ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" лютого 2017 р.Справа № 915/1950/13
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: В.В. Лашина

Суддів: Т.А. Величко

Л.В. Лавриненко

При секретарі Р.О. Кияшко

За участю представників сторін:

Від ТОВ "Стайл-Т" - Гусак О.М.

Від ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" - Байрамов О.В.

Арбітражний керуючий - Прохоров В.С.

Інші учасники процесу в судове засіданняне з'явилися. Про час, дату та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль"

на ухвалу господарського суду Миколаївської області

від 01.11.2016р. (про затвердження звіту ліквідатора та припинення провадження по справі)

у справі №915/1950/13

за заявою боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Стайл-Т"

кредитори:

1. Публічного акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк";

2. Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль";

3. ОСОБА_7;

4. Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Кучеренко";

5. ОСОБА_8;

6. Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі М.Миколаєва

за участю ліквідатора: Прохорова Володимира Сергійовича

про визнаг-ня банкрутом

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 05.11.2013 за результатами підготовчого засідання порушено провадження у справі про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю «Стайл-Т» (у наступному за текстом - ТОВ «Стайл-Т) в порядку статті 95 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закон про банкрутство).

Постановою господарського суду Миколаївської області від 04.02.2014 р., залишеною без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 27.03.2014 р. та постановою Вищого господарського суду України від 25.06.2014 р.. боржника визнано банкрутом, відносно нього відкрито ліквідаційну процедуру. ліквідатором банкрута призначено голову ліквідаційної комісії арбітражного керуючого Прохорова В.С., якого зобов'язано вчинити дії у відповідності до вимог Закону про банкрутство.

14 квітня 2015 року господарським судом Миколаївської області ухвалено затвердити реєстр вимог кредиторів ТОВ «Стайл-Т» на загальну суму 42 187 496.18 грн.. у тому числі вимоги публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (в подальшому - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»): 1218 грн. - 1 черга, 33 014 372,58 грн. -4 черга, 5 594 520,12 грн. - 6 черга. Зазначене судове рішення залишено без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 11.02.2016 р.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 01 листопада 2016 року (суддя Василяка К.Л.) затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс банкрута ТОВ «Стайл-Т» вирішено ліквідувати: повноваження ліквідатора та провадження у справі припинені.

Не погоджуючись з цією ухвалою. ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в апеляційній скарзі просить її скасувати, посилаючись на неповне з'ясування місцевим господарським судом обставин, що мають значення для справи, а також на порушення норм матеріального права, оскільки в порушення ст. 26 Закону про банкрутство не були проведені загальні збори кредиторів й не був утворений комітет кредиторів ТОВ «Стайл-Т». Також скаржник зазначає про те. що ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» у 2007 році було надано ТОВ «Стайл-Т» кредит на суму 15 000 000 грн. для придбання технологічної лінії по виробництву напівфабрикатів, однак це обладнання не було поставлено банкруту. Скаржник вказує, що майнові права на обладнання, яке мало бути поставлено, були передані у заставу ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». У 2011 році за фактом шахрайського заволодіння кредитними коштами було порушене кримінальне провадження, яке досить не закінчене. За твердженнями ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», ліквідатор не звертався до правоохоронних органів і не встановив де знаходиться обладнання.

В відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Стайл-Т просить залишити апеляційну скаргу банку без задоволення, а оскаржувану ухвалу господарського суду без змін, з мотивів викладених у відзиві.

Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи, судова колегія вважає апеляційну скаргу необгрунтованою та не підлягаючою задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 95 Закону про банкрутство якщо вартості майна боржника -юридичної особи, щодо якого прийнято рішення про ліквідацію, недостатньо для задоволення вимог кредиторів, така юридична особа ліквідується в порядку, передбаченому цим Законом. У разі виявлення зазначених обставин ліквідатор (ліквідаційна комісія) зобов'язаний звернутися до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство такої юридичної особи. Обов'язковою умовою звернення до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство є дотримання боржником порядку ліквідації юридичної особи відповідно до законодавства України.

За результатами розгляду заяви про порушення справи про банкрутство юридичної особи, майна якої недостатньо для задоволення вимог кредиторів, господарський суд визнає боржника, який ліквідується, банкрутом, відкриває ліквідаційну процедуру, призначає ліквідатора в порядку, встановленому цим Законом для призначення розпорядника майна (ч. 2 ст. 95 Закону про банкрутство).

