ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"14" лютого 2017 р.Справа № 924/11/17

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Гладія С.В., розглянувши матеріали за позовом Анімаккорд Лтд, Республіка Кіпр, м. Нікосія

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 м. Хмельницький

про стягнення 64000,00 грн.

Представники сторін:

позивача: Калініченко Н.А. - за довіреністю від 25.06.2016р.

відповідача: не з'явився

В судовому засіданні відповідно до ст. 85 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Суть спору: позивач звернувся до господарського суду з позовом в якому просив стягнути з відповідача 32000,00 грн. компенсації за порушення виключних майнових прав.

Позивачем 27.01.2017 року подано клопотання за змістом якого позивач конкретизував позовні вимоги, а саме з врахуванням Закону України „Про державний бюджет України на 2017 рік", яким збільшено розмір мінімальної заробітної плати, просить суд стягнути з відповідача 64000,00 грн. компенсації за порушення виключних майнових прав, що складає 20 мінімальних заробітних плат, станом на дату прийняття рішення у справі, яке по своїй суті є збільшенням позовних вимог.

Згідно ч. 4 ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Дане клопотання судом розглянуто та з врахуванням ст. ст. 22, 55 ГПК України, п. 3.11 постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011р. „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", прийнято ухвалою суду від 31.01.2017 року.

Таким чином, предметом спору по справі є стягнення відповідача на користь позивача 64000,00 грн. компенсації за порушення виключних майнових прав, що складає 20 мінімальних заробітних плат.

Представник позивача заявлені позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідач в судові засідання 16.01.2017р., 31.01.2017р. та 14.02.2017р. не з'явився, вимоги суду не виконав, щодо подачі відзиву на позов та направлення свого представника в судове засідання, причини неявки суд не повідомив.

У відповідності до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно ст. 43 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Неявка в судове засідання господарського суду представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті та не тягне за собою перенесення розгляду справи на інші строки. Тому, для уникнення зловживання правом з боку відповідача, враховуючи, що судом вжито всіх заходів щодо належного повідомлення відповідача про слухання справи в суді, суд вважає за необхідне розглянути дану справу по суті, на підставі до ст. 75 ГПК України за наявними у ній документами.

Суд, оцінивши подані сторонами по справі докази вважає за можливе прийняти рішення по суті.

Розглядом матеріалів справи встановлено наступне:

Між товариством з обмеженою відповідальгістю "Маша і Ведмідь" (Правовласник) та Анімаккорд Лтд (Набувач) 10 грудня 2014 року було укладено договір № ММ-2 про відчуження виключного права на аудіовізуальний твір (анімаційні серіали "Маша та Ведмідь" та "Машині казки"), відповідно до якого Правовласник у порядку, передбаченому цим Договором, передає та відчужує Набувачу виключне право у повному обсязі на Аудіовізуальні твори, а Набувач зобов'язується сплатити Правовласнику обумовлену Договором винагороду (п. 1.1 договору).

Відповідно до термінів та визначень наведених у договорі, аудіовізуальний твір - це спільні кольорові анімаційні серіали „Маша і Ведмідь" та „Машині казки", російською мовою, включаючи, але не обмежуючись вихідними матеріалами серій, керівництво по стилю, робочі матеріали, назву(ви) анімаційних серіалів „Маша і Ведмідь" та „Машині казки", та охоронювані елементи і об'єкти, які є складовою частиною серій, в тому числі графічне зображення, персонажі, музика і фонограми незалежно від того, названі зазначені елементи і об'єкти безпосередньо в додатках до цього договору.

Згідно п. 1.3. Договору, Правовласник заявляє та гарантує, що Правовласник є єдиним власником виключного права на Аудіовізуальні твори та, що після передачі/відчуження за Актами передачі прав чи Актами прийоми - передачі, виключне право на Аудіовізуальні твори не буде закладено, під арешт та не буде обтяжено жодними іншими зобов'язаннями чи будь-якими іншими інтересами будь-якого характеру.

Згідно з п. 1.4. Договору, виключне право на Аудіовізуальні твори передається та відчужується Правовласником Набувачеві у повному обсязі для використання його будь-яким способом та у будь-якій формі згідно умов цього Договору.

Виключне право на аудіовізуальні твори переходить від правовласника набувачу з дати підписання акта передачі прав (п. 1.5. договору).

