КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2017 р. Справа№ 910/17814/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гончарова С.А.

суддів: Іоннікової І.А.

Яковлєва М.Л.

при секретарі судового засідання Денисюк І.Г.

за участю представників:

від позивача: Владик В.В. - за належним чином оформленою довіреністю;

від відповідача: Маркєлов В.В. - за належним чином оформленою довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс Холдінг"

на рішення Господарського суду міста Києва від 03.11.2016 року у справі № 910/17814/16 (суддя Головатюк Л.Д.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Макселон"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс Холдінг"

про стягнення 571117,10 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.11.2016 року позовні вимоги задоволено частково.

Не погодившись з вказаним рішенням, Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс Холдінг" звернулося до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким повністю відмовити в задоволені позовних вимог.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що Рішення Господарського суду м. Києва від 03.11.2016 року по справі №910/17814/16 винесено з порушенням норм матеріального права, а висновки зроблені судом в оскаржуваному Рішенні не відповідають обставинам справи, а тому воно підлягає частковому скасуванню.

Апелянт в обгрунтування апеляційної скарги посилається на те, що оскільки смарт - карти не передавались, що і не заперечується Позивачем, а в зв'язку з тим, що факт передачі смарт - карт від Позивача до Відповідача є обов'язковою умовою здійснення взаємних розрахунків по договору то вважаємо, що строк здійснення розрахунку не настав, а тому підстави для задоволення позову про стягнення боргу відсутні.

Відповідно автоматичного розподілу справ між суддями для розгляду даної апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі: Гончаров С.А. (головуючий), Іоннікова І.А., Яковлєв М.Л.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.11.2016 року у визначеному складі колегії суддів, апеляційна скарга прийнята до розгляду, порушено апеляційне провадження у справі, розгляд справи призначено на 11.01.2017 року.

Колегією суддів Київського апеляційного господарського суду у судовому засіданні, що відбулось 11.01.2017 року, оголошено перерву до 15.02.2017 року.

Позивач, згідно з поданою до суду 20.12.2016 року заявою зазначає, що на підставі Протоколу №07/11/16 Загальних зборів учасників від 07 листопада 2016 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Макселон" було змінено назву на Товариством з обмеженою відповідальністю "КМ РОЯЛ КОМПАНІ".

Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю "КМ РОЯЛ КОМПАНІ", продовжує свою діяльність шляхом зміни назви з Товариством з обмеженою відповідальністю "Макселон".

Позивач, згідно з поданим до суду 10.01.2017 року відзивом, проти доводів викладених в апеляційній скарзі заперечив та просить апеляційний суд рішення Господарського суду міста Києва від 03.11.2016 року у справі № 910/17814/16 залишити без змін, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс Холдінг" без задоволення.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, заслухавши пояснення учасників судового процесу, присутніх в судовому засіданні, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Місцевим господарським судом вірно встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне.

16.06.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Альянс Холдінг" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Макселон" (нова назва Товариство з обмеженою відповідальністю "КМ РОЯЛ КОМПАНІ"), було укладено договір купівлі-продажу пального на автозаправних станціях з використанням смарт-карт №КРБК-001184 (надалі - Договір).

Відповідно до п. 2.1. договору Товариство з обмеженою відповідальністю "Альянс Холдінг" зобов'язується передати у власність Товариству з обмеженою відповідальністю "Макселон" (нова назва Товариство з обмеженою відповідальністю "КМ РОЯЛ КОМПАНІ") Товар на АЗС з використанням Смар-карт, а також надати послугу обслуговування, а покупець прийняти і оплатити їх.

Відповідно до п. 5.1. договору, Сторони встановили, що оплата за Товар здійснюється Покупцем шляхом 100% попередньої оплати його вартості шляхом внесення коштів на розрахунковий розрахунок продавця, або шляхом внесення готівкових коштів через касу АЗС Shell.

Згідно з пунктом 5.3. договору, сторони встановили, що покупець попередньо сплачує продавцю за Товар шляхом попередньої оплати, у розмірі обумовленому в Замовленні, але не менше 200 (двісті) гривень у разі здійснення оплати за Товар шляхом внесення готівкових коштів через касу АЗС Shell Покупцем, або його Представником, яким вважається будь-який пред'явник Карти. Датою здійснення Покупцем повного платежу вважається дата зарахування 100% належних до сплати коштів на банківський рахунок Продавця. У разі здійснення оплати за Товар шляхом внесення готівкових коштів через касу АЗС Shell, датою здійснення Покупцем повного платежу вважається дата внесення готівкових коштів до каси АЗС Shell. Попередня оплата стягується з метою забезпечення платежів Покупця.

