ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ПРО ПОВЕРНЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ

"27" лютого 2017 р. № 01-39/903/167/17

Суддя Кравчук А.М., розглянувши матеріали

за позовом публічного акціонерного товариства "БМ Банк", м. Київ

до Княгининівської сільської ради, Волинська обл., с. Княгининок

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Управління Держземагенства у Луцькому районі Волинської області;

- ОСОБА_1, Волинська обл., Луцький р-н., с. Милуші

про звернення стягнення на предмет іпотеки

встановив: 22.02.2017 року надійшла позовна заява ПАТ "БМ Банк" до Княгининівської сільської ради про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позовна заява не може бути прийнята господарським судом Волинської області, оскільки не відповідає вимогам Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 56 ГПК України позивач, прокурор чи його заступник зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 57 ГПК України визначено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Як випливає з вимог ч. 1 ст. 56 ГПК України, обов'язок позивача направити відповідачу копії доданих до позовної заяви документів не залежить від того, чи є у наявності у відповідача дані документи.

Згідно з п. п. 59, 61 постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року № 270 "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв'язку" внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю з описом вкладення подаються для пересилання відкритими для перевірки їх вкладення. У разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв'язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

Таким чином належним доказом відправлення відповідачеві копії позовної заяви та доданих до неї документів є опис вкладень в поштовий конверт та документ, що підтверджує надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція тощо) надані в оригіналі.

Згідно долучених до позовної заяви описів вкладення у цінний лист на адресу відповідача, третіх осіб направлено лише позовну заяву, кількість предметів - 1 (один), в той час як господарському суду Волинської області подано позовну заяву з 8-ма додатками на 46-ти аркушах. Про долучення додатків в описах не зазначено.

Відтак, позивачем не надано доказів направлення відповідачу та третім особам копій усіх доданих до позовної заяви № 30-04/50 від 22.02.2017 року документів.

Згідно п. 3.5 постанови Пленуму ВГСУ "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року № 18 у разі коли до позовної заяви додано докази надсилання відповідачеві копії лише самої заяви, але відсутні докази надсилання йому копій доданих до неї документів, така заява підлягає поверненню на загальних підставах згідно з пунктом 6 статті 63 ГПК.

За таких обставин вказана позовна заява і додані до неї документи підлягають поверненню заявникові без розгляду.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Статтею 55 ГПК України передбачено визначення ціни позову у позовах про стягнення грошей і про витребування майна. Відповідні позовні заяви мають майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за приписом підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір". Що ж до позовних заяв немайнового характеру, то до них відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Подання до господарського суду таких заяв оплачується судовим збором згідно з підпунктом 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір".

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у п.2.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду №7 від 21.02.13 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України".

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору є звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме, земельну ділянку в рахунок погашення заборгованості відповідача перед ПАТ "БМ Банк" в сумі 81 506,44 долара США та 158 098 грн. 92 коп.. Відповідно до договору іпотеки, укладеного відповідачем із банком, сторонами оцінено предмет іпотеки у 48 209 грн. 00 коп. Позивач просить визначити спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом продажу з прилюдних торгів з початковою вартістю 61 356 грн. 00 коп.

Таким чином, матеріали справи свідчать про те, що вимога в даній справі підлягає вартісній оцінці (зокрема, виходячи із суми заборгованості, в рахунок погашення якої звертається стягнення на предмет іпотеки). Таким чином, спір у даній справі має бути визначено як майновий - відповідно, розмір ставок судового збору за подання позовної заяви визначається за приписами п.п. 1 та п.п.4 п. 2 ч.2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір".

Посилання апелянта на постанову Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.12 №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" суд вважає необґрунтованими, оскільки відповідно до п.6 ч. 2 ст. 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", Пленум Вищого спеціалізованого суду за результатами аналізу судової статистики та узагальнення судової практики дає роз'яснення рекомендаційного характеру з питань застосування спеціалізованими судами законодавства при вирішенні справ відповідної судової спеціалізації. Отже рекомендації, викладені у постановах пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ, підлягають врахуванню в роботі судами, що розглядають зазначені справи (у даному випадку рекомендації стосуються цивільних справ, провадження в яких здійснюється за правилами ЦПК України).

Натомість, господарські суди керуються ГПК України, а також враховують правову позицію, викладену у постановах пленуму Вищого господарського суду України (зокрема, вищенаведені положення п.2.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду №7 від 21.02.13 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України").

Окрім того, згідно з п.6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", на яку посилається апелянт, вимога заставодержателя про звернення стягнення на предмет застави оплачується судовим збором як вимога немайнового характеру, якщо така вимога пред'явлена після вирішення вимоги про виконання основного зобов'язання (стягнення заборгованості тощо). Вимога заставодержателя про звернення стягнення на предмет застави, пред'явлена до звернення до суду з вимогою про виконання основного зобов'язання, оплачується судовими збором як вимога майнового характеру. При цьому ціна позову визначається розміром виконання, на яке претендує заставодержатель за рахунок заставленого майна.

Як вбачається з матеріалів справи, до подання позову про звернення стягнення на предмет іпотеки вимога про виконання основного зобов'язання (стягнення заборгованості за кредитним договором) дійсно заявлялася банком та розглядалася в судовому порядку в іншій справі.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 03.02.2015 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ "БМ Банк" заборгованість за кредитним договором №4/106/110708 від 11.07.2008 року в сумі 973 980 грн. 42 коп. станом на 08.12.2014 року.

Тобто, усього в судовому порядку стягнуто 973 980 грн. 42 коп. за вимогою про виконання основного зобов'язання (стягнення заборгованості за кредитним договором). Однак, у даній справі сума вимог, в рахунок погашення яких звернено стягнення на предмет іпотеки, є значно більшою ( 81 506,44 долара США та 158 098 грн. 92 коп.), оскільки включає в себе також нарахування, здійснені за період після винесення відповідного рішення до 23.01.2017 року, про стягнення яких окремого позову не заявлялося.

Навіть у розумінні вищенаведених приписів з п.6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.12 №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", позовна заява у даній справі має майновий характер, а відтак, судовий збір повинен сплачуватися виходячи з відповідних ставок, встановлених для таких заяв (скарг) Законом України "Про судовий збір" в редакції, чинній з 01.09.2015 року.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Харківського апеляційного господарського суду №917/95/15 від 26.10.2015 року, Вищого господарського суду №917/995/15 від 02.02.2016 року.

За приписами ст. 36 Господарського процесуального кодексу України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

Відповідно до п. 5.27 Національного стандарту України "Вимоги до оформлення документів" ДСТУ 4163-2003 р., затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 року № 55, відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Долучені до позовної заяви №30-04/50 від 22.02.2017 року документи зняті не з оригіналів, а з їх копій, що підтверджується копією відмітки на них "копія вірна". Крім того, документи засвідчені невстановленою особою, без зазначення її прізвища, ініціалів, посади та дати засвідчення копії.

Крім того, у позовній заяві не викладено обставин з посиланням на законодавство щодо переходу права іпотекодавця до Княгининівської сільської ради.

Відповідно до п.п. 4, 6 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі, не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Керуючись п. п. 4, 6 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву публічного акціонерного товариства "БМ Банк" до Княгининівської сільської ради про звернення стягнення на предмет іпотеки (в т. ч. оригінал платіжного доручення № 368369 від 13.02.2017 року) повернути заявнику без розгляду.

2. Роз'яснити сторонам, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущених порушень.

Суддя А. М. Кравчук