ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

17.02.2017 Справа № 904/10511/15
Суддя Рудь І.А., розглянувши заяву № б/н від 25.01.2017р. Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про зміну способу та порядку виконання рішення суду від 17.02.2016р. у справі:

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Київ

до Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк", м. Дніпропетровськ

про зобов'язання вчинити певні дії

Представники:

від позивача (заявника): ОСОБА_2, дов. № 406 від 13.02.2017р.;

від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду від 17.02.2016р. позов задоволено частково, зобов'язано ПАТ КБ "Приватбанк" виконати платіжне доручення № 102 від 26.10.2015р. шляхом перерахування з рахунку № НОМЕР_3 на користь ФОП ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 32 843 грн. 69 коп. на поточний рахунок № НОМЕР_2, відкритий у Печерській філії ПАТ КБ "Приватбанк" у м. Києві, МФО 300711; встановлено строк виконання зобов'язання банком з перерахування грошових коштів в сумі 32 843 грн. 69 коп. на рахунок позивача протягом 2 банківських днів; стягнуто з відповідача на користь позивача 1 378 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

На виконання зазначеного рішення господарським судом 21.03.2016р. видано накази.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 10.05.2016р., залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 13.07.2016р., рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.2016р. змінене, шляхом доповнення резолютивної частини рішення четвертим абзацом наступного змісту: "В решті позовних вимог відмовити"; в іншій частині рішення залишене без змін.

07.02.2017р. на адресу господарського суду надійшла заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про зміну способу та порядку виконання рішення суду від 17.02.2016р., в якій заявник просить суд змінити спосіб і порядок виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.2016р. у справі № 904/10511/15 шляхом стягнення на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" грошових коштів у розмірі 32 843 грн. 69 коп. на поточний рахунок № НОМЕР_2, відкритий у Печерській філії ПАТ КБ "Приватбанк" у м. Києві, МФО 300711 та витрат по сплаті судового збору в сумі 1 378 грн. 00 коп.

В обґрунтування вимог, викладених у заяві, заявник зазначає, що оскільки ПАТ КБ «Приватбанк» проігнорував зобов'язання самостійно, особисто виконати виконавчий документ у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», інші законодавчі норми, які б сприяли виконанню судового рішення боржником відсутні, тому наявні обставини унеможливлюють виконання судового рішення по справі № 904/10511/15, що є підставою для зміни способу та порядку його виконання.

Ухвалою господарського суду від 10.02.2017р. заяву прийнято до розгляду та призначено її розгляд в судовому засіданні на 17.02.2016р.

Представник відповідача у призначене судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду заяви, витребувані судом документи не надав.

За наявності належних доказів повідомлення відповідача, господарський суд вважає, що ПАТ КБ «Приватбанк» не користався своїм правом участі у судовому розгляді поданої заяви та вважає за можливе розглянути заяву за відсутності представника відповідача.

Представник позивача в судовому в судовому засіданні підтримав вимоги, викладені у заяві та просив задовольнити у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника заявника, господарський суд дійшов висновку, що заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 115 ГПК України рішення суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України та виконуються в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, за заявою стягувача 16.05.2016р. державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відкрито виконавче провадження № 51064099 з виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області № 904/10511/15, виданого 21.03.2016р. про зобов'язання ПАТ КБ "Приватбанк" виконати платіжне доручення № 102 від 26.10.2015р. шляхом перерахування з рахунку № НОМЕР_3 на користь ФОП ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 32 843 грн. 69 коп. на поточний рахунок № НОМЕР_2, відкритий у Печерській філії ПАТ КБ "Приватбанк" у м. Києві, МФО 300711.

Копіями матеріалів виконавчого провадження № 51064099, які наявні в матеріалах даної справи, підтверджується, що державним виконавцем вживалися заходи, передбачені ст. ст. 75, 89 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, що діяла на час вчинення виконавчих дій).

Так, постановами державного виконавця від 03.06.2016р. та 06.07.2016р. за невиконання без поважних причин рішення у встановлений строк, що зобов'язує боржника вчинити певні дії, на боржника ПАТ КБ «Приватбанк» накладалися штрафи; на адресу боржника направлялася вимога державного виконавця в порядку ст.. ст.. 5, 11 закону України «Про виконавче провадження» виконати вимоги наказу № 904/10511/15 від 21.03.2016р., яка залишені боржником без виконання (т. 2, а.с. 51, 52, 54).

Крім того, 22.07.2016р. державним виконавцем в порядку ч. З ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження", ст. 214, ч. 1 ст. 216 КПК України, ст. 382 КК України, складено подання про притягнення до кримінальної відповідальності посадових осіб ПАТ КБ "Приватбанк" за ст. 382 КК України, яке отримано Жовтневим ВП Дніпропетровського ВП ГУП у Дніпропетровський області 28.07.2016р. (т.2, а.с. 55, 56)

У зв'язку із невиконанням боржником вимог виконавчого документа, 22.07.2016р. державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на підставі п. 11 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 51064099 (т. 2, а.с. 57).

Ухвалою господарського суду від 17.11.2016р. відхилено вимоги скарги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на бездіяльність Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області та зазначено, що з урахуванням порядку виконання, встановленого виконавчим документом та приписів розділу ? Закону України «Про виконавче провадження», яким регламентується порядок виконання рішень, за яким боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії, державним виконавцем вжито всіх визначених чинним законодавством заходів для виконання судового рішення у даній справі (т. 2, а.с. 65-70).

