись вимог нормативно - правових документів та договору про постачання енергії.

Відповідно до частини 1 статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Нормами частини 2 статті 714 Цивільного кодексу України встановлено, що до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Відповідно до частини 2 статті 275 Господарського процесуального кодексу України окремим видом договору енергопостачання є договір про постачання електричної енергії споживачу.

Відповідно до ч.ч. 6,7 ст. 276 Господарського кодексу України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

Відповідно до п. 1.2. Правил користування електричною енергією плата за перетікання реактивної електроенергії - це плата за послуги, які електропередавальна організація або власник технологічних електричних мереж змушені надавати споживачу, якщо він експлуатує незбалансовані електроустановки.

Відповідно до п. 10.2 Правил користування електричною енергією споживач електричної енергії зобов'язаний, зокрема: користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів); оплачувати обсяг спожитої електричної енергії, а також здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих Правил та умов договору.

За статтею 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві ціну проданого товару.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідач не заперечує факту прострочення платежу, несвоєчасну оплату обґрунтовує наступним.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Згідно Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014р. №1085, місто Луганськ входить до складу населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Позивач здійснював постачання електричної енергії на об'єкт відповідача, яким є РТС (ретрансляторна станція) Сватове, який знаходиться за адресою: вул. ім. Чайки Василя Ясоновича, 38, селище Сосновий, Сватівський район, Луганська область.

Згідно додаткової угоди від 04.02.2013р. змінено адресу постачальника та банківські реквізити на Луганську область, м. Сватове, яке не входить до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Зазначене також підтверджується банківськими виписками.

Крім того, наявні в матеріалах справи акти прийняття-передавання товарної продукції за спірний період та акти про зняття показників розрахункових засобів обліку електричної енергії підписанні та скріплені відтисками печаток сторін, без зауважень.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно п. 4.4.1. договору у разі порушення споживачем передбачених додатком «Порядок розрахунків» строку розрахунку за активну електричну енергію, строку внесення плати за перетікання реактивної електричної енергії та строків оплати за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, за не обліковану електричну енергію та на відшкодування збитків, споживачу нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, діючої в період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного або неналежно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Разом з цим, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи прострочення платежу, позивачем нараховано до стягнення 6 558,86 грн. 3% річних за період з червня 2014р. по березень 2016р., 75 428,65 грн. інфляційних втрат за період з березня 2014р. по січень 2016р. та 12 103,55 грн. пені.

Перевіривши правильність нарахування 3% річних, інфляційних втрат та пені, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

За таких обставин, позовні вимоги документально обґрунтовані, підлягають задоволенню.

Дослідивши матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що господарським судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, повно з'ясовано та доведено обставини, що мають значення для справи, зроблені висновки відповідають дійсним обставинам справи.

Доводи наведені в апеляційній скарзі колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

З наведених у даній постанові обставин, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що відсутні підстави для зміни чи скасування рішення господарського суду міста Києва від 12.10.2016р. у справі №910/11840/16.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду міста Києва від 12.10.2016р. у справі №910/11840/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Матеріали справи № 910/11840/16 повернути до господарського суду міста Києва.

3. Копію постанови надіслати сторонам у справі.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Л.В. Чорна

Судді М.Л. Яковлєв

Т.І. Разіна