На виконання умов Договору Товариством з обмеженою відповідальністю "Макселон" (нова назва Товариство з обмеженою відповідальністю "КМ РОЯЛ КОМПАНІ") було здійснено попередню оплату в розмірі 1 470 000,00 грн. (один мільйон чотириста сімдесят тисяч) гривень 00 копійок, що підтверджується платіжними дорученнями, а саме:

Платіжне доручення №10 від 17 червня 2016 року на суму 300 000, 00 грн.;

Платіжне доручення №13 від 21 червня 2016 року на суму 70 000, 00 грн.;

Платіжне доручення №17 від 23 червня 2016 року на суму 400 000, 00 грн.;

Платіжне доручення №18 від 24 червня 2016 року на суму 500 000, 00 грн.;

Платіжне доручення №21 від 01 липня 2016 року на суму 200 000, 00 грн.

Відповідно до Акту звірки взаєморозрахунків на 31.07.2016 року з Товариству з обмеженою відповідальністю "Макселон" за зобов'язаннями у картках за договором №КРБК-001184, Товариством з обмеженою відповідальністю "Макселон" (нова назва Товариство з обмеженою відповідальністю "КМ РОЯЛ КОМПАНІ") від Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс Холдінг" було отримано товару на загальну суму 922 146,13 грн. (дев'ятсот двадцять дві тисячі сто сорок шість гривень тринадцять копійок).

Таким чином, на рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс Холдінг" в залишку залишилась сума сплаченої Товариством з обмеженою відповідальністю "Макселон" (нова назва Товариство з обмеженою відповідальністю "КМ РОЯЛ КОМПАНІ") на виконання п.5.1., п.5.3. Договору попередньої оплати у розмірі 547 853,87 грн. (п'ятсот сорок сім тисяч вісімсот п'ятдесят три гривні вісімдесят сім копійок).

Відповідно до п. 5.7. договору, у разі надання Покупцем листа-звернення про повернення на рахунок Покупця суми залишку раніше сплаченої попередньої оплати та підписання Акту звірки взаєморозрахунків між Продавцем та Покупцем, Продавець зобов'язаний повернути суму залишку сплаченої попередньої оплати протягом 3 (трьох) банківських днів після отримання письмового листа-звернення, при умові повернення старт-карток, які були видані клієнту у тимчасове користування згідно Додатку №1 до Договору. Якщо покупець не може повернути Смарт-картки, які були видані у тимчасове користування, то Продавець має право вирахувати суму за ці картки з суми переплати, яка підлягає поверненню Покупцеві.

Як свідчать матеріали справи, користуючись правом на отримання залишку коштів внесених Товариством з обмеженою відповідальністю "Макселон" на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс Холдінг", в якості попередньої оплати, відповідно до п. 5.1. Договору, та на підставі п. 5.7. Договору Товариство з обмеженою відповідальністю "Макселон" (нова назва Товариство з обмеженою відповідальністю "КМ РОЯЛ КОМПАНІ") неодноразово зверталось до Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс Холдінг" з Листами-зверненнями, в яких просило повернути залишок коштів, які були перераховані згідно договору №КРБК-001184 від 16.06.2016 та підписати Акт звірки взаєморозрахунків за даним Договором, а саме:

Лист від 04.07.2016 (вих.№04-07-16) - отриманий Товариством з обмеженою відповідальністю "Альянс Холдінг" 19 липня 2016 року (вхідний №278);

Лист від 08.07.2016 (вих.№08-07-16 ) - отриманий Товариством з обмеженою відповідальністю "Альянс Холдінг" 19 липня 2016 року (вхідний №276);

Лист від 11.07.2016 (вих.№11-07-16) - отриманий Товариством з обмеженою відповідальністю "Альянс Холдінг" 19 липня 2016 року (вхідний №279);

Лист від 29.07.2016 (вих.№29-07-16) - отриманий Товариством з обмеженою відповідальністю "Альянс Холдінг" 29 липня 2016 року (вхідний №303).

Однак, відповіді на дані Листи Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс Холдінг" не надало, залишок попередньої оплати здійсненої Товариством з обмеженою відповідальністю "Макселон" на виконання умов п. 5.1., п. 5.3. Договору, в порушення Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс Холдінг" п. 5.7. Договору на користь Товариству з обмеженою відповідальністю "Макселон" (нова назва Товариство з обмеженою відповідальністю "КМ РОЯЛ КОМПАНІ") не повернуто.