Статтею 41 Закону про банкрутство визначені повноваження ліквідатора.

Зокрема, ними є: прийняття до свого відання майна боржника, забезпечення його збереження; проведення інвентаризації та оцінку майна банкрута; аналіз фінансового становище банкрута; формування ліквідаційної маси: пред'явлення до третіх осіб вимог щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості; подання до суду заяв про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника: вжиття заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб; здійснення інших повноважень, передбачених Законом (ч. 2 ст. 41 Закону про банкрутство).

Під час проведення ліквідаційної процедури ліквідатор зобов'язаний використовувати тільки один рахунок боржника в банківській установі. Інші рахунки, виявлені при проведенні ліквідаційної процедури, підлягають закриттю ліквідатором. Залишки коштів на цих рахунках перераховуються на основний рахунок боржника (ч. 7 ст. 41 Закону про банкрутство).

Відтак, обов'язком ліквідатора є належне виконанням ним усіх повноважень в ході ліквідаційної процедури, зокрема, встановлення майна та майнових прав (обтяжень) боржника.

Водночас, в ліквідаційній процедурі ліквідатор не повинен обмежуватись лише направленням запитів, а вживати й інших заходів щодо пошуку майна, що знаходиться у третіх осіб. Тобто, завданням ліквідатора є дійсний та належний пошук майна банкрута, а не лише констатація факту відсутності майна.

У відповідності до ч. 1 ст. 42 названого Закону усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси, за винятком об'єктів житлового фонду, в тому числі гуртожитків, дитячих дошкільних закладів та об'єктів комунальної інфраструктури, що належать юридичній особі - банкруту, які передаються в порядку, встановленому законодавством, до комунальної власності відповідних територіальних громад без додаткових умов і фінансуються в установленому порядку.

Майно банкрута, що є предметом забезпечення, не включається до складу ліквідаційної маси і використовується виключно для задоволення вимог кредитора за зобов'язаннями, які воно забезпечує (ч. 4 ст. 42 Закону про банкрутство).

Згідно до ч. 1 ст. 46 Закону про банкрутство після завершення всіх розрахунків з кредиторами ліквідатор подає до господарського суду звіт та ліквідаційний баланс, до якого додаються: відомості за результатами інвентаризації майна боржника та перелік ліквідаційної маси; відомості про реалізацію об'єктів ліквідаційної маси з посиланням на укладгні договори купівлі-продажу: копії договорів купівлі-продажу та акти приймання-передачі майна; реєстр вимог кредиторів з даними про розміри погашених вимог кредиторів; документи, які підтверджують погашення вимог кредиторів; довідка архівної установи про прийняття документів, які відповідно до закону підлягають довгостроковому зберіганню; для акціонерних товариств - копія розпорядження про скасування реєстрації випуску акцій, засвідчена Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку: для емітентів цінних паперів - копія звіту про наслідки погашення цінних паперів, засвідчена Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку.

Господарський суд після заслуховування звіту ліквідатора та думки членів комітету кредиторів або окремих кредиторів виносить ухвалу про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу.

Частиною 2 статті 46 Закот про банкрутство встановлено, що якщо за результатами ліквідаційної процедури після задоволення вимог кредиторів не залишилося майна, господарський суд виносить ухвалу про ліквідацію юридичної особи - банкрута.

Пунктом 6 частини 1 статті 83 Закону про банкрутство передбачено, що господарський суд припиняє провадження у справі про банкрутство, якщо затверджений звіт ліквідатора в порядку, передбаченому цим Законом.

Ухвала суду про затвердження звіту ліквідатора і ліквідаційного балансу є за своєю правовою природою судовим рішенням, яке підсумовує хід ліквідаційної процедури, в якому необхідно повно відобразити обставини, що мають значення для даної справи (вчинення належних дій по виявленню активів та пасивів боржника, зокрема, виявлення ліквідатором кредиторів та дотримання їх процесуальних прав підчас розгляду їх грошових вимог, доведення неможливості відновлення платоспроможності боржника внаслідок вжитих ліквідатором заходів, доведення неможливості задоволення визначених ліквідатором вимог кредиторів з наслідками його ліквідації), висновