УХВАЛА

20.02.2017№ 910/23411/16

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., за участю секретаря судового засідання Роздобудько В.В.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні

справу № 910/23411/16

за позовом публічного акціонерного товариства "Івано-Франківський арматурний завод", м. Івано-Франківськ,

до товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Альфа-Преміум", м. Київ,

про стягнення 435 684,22 грн.,

за участю представників:

позивача - Шипова К.Ю. (довіреність від 25.10.2016 №20/07-3153);

відповідача - Стужука А.О. (довіреність від 30.01.2017 №б/н),

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Івано-Франківський арматурний завод" (далі - Завод) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Альфа-Преміум" (далі - Підприємство): 387 072 грн. заборгованості, що утворилася в зв'язку неналежним виконанням відповідачем умов договору від 22.02.2016 №03/12-16 (далі - Договір); 41 029,42 втрат від інфляції та 7 582,80 грн. 3 % річних, а всього 435 684,22 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.12.2016 порушено провадження у справі; розгляд справи призначено на 30.01.2017.

19.01.2017 Завод подав суду клопотання про проведення судового засідання, призначеного на 30.01.2017, в режимі відеоконференції, мотивоване тим, що позивач не може забезпечити явку представника Заводу для участі в судовому засіданні.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.01.2017 у задоволенні клопотання Заводу про участь у судовому засіданні у справі №910/23411/16 в режимі відеоконференції відмовлено.

30.01.2017 відповідач подав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив таке: 22.02.2016 Завод та Підприємство уклали Договір; 13.04.2016 виписана видаткова накладна №59, відповідно до якої постачальник (Завод) відвантажив, а покупець (Підприємство) отримав партію продукції за специфікацією №1 до Договору на суму 387 072 грн.; оплата поставленої продукції здійснюється покупцем відповідно до пункту 4.2 Договору протягом 50 робочих днів після відвантаження партії продукції; перебіг строку на оплату розпочався 14.04.2016 та закінчився 04.06.2016; відповідно до розрахунку відповідача сума пені становить 5 901 грн., а сума втрат від інфляції 23 224,40 грн., що є в два рази нижчими від сум в розрахунку позивача; на думку Підприємства, позивач навмисно вказав неправильні строки виконання зобов'язання, проте в позовній заяві зазначив строк, протягом якого зобов'язання мало бути виконаним.

Підприємство 30.01.2017 подало суду клопотання про призначення у справі судово-бухгалтерської експертизи з метою перевірки правильності нарахування сторонами втрат від інфляції та 3 % річних, мотивоване тим, що для визначення нарахування втрат від інфляції та 3 % річних необхідні спеціальні знання в галузі бухгалтерського обліку.

Представник відповідача у судовому засіданні 20.02.2017 підтримав клопотання директора Підприємства та просив суд його задовольнити.

Представник позивача заперечив проти задоволення даного клопотання, заявив клопотання про відкладення розгляду справи.

Суд відклав розгляд даного клопотання до встановлення фактичних обставин справи та розпочав розгляд справи по суті.

Представник позивача надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача наголосив на доводах відзиву, долученого до матеріалів справи, проти задоволення позовних вимог заперечив частково.

Відповідно до частини першої 41 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Господарський суд міста Києва дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання Підприємства про призначення у справі бухгалтерської експертизи, оскільки перевірка правильності нарахування сторонами втрат від інфляції та 3 % річних не потребує спеціальних знань, а може бути здійснена судом в процесі розгляду справи.

Представник позивача у судовому засіданні подав суду розрахунок штрафних санкцій.

Вказаний розрахунок представник позивача просив суд вважати заявою про зменшення розміру позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 387 072 грн. боргу, що утворилася в зв'язку неналежним виконанням відповідачем умов Договору, та 30 338,32 грн. втрат від інфляції, а всього 417 460,32 грн.

Судом встановлено, що фактично подана заява є заявою про зменшення розміру позовних вимог.

Судом перевірено дотримання позивачем вимог статті 22 ГПК України та прийнято заяву про зменшення розміру позовних вимог до розгляду.

Представник відповідача заявив клопотання про відкладення розгляду справи для надання часу відповідачу ознайомитися з матеріалами справи та надати необхідні письмові пояснення; подав суду клопотання про продовження строку розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 69 ГПК України спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви, проте частиною третьою вказаної статті передбачено, що у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Частиною третьою статті 77 ГПК України встановлено, що суддя має право оголосити перерву в засіданні в межах встановленого строку вирішення спору з наступною вказівкою про це в рішенні або ухвалі. Судом в розгляді даної справи оголошено перерву до 06.03.2017 о 16 год. 50 хв.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 69, 77, 86 ГПК України, господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити клопотання представника відповідача про продовження строку розгляду справи.

2. Продовжити строк розгляду спору.

Суддя О. Марченко