РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2017Справа №910/21447/16
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О. розглянувши справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Сільпо Рітейл" до Публічного акціонерного товариства "ВТБ БАНК", третя особа -Товариство з обмеженою відповідальністю "Експансія" про визнання недійсним договорів про внесення змін до договору поруки, за участю представників позивача - Давидової О.М., довіреність №б/н від 05.01.2017 року, відповідача - Курінного С.Ю., довіреність №368 від 09.08.2016 року, від третьої особи - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання недійсними договорів №4 від 21.11.2013 року, №5 від 13.03.2014 року, №6 від 06.05.2014 року, №7 від 30.07.2014 року, №8 від 12.09.2014 року, №9 від 16.10.2014 року, №10 від 25.11.2014 року про внесення змін до договору поруки №10-0604/131к-07/П-02 від 10.09.2010 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством "ВТБ БАНК" та Приватним акціонерним товариством "Сільпо Рітейл".

Ухвалою господарського суду м. Києва від 24.11.2016 року порушено провадження у справі та розгляд справи призначено на 12.12.2016 року.

12.12.2016 року в судовому засіданні оголошено перерву на 16.01.2017 року.

05.01.2017 року відповідачем через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити в задоволенні позовної заяви в повному обсязі.

16.01.2017 року в судовому засіданні оголошено перерву на 25.01.2017 року.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 25.01.2017 року залучено до участі у справі в якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Експансія» (08132, Київська обл., Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Промислова, 5).

Представник третьої особи в судове засідання 08.02.2017 року не з'явилися, про час і місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином.

Враховуючи те, що нез'явлення представника третьої особи не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути позов у відсутності представника третьої особи.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30.04.2007 року між Закритим акціонернм товариством "Внєшторгбанк" (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "ВТБ БАНК") (далі - кредитор, банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Експансія" (далі - позичальник) було укладено договір про надання невідновлювальної кредитної лінії №10-0604/к-07 (далі - кредитний договір), згідно умов якого банк на умовах цього договору зобов'язується надати позичальнику кредит у вигляді мультивалютної відновлювальної відкличної кредитної лінії в сумі еквівалентній 15 000 000,00 доларів США (п'ятнадцять мільйонів доларів США 00 центів), а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використати та повернути банку кредит не пізніше 11 квітня 2014 року, а також сплатити плату за кредит та виконати інші зобов'язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, визначені даним договором (п.1.1. кредитного договору).

10.09.2010 року між Публічним акціонерним товариством "ВТБ БАНК" та Приватним акціонерним товариством "Сільпо Рітейл" (далі - поручитель) було укладено договір поруки №10-0604/к-07/П-02 (далі - договір поруки), за яким поручитель поручається перед банком за виконання позичальником зобов'язань, що виникли на підставі кредитного договору, або можуть виникнути на підставі нього в майбутньому (п. 1.1. договору поруки).

11.09.2013 року між Публічним акціонерним товариством "ВТБ БАНК" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Експансія" було укладено договір № 18 про внесення змін до договору про надання невідновлювальної кредитної лінії №10-0604/к-07, яким сторони погодили викласти п. 7.12 кредитного договору в наступній редакції « 7.12. сторони погоджуються, що позовна давність до вимог про сплату штрафних санкцій та договірних санкцій, визначених п.п. 7.1-7.10 цього договору, становить 18 місяців.»

21.11.2013 року між Публічним акціонерним товариством "ВТБ БАНК" та Приватним акціонерним товариством "Сільпо Рітейл" (поручитель) було укладено договір №4 від 21.11.2013 року про внесення змін до договору поруки, за яким сторони погодились, що позовна давність до вимог про сплату штрафних санкцій та договірних санкцій, визначених п.п. 7.1-7.10 цього договору, становить 18 місяців.

Після чого між Публічним акціонерним товариством "ВТБ БАНК" та Приватним акціонерним товариством "Сільпо Рітейл" (поручитель) було укладено договори №5 від 13.03.2014 року, №6 від 06.05.2014 року, №7 від 30.07.2014 року, №8 від 12.09.2014 року, №9 від 16.10.2014 року, №10 від 25.11.2014 року про внесення змін до договору поруки.

Позов мотивований тим, що оспорювані договори №4 від 21.11.2013 року, №5 від 13.03.2014 року, №6 від 06.05.2014 року, №7 від 30.07.2014 року, №8 від 12.09.2014 року, №9 від 16.10.2014 року, №10 від 25.11.2014 року про внесення змін до договору поруки №10-0604/131к-07/П-02 від 10.09.2010 року повинні бути визнані недійсними, оскільки договором № 18 про внесення змін до договору про надання невідновлювальної кредитної лінії №10-0604/к-07 від 11.09.2013 року банк (відповідач) та позичальник (третя особа) погодили, що позовна давність до вимог про сплату штрафних санкцій та договірних санкцій, визначених п.п. 7.1-7.10 цього договору, становить 18 місяців, за відсутності згоди поручителя (позивача), що має наслідком припинення його зобов'язань за договором поруки від 13.04.2007р. №10-0604/132п-07 з 11.09.2013 року, що у свою чергу є підставою для визнання недійсним договорів №4 від 21.11.2013 року, №5 від 13.03.2014 року, №6 від 06.05.2014 року, №7 від 30.07.2014 року, №8 від 12.09.2014 року, №9 від 16.10.2014 року, №10 від 25.11.2014 року про внесення змін до вже неіснуючого договору поруки.

Ст. 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 203 Цивільного кодексу України закріплено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину

1. Зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно з нормами статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до статті 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки

За положеннями частини 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Статтями 256, 257 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно вимог ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Як випливає з умов договору №4 від 21.11.2013 року про внесення змін до договору поруки від 21.11.2013 року, який було укладено між Публічним акціонерним товариством "ВТБ БАНК" та Приватним акціонерним товариством "Сільпо Рітейл" (поручитель) позивач погодився, що позовна давність до вимог про сплату штрафних санкцій та договірних санкцій, визначених п.п. 7.1-7.10 цього договору, становить 18 місяців.

Таким чином, доводи позивача що порука є припиненою, оскільки договором № 18 про внесення змін до договору про надання невідновлювальної кредитної лінії №10-0604/к-07 від 11.09.2013 року банк (відповідач) та позичальник (третя особа) збільшили обсяг відповідальності поручителя за відсутності згоди поручителя є безпідставними оскільки така згода була надана позивачем (поручителем), що підтверджується договором №4 від 21.11.2013 року про внесення змін до договору поруки.

Доказів, які б підтверджували недотримання сторонами під час укладення спірних правочинів вимог ч. 5 ст. 203 ЦК України, суду не надано.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Таким чином, позивачем за заявленими вимогами та їх правовими підставами не доведено наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання правочинів недійсними.

За таких обставин, правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні, і тому у позові слід відмовити.

Судові витрати відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 17.02.2017р.

Суддя С.О. Чебикіна