Таким чином, оскільки ПАТ КБ «Приватбанк» проігнорував зобов'язання самостійно, особисто виконати виконавчий документ у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», інші законодавчі норми, які б сприяли виконанню судового рішення боржником відсутні, тому наявні обставини унеможливлюють виконання судового рішення по справі № 904/10511/15, що є підставою для зміни способу та порядку його виконання.

Статтею 121 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, господарський суд за власною ініціативою, за заявою сторони виконавчого провадження, за заявою виконавця, поданою на підставі заяви сторони виконавчого провадження, або за заявою державного виконавця, поданою з власної ініціативи, у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", суд, який видав виконавчий документ, може змінити спосіб та порядок виконання рішення, ухвали, постанови у порядку, передбаченому частиною першою цієї статті.

За приписами ч. 1 ст. 121 Господарського процесуального кодексу України за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони виконавчого провадження або за власною ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови.

Відповідно до п. 7.1.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" від 17.10.2012р. №9, під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття господарським судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. Наприклад, зміна способу виконання рішення можлива шляхом видозмінення зазначеної у рішенні форми (грошової чи майнової) виконання, тобто за відсутності у боржника присудженого позивачеві майна в натурі або грошових коштів, достатніх для покриття заборгованості.

Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Поняття "спосіб" і "порядок" виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке реалізується у виконавчому провадженні. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, встановленого чинним законодавством України. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у раніше встановлений спосіб.

За приписами п. 7.2 вказаної вище постанови Пленуму Вищого господарського суду України підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи утруднюють його виконання, а тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України і за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення чи унеможливлюють його, має право змінити спосіб та порядок виконання рішення.

Причому, зі змісту ст.121 ГПК України вбачається, що питання задоволення заяви сторони у справі про зміну способу виконання рішення суду вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з особливого характеру обставин справи, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

Крім зазначених вище, встановлених судом обставин, господарський суд враховує також наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Положення ст.ст. 124 та 129 Конституції України були розглянуті Конституційним Судом України, який у своєму рішенні № 18-рп/2012 від 13.12.2012 вказав, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Розглядаючи справу № 5-рп/2013, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.06.2013 зазначив, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов'язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Отже, у вирішенні питання про зміну способу та порядку виконання рішення суди повинні враховувати правові принципи, визначені Конвенцією, які знаходять своє розширене тлумачення в рішеннях Європейського суду.

Так, у рішенні Європейського суду в справі "Совтрансавто-Холдинг" проти України" (заява № 48553/99) від 25.07.2002 зазначено, що відповідно до його прецедентної практики право на справедливий судовий розгляд, гарантований статтею 6 § 1, повинне тлумачитися в світлі преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права, як елемент спільної спадщини держав-учасниць. Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлене під сумнів ("Брумареску проти Румунії").

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до рішення Європейського суду у справі "Агрокомплекс проти України" (заява № 23465/03) від 06.10.2011 існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов'язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підґрунтя для "законного сподівання" на виплату такої заборгованості і становить "майно" цієї особи у значенні статті 1 Першого протоколу (серед інших рішень, рішення у справі "Бурдов проти Росії", заява № 59498/00, та інші справи, зазначені в ній).

Відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу (справа "ОСОБА_3 проти України", заява № 40450/04, рішення від 15.10.2009).

Також у рішенні Європейського суду від 18.05.2004 у справі "Продан проти Молдови" суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований Європейською конвенцією з прав людини, буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов'язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній зі сторін.

Тобто судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судового рішення не призводить до відновлення порушеного права. Відсутність у сторони можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, є втручанням у право сторони на мирне володіння майном, що є порушенням першого пункту статті 1 Першого протоколу Конвенції.

На підставі викладеного, з урахуванням встановлених обставин неможливості виконання даного судового рішення у порядку і способом, раніше встановленими, господарський суд вбачає підстави для задоволення заяви Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та обрання нових заходів для реалізації судового рішення від 17.02.2016р. у справі № 904/10511/15 шляхом стягнення з Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на поточний рахунок № НОМЕР_2, відкритий у Печерській філії ПАТ КБ "Приватбанк" у м. Києві, МФО 300711, грошових коштів у розмірі 32 843 грн. 69 коп.

Водночас, господарський суд не вбачає підстав для зміни способу та порядку виконання даного судового рішення в частині стягнення з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 витрат по сплаті судового збору в сумі 1 378 грн. 00 коп., оскільки відповідно до наказу господарського суду від 21.03.2016р., судом вже обрано такий спосіб та порядок як «стягнення», а заявником не доведена неможливість виконання судового рішення в цій частині обраним способом.

За приписами абзацу 3 п. 7.8 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" від 17.10.2012р. №9, ухвала про відстрочку або розстрочку виконання рішення, зміну способу та порядку виконання рішення, ухвали, постанови підлягає виконанню на підставі пункту 2 частини другої статті 17 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції, що діяла на час видачі виконавчого документу), тому відповідний наказ у такому випадку не видається.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 36, 43, 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

УХВАЛИВ:

Заяву № б/н від 25.01.2017р. Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про зміну способу та порядку виконання рішення суду від 17.02.2016р. задовольнити частково.

Змінити спосіб і порядок виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.2016р. у справі № 904/10511/15, стягнувши з Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" (49094, м. Дніпро, вул.. Набережна Перемоги, буд. 50, ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (01021, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, п/р № НОМЕР_2, відкритий у Печерській філії ПАТ КБ "Приватбанк" у м. Києві, МФО 300711) грошові кошти у розмірі 32 843 грн. 69 коп. (тридцять дві тисячі вісімсот сорок три грн. 69 коп.).

В решті заяви відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її винесення, є виконавчим документом і може бути пред'явлена до виконання до 18.02.2020р.

Суддя І.А. Рудь