Відповідно до п. 10.3. Договору, кожна із сторін має право на дострокове розірвання цього Договору з обов'язковим письмовим попередженням іншої сторони за 30 календарних днів до моменту такого дострокового розірвання.

При цьому пунктом 10.4. Договору передбачено, що у випадку дострокового розірвання цього договору (закінчення строку його дії), Сторони проводять усі необхідні взаєморозрахунки в десятиденний строк з моменту письмового попередження про дострокове розірвання (закінчення строку дії цього Договору).

01.08.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю "Макселон" (нова назва Товариство з обмеженою відповідальністю "КМ РОЯЛ КОМПАНІ") на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс Холдінг" було відправлено Лист, відповідно до якого, Товариству з обмеженою відповідальністю "Макселон" повідомляє про дострокове розірвання договору купівлі-продажу пального на автозаправних станціях з використанням смарт-карт №КРБК-001184 від 16.06.2016 в односторонньому порядку, внаслідок чого його дія закінчиться через 30 календарних днів з моменту отримання Товариством з обмеженою відповідальністю "Альянс Холдінг" даного письмового попередження.

Одночасно, відповідно до вимог п. 10.4. Договору, Товариство з обмеженою відповідальністю "Макселон" (нова назва Товариство з обмеженою відповідальністю "КМ РОЯЛ КОМПАНІ") в Листі від 01.08.2016, просило у десятиденний термін з моменту отримання попередження про розірвання договору, провести усі необхідні розрахунки з Товариства з обмеженою відповідальністю "Макселон" (нова назва Товариство з обмеженою відповідальністю "КМ РОЯЛ КОМПАНІ"), в тому числі, шляхом складання та підписання акту звірки взаєморозрахунків між продавцем та покупцем та повернення суми залишку раніше сплаченої попередньої оплати у розмірі 547 853,87 грн. (п'ятсот сорок сім тисяч вісімсот п'ятдесят три гривні вісімдесят сім копійок), оскільки вказані кошти є власністю Покупця та були внесені ним на рахунок Продавця відповідно до вимог п. 5.1 та п. 5.3. Договору для забезпечення можливості придбання товару за договором, однак не використані через фактичне припинення діяльності між сторонами договору, та щодо яких у Покупця відповідно до пункту 5.7. Договору передбачене право на їх повернення Продавцем.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Альянс Холдінг", вказаний вище Лист було отримано 01.08.2016 року, вхідний №318. Відповідно, розрахунки між Товариством з обмеженою відповідальністю "Альянс Холдінг" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Макселон" (нова назва Товариство з обмеженою відповідальністю "КМ РОЯЛ КОМПАНІ"), в тому числі, шляхом складання та підписання акту звірки взаєморозрахунків між продавцем та покупцем та повернення суми залишку раніше сплаченої попередньої оплати у розмірі 547 853,87 грн. (п'ятсот сорок сім тисяч вісімсот п'ятдесят три гривні вісімдесят сім копійок), повинні були здійсненні Продавцем у десятиденний термін з моменту отримання попередження про розірвання договору, тобто до 10.08.2016 включно.

Окрім того, Товариство з обмеженою відповідальністю "Макселон" (нова назва Товариство з обмеженою відповідальністю "КМ РОЯЛ КОМПАНІ") головному бухгалтеру Товариство з обмеженою відповідальністю "Альянс Холдінг" було направлено Лист від 05.08.2016 вих. №05-08-16, з проханням повернути грошові кошти в сумі 547 853,87 грн. на підставі п. 10.3. Договору №КРБК- 001184 від 16.06.2016. До даного листа було додано: 1) Акт звірки взаєморозрахунків; 2) Акт повернення отриманих покупцем смарт-карт; 3) Заява про дострокове розірвання договору.

Проте, в порушення Товариство з обмеженою відповідальністю "Альянс Холдінг" п. 5.7., п. 10.4 Договору, Товариство з обмеженою відповідальністю "Альянс Холдінг" акту звірки взаєморозрахунків підписано не було, залишок попередньої оплати у розмірі 547 853,87 гри., здійсненої Товариством з обмеженою відповідальністю "Макселон" (нова назва Товариство з обмеженою відповідальністю "КМ РОЯЛ КОМПАНІ") на виконання умов п. 5.1., п. 5.3. Договору на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Макселон" не повернуто.

31.08.2016 Товариством з обмеженою відповідальністю "Макселон" (нова назва Товариство з обмеженою відповідальністю "КМ РОЯЛ КОМПАНІ") направлено на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс Холдінг" претензію про виконання договірних зобов'язань - повернення суми залишку сплаченої попередньої оплати, у сумі 547 853,87 грн. (п'ятсот сорок сім тисяч вісімсот п'ятдесят три гривні вісімдесят сім копійок).

Вказана вище претензія була отримана відповідачем 31.08.2016, про що свідчить підпис Костенко А.Р. - працівника Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс Холдінг" на першій сторінці претензії, оскільки відмітку про прийняття вхідної кореспонденції Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс Холдінг" ставити відмовилось.

В претензії Позивачем зазначено: "В разі несплати заборгованості в 7-денний строк, з моменту отримання даної претензії ми будемо вимушені звернутися до суду, для задоволення наших вимог в примусовому порядку. За невиконання зобов'язань, будуть нараховані штрафні санкції, пеня та інші витрати пов'язані з даною справою".

Однак, вимоги позивача вказані в претензії відповідачем не виконані, в порушення договірних зобов'язань, Товариство з обмеженою відповідальністю "Альянс Холдінг" акту звірки взаєморозрахунків та акту прийому-передачі карток не підписано, залишок попередньої оплати у розмірі 547 853,87 грн., здійсненої Товариством з обмеженою відповідальністю "Макселон" на виконання умов п. 5.1., п. 5.3. Договору, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс Холдінг" не повернуто.

Отже, за відповідачем рахується заборгованість перед позивачем за оплачений але не поставлений (переданий) товар в розмірі - 547 853,87 грн.

Отже, судом встановлено факт наявності порушень відповідачем взятих на себе господарських зобов'язань.

Як зазначалось, позовними вимогами у даній справі є стягнення 547 853,87 грн. основної заборгованості, 3% річних в сумі 2 065,67 грн., пені в розмірі 21 197,56 грн.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що у ТОВ "АЛЬЯНС ХОЛДИНГ" виникла заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Макселон" за оплачений але не поставлений (переданий) товар в розмірі 547 853,87 грн.

Судова колегія, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні в судовому засіданні з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв'язок, погоджується з висновками, з яких виходив місцевий господарський суд при прийнятті оскаржуваного рішення з наступних підстав.

Внаслідок укладення договору між сторонами згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки. Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення ГК України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарсmкого кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Статтею 626 Цивільного кодексу України визначено поняття договору, яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 14 Цивільного кодексу України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором. Зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦКУ) Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання сторонами, а отже умови договору, укладеного між сторонами є юридично обов'язковими.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ст.ст. 202, 203, 205, 206 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

На підставі ст. 3 Цивільного кодексу України, яка закріплює свободу договору, сторони мають право як врегулювати у договорі свої відносини, які не врегульовані цими актами, так і відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Відповідно до ст. 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається у випадках і на умовах, встановлених договором.

Згідно ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати всій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

В силу частини 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Спірні правовідносини, які виникли у зв'язку з неналежним виконанням договору поставки та поставкою продукції неналежної якості, до їх врегулювання застосовуються положення ст. 265, 268, 269 ГК України, ст. 678 - 681 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 688 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний повідомити продавця про порушення умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару у строк, встановлений договором або актами цивільного законодавства, а якщо такий строк не встановлений, - в розумний строк після того, як порушення могло бути виявлене відповідно до характеру і призначення товару.

Відповідно до п. 1. ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із п. 6 ст. 265 Господарського кодексу України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 692 Цивільного кодексу України передбачено, що продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 663 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно ст. 664 Цивільного кодексу України обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов'язку передати товар.

Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов'язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв'язку для доставки покупцеві.

Статтею 665 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували заперечення проти позовних вимог про стягнення основного боргу.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості у сумі 547 853,87 грн.

Щодо доводів апелянта про те, що оскільки смарт - карти не передавались, що і не заперечується Позивачем, а в зв'язку з тим, що факт передачі смарт - карт від Позивача до Відповідача є обов'язковою умовою здійснення взаємних розрахунків по договору то вважаємо, що строк здійснення розрахунку не настав, а тому підстави для задоволення позову про стягнення боргу відсутні, колегією суддів не приймаються з огляду на наступне.

Акт звірки взаєморозрахунків на 31 липня 2016 року за зобов'язаннями у картках за Договором №КРБК-001184 від 16 червня 2016 року, був складений Апелянтом та направлено на електронну адресу Позивача. Таким чином, саме Апелянтом при складанні вказаного Акту звірки взаєморозрахунків не було враховано суму штрафу передбаченого п. 1.2. Додатку №1 до Договору за не повернуті Позивачем Смарт-карти.

Відповідно до Акту звірки взаєморозрахунків, який як вже зазначалося, був складений Апелянтом (Відповідачем,), Товариство з обмеженою відповідальністю "Альянс Холдінг" не скористалось правом на вирахування суми за Смарт-карти з суми переплати. яка підлягає поверненню Покупцеві, (п. 5.7. Договору).

Відповідно до п. 1.3. Додатку №1 від 16.06.2016 року до Договору КРБК-001184 від 16 червня 2016 року, за кожну неповернуту Смарт-картку Позивач повинен сплатити Відповідачеві 140 грн. Отже, загальна сума штрафу за неповернуті Смарт-карти становить 18 200,00 грн.

Отже, посилання Апелянта на порушення Позивачем зобов'язання щодо повернення Смарт-карт не є підставою для позбавлення Позивача права вимагати повернення суми залишку попередньої оплати та не є підставою для відмови в поверненні Відповідачем (Апелянтом) на користь Позивача суми залишку попередньої оплати, оскільки вказані кошти є власністю Покупця та були внесені ним на рахунок Продавця відповідно до вимог п. 5.1 та п. 5.3. Договору, однак не використані через фактичне припинення діяльності між сторонами договору, та щодо яких у Покупця відповідно до пункту 5.7. Договору передбачене право на їх повернення Продавием.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних в сумі 2065,67 грн.

Стаття 610 Цивільного кодексу України встановлює, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до пункту 4.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» від 17 грудня 2013 року №14 сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно пункту 5.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» від 17 грудня 2013 року №14 кредитор вправі вимагати, в тому числі в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних як разом зі сплатою суми основного боргу, так і окремо від неї.

Враховуючи, що у відповідача перед позивачем наявна непогашена заборгованість в сумі 547 853,87 грн., зі сплати якої відповідачем допущено прострочення, згідно вимог ст.ст. 611, 610, 612, 625 Цивільного кодексу України, наявні підстави для застосування відповідальності за несвоєчасне виконання зобов'язання у вигляді стягнення 3% річних та інфляційних втрат від простроченої суми.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в частині стягнення 3% річних в розмірі 2065,67 грн.

Щодо позовних вимог в частині стягнення пені у сумі 21 197,56 грн. колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно із ст. 599 Цивільного Кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно вимог ст. 547 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

На підставі ст. 3 Цивільного кодексу України, яка закріплює свободу договору, сторони мають право як врегулювати у договорі свої відносини, які не врегульовані цими актами, так і відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Стаття 627 Цивільного кодексу України вказує, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 14 Цивільного кодексу України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором. Зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦКУ) Відповідно до ст.629 ЦКУ договір є обов'язковим до виконання сторонами, а отже умови договору, укладеного між сторонами є юридично обов'язковими.

Судом досліджено положення укладеного між сторонами у справі договору та встановлено, що такий вид забезпечення виконання грошового зобов'язання як сплата неустойки у вигляді пені за неповернення суми передоплати сторони договору при його укладанні не встановили і як наслідок положення даного договору його не містять.

Тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки сторонами договору не встановлений такий вид забезпечення виконання грошового зобов'язання як пеня, то позовні вимоги про стягнення з відповідача за неповернення суми передоплати пені в розмірі 21197,56 грн. є безпідставні, а тому задоволенню не підлягають.

З огляду на викладене позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Макселон" (нова назва Товариство з обмеженою відповідальністю "КМ РОЯЛ КОМПАНІ") є частково обґрунтованими та такими, що вірно задоволені судом першої інстанції в частині стягнення 547 853,87 грн. основної заборгованості, 3% річних в сумі 2 065,67 грн., в іншій частині судом першої інстанції вірно відмовлено.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення господарського суду міста Києва від 03.11.2016 року у справі № 910/17814/16 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Разом з тим, доводи Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс Холдінг", викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс Холдінг" на рішення господарського суду міста Києва від 03.11.2016 року у справі № 910/17814/16 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс Холдінг" на рішення господарського суду міста Києва від 03.11.2016 року у справі № 910/17814/16 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 03.11.2016 року у справі № 910/17814/16 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/17814/16 повернути до суду першої інстанції.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя С.А. Гончаров

Судді І.А. Іоннікова

М.Л. Яковлєв