Згідно п. 1.7.1 договору, до набувача переходять права правовласника, який є ліцензіаром по всім діючим ліцензійним договорам (зазначених у відповідному додатку до договору), укладених правовласником відносно аудіовізуальних творів, право на які підлягає передачі по цьому договору. Правовласник зобов'язується у найкоротший термін повідомити всі компанії-ліцензіати в письмовій формі про передачу своїх прав по діючим ліцензійним договорам.

Пунктом 2.1. договору передбачено, що в якості відшкодування за відчуження виключного права на аудіовізуальні твори в рамках цього договору, набувач виплачує правовласнику кошти, терміни і спосіб оплати яких, зазначених у додатках до договору.

Пунктом 4.1 договору визначено, що одночасно з відчуженням права на аудіовізуальні твори правовласник передає набувачу в повному обсязі виключне право на всі юридично значимі охоронювані елементи і об'єкти аудіовізуальних творів, включаючи, але не обмежуючись: вихідні матеріали серій, інструкцію по стилю, робочі матеріали, назву анімаційних серіалів „Маша і Ведмідь" і „Машині казки", графічне зображення, персонажі, музика та фонограми, незалежно від того чи перераховані зазначені елементи та об'єкти безпосередньо в додатках до договору.

У відповідності до п. 7.1. Договору, цей договір набуває чинності з моменту його підписання та діє протягом усього строку дії виключного права на Аудіовізуальні твори, включаючи будь-які пролонгації строку дії виключного права за застосованим правом.

Відповідно до додатку № 1 до Договору № ММ-2 від 10.12.2016р. сторони погодили, зокрема, основні ідентифікуючі характеристики аудіовізуальних творів „Маша і Ведмідь" і „Машині казки" та права, які підлягають відчуженню згідно договору.

Також, між ТОВ „Маша і Ведмідь" та Компанією „Анімаккорд Лтд" укладено додатки № 2, № 3 та додаткову угоду № 1 від 30.04.2015р. до договору № ММ-2 про відчуження виключних прав на аудіовізуальний твір (анімаційний серіал „Маша і Ведмідь") від 10.12.2014р.

Крім того, між ТОВ „Маша і Ведмідь" та Компанією „Анімаккорд Лтд" підписано акти передачі прав № 1 від 01.01.2015р., № 2 від 05.10.2013р., № 3 від 30.04.2014р., № 4 від 01.07.2015р., відповідно до яких правовласник передав набувачу виключне право в повному обсязі на серії з 14 по 26, з 30 по 47, 50 та 51 аудіовізуального твору „Маша і Ведмідь", а також на серії:

1. „Перша зустріч";

2. „Один, два, три! Ялинка гори!";

3. „До весни не будити!";

4. „Ловись рибко!"»;

5. „Весна прийшла!";

6. „Сліди небачених тварин!";

7. „З вовками жити ...";

8. „Подзвони мені, подзвони!";

9. „День варення";

10. „Свято на льоду";

11. „Перший раз у перший клас";

12. „Кордон на замку";

13. «Хто не заховався, я не винен".

Персонажі аудіовізуальних творів (мультиплікаційного серіалу) „Маша і Ведмідь" та

„Машині казки", зокрема, „Маша" і „Ведмідь" є частинами аудіовізуального твору, які

можуть використовуватись самостійно, а тому розглядаються як твори.

Як зазначає позивач, що 09.04.2016р. у магазині „ІНФОРМАЦІЯ_1", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, було здійснено продаж (реалізацію, розповсюдження) контрафактного товару - кружки дитячої скляної „Маша і Ведмідь" (2 шт.) на упаковці якого протиправно відтворено зображення персонажів „Маша" та „Ведмідь" з аудіовізуальних творів - мультиплікаційних серіалів „Маша і Ведмідь" та „Машині казки". Загальна вартість придбаних товарів становить - 28,00 грн.

Факт розповсюдження контрафактної продукції підтверджується товарним чеком, який містить відбиток печатки ФОП ОСОБА_1, квитанцією Райффайзен банк Аваль, що видана платіжним терміналом ФОП ОСОБА_1

Представником позивача було здійснено відеофіксацію фактів розповсюдження контрафактної продукції, а саме який товар було придбано у магазині „ІНФОРМАЦІЯ_1" - ФОП ОСОБА_1

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що зображення персонажу „Маша" та „Ведмідь" незаконно використовується відповідачем, без відповідного дозволу Анімаккорд Лтд, яке є власником виключних прав в повному обсязі також і на персонажі аудіовізуального твору мультиплікаційного серіалу „Маша і Ведмідь", в тому числі і на персонаж „Маша" та „Ведмідь", який в силу ст. 9 Закону України „Про авторське право і суміжні права охороняється як твір.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що саме неправомірними діями відповідача було порушено виключні майнові права позивача на об'єкти інтелектуальної власності шляхом розповсюдження контрафактної продукції, а тому просить стягнути з винної особи компенсацію у розмірі 64000,00 грн.

Дослідивши обставини справи, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних правових підстав.

У відповідності до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. При цьому, ст. 12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до статті 418 Цивільного кодексу України, право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об'єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об'єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом.

Статтею 435 Цивільного кодексу України встановлено, що первинним суб'єктом авторського права є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається фізична особа, зазначена звичайним способом як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Суб'єктами авторського права є також інші фізичні та юридичні особи, які набули прав на твори відповідно до договору або закону.

Згідно до статті 15 Закону України „Про авторське право і суміжні права", до майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) належать: виключне право на використання твору, а також виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами. Майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями статті 31 цього Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права.

Виключне право на використання твору автором (чи іншою особою, яка має авторське право) дозволяє йому використовувати твір у будь-якій формі і будь-яким способом.

Виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти, зокрема, відтворення творів; здавання в майновий найм і (або) комерційний прокат після першого продажу, відчуження іншим способом оригіналу або примірників аудіовізуальних творів, комп'ютерних програм, баз даних, музичних творів у нотній формі, а також творів, зафіксованих у фонограмі чи відеограмі або у формі, яку зчитує комп'ютер.

За приписами частини першої статті 31 Закону України „Про авторське право і суміжні права", автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у статті 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково.

Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані.

Згідно до п. 29 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. № 12 „Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності" з огляду на приписи статті 33 ГПК України щодо обов'язку доказування і подання доказів господарському суду у вирішенні питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи про захист авторського права чи суміжних прав, слід враховувати таке:

1) позивач, зокрема, повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об'єктів даних прав відповідачем;

2) відповідач має довести додержання ним вимог Цивільного кодексу України і Закону України „Про авторське право і суміжні права" при використанні ним твору та/або об'єкту суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав, і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами.

Пунктом 51.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. № 12 „Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності" встановлено, що у визначенні розміру такої компенсації господарським судам необхідно виходити з конкретних обставин справи і загальних засад цивільного законодавства, встановлених ст. 3 Цивільного кодексу України, зокрема, справедливості, добросовісності та розумності.

Розмір компенсації визначається судом у межах заявлених вимог у залежності від характеру порушення, ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується: тривалість порушення та його обсяг (одно - або багаторазове використання об'єкта авторського права); передбачуваний розмір збитків потерпілої особи; розмір доходу, отриманого внаслідок правопорушення; кількість потерпілих осіб; наміри відповідача; наявність раніше вчинених відповідачем порушень виключного права даного позивача; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо.

Відповідні мотиви визначення розміру компенсації мають бути наведені в судовому рішенні. У визначенні суми компенсації господарський суд має виходити з того розміру мінімальної заробітної плати, який установлено на час прийняття судом відповідного рішення.

При цьому, компенсація підлягає виплаті у разі доведення факту порушення майнових прав суб'єкта авторського права та/або суміжних прав, а не розміру заподіяних збитків.

Таким чином, для задоволення вимоги про виплату компенсації достатньо наявності доказів вчинення особою дій, які визнаються порушенням авторського права та/або суміжних прав, а розмір збитків суб'єкт такого права доводити не зобов'язаний.

Водночас розмір доведених збитків має враховуватися господарським судом у визначенні розміру компенсації (п. 51.2. Постанови).

За визначенням, наведеним у ст. 1 Закону України „Про авторське право і суміжні права", аудіовізуальний твір - це твір, що фіксується на певному матеріальному носії (кіноплівці, магнітній плівці чи магнітному диску, компакт-диску тощо) у вигляді серії послідовних кадрів (зображень) чи аналогових або дискретних сигналів, які відображають (закодовують) рухомі зображення (як із звуковим супроводом, так і без нього), і сприйняття якого є можливим виключно за допомогою того чи іншого виду екрана (кіноекрана, телевізійного екрана тощо), на якому рухомі зображення візуально відображаються за допомогою певних технічних засобів.

Видами аудіовізуального твору є кінофільми, телефільми, відеофільми, діафільми, слайдофільми тощо, які можуть бути ігровими, анімаційними (мультиплікаційними), неігровими чи іншими.

Стаття 8 Закону України „Про авторське право і суміжні права", встановлює, що об'єктами авторського права є твори у галузі науки, літератури і мистецтва, в тому числі аудіовізуальні твори.

Статтею 9 Закону України „Про авторське право і суміжні права" передбачено, що частина твору, яка може використовуватись самостійно, у тому числі й оригінальна назва твору, розглядається як твір і охороняється відповідно до цього закону.

Судом встановлено, що персонаж аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу „Маша і Ведмідь" - Маша і Ведмідь є частиною вказаного аудіовізуального твору, яка може використовуватися самостійно, а тому розглядається судом як твір.

Статтею 443 Цивільного кодексу України встановлено, що використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Відповідно до ст. 440 ЦК України та ч. 3 ст. 15 Закону України „Про авторське право і суміжні права", майновими правами інтелектуальної власності на твір є: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Частиною другою ст. 32 Закону України „Про авторське право і суміжні права" передбачено, що використання твору будь-якою особою допускається виключно на основі авторського договору, за винятком випадків правомірного використання, передбачених ст. ст. 21 - 25 цього Закону.

В п. 26 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. № 12 „Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності (із змінами і доповненнями), також зазначено, що використання творів та/або об'єктів суміжних прав", - якщо інше не встановлено законом, - допускається лише на підставі передбаченого ст. 1107 Цивільного кодексу України, договору щодо розпоряджання майновими правами інтелектуальної власності.

При цьому господарським судам слід мати на увазі таке: майнові права, не зазначені в договорі як передані чи дозволені до використання, вважаються непереданими та недозволеними; предметом договору не можуть бути права на використання творів, які не були чинними; невиключні права, одержані за ліцензійним договором, можуть у подальшому передаватися іншим особам, якщо це прямо передбачено у первісному договорі; якщо в ліцензійному договорі на видання, опублікування чи інше відтворення твору або об'єкта суміжних прав винагорода визначається у вигляді фіксованої суми, то в договорі має бути зазначено як його істотну умову максимальний тираж твору або об'єкта суміжних прав. Примірники творів або об'єктів суміжних прав, відтворені понад установлений тираж, є контрафактними. Будь-які пробні чи технологічні тиражі повинні входити до встановленого договором розміру тиражу.

Відповідач не надав суду доказів, які б свідчили про наявність у нього правових підстав для використання аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу Маша і Ведмідь, або його частини.

Звертаючись до суду позовом по відновлення порушених авторських прав шляхом стягнення з відповідача компенсації, позивач вказує, що відповідач здійснював реалізацію товару, який має статус контрафактного, так як має в своїй структурі належні виключно позивачу об'єкти авторського права.

Позивач також вказує, що факт розповсюдження (реалізація, продаж) відповідачем контрафактної продукції є порушенням прав позивача в рамках п. б. ч. 1 ст. 50 ст. 15 Закону України „Про авторське право і суміжні права", згідно якого піратство у сфері авторського права і або суміжних прав це - опублікування, відтворення, ввезення на митну територію України, вивезення з митної території України і розповсюдження контрафактних примірників творів.

За приписами ст. 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є: неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Судом встановлено, що позивач є власником виключних майнових авторських прав на аудіовізуальний твір - мультиплікаційний серіал „Маша і Ведмідь".

Враховуючи встановлення обставин порушення ФОП ОСОБА_1 виключних майнових авторських прав Анімаккорд Лтд, суд вважає, що позовні вимоги Анімаккорд Лтд про стягнення компенсації підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідачем у встановленому законом порядку позовні вимоги позивача не спростовано.

Згідно зі ст.43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до приписів ст. ст. 44, 49 ГПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору.

Керуючись ст. ст. 1, 45, 47, 12, 44, 49, 82, 84, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Анімаккорд Лтд, Республіка Кіпр, м. Нікосія до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 м. Хмельницький про стягнення 64000,00 грн. компенсації за порушення виключних майнових прав задовольнити.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь Анімаккорд Лтд. (1095, Республіка Кіпр, м. Нікосія, Ніку Георгію, будинок 6, корпус С, 7 поверх, офіс 703, реєстраційний номер НЕ 244451) - 64000,00 (шістдесят чотири тисячі гривень 00 коп.) компенсації, 1378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень 00 коп.) витрат на оплату судового збору.

Рішення господарського суду Хмельницької області набирає чинності у порядку ст. 85 ГПК України.

Наказ видати в порядку ст. 116 ГПК України.

Повний текст складено 20.02.2017р.

Суддя С. В. Гладій

Віддрук. 4 прим. :

1 - до справи,

2 - позивачу (33023, м. Рівне, вул. Ак. Грушевського, 42-б),

3 - відповідачу ( АДРЕСА_1), (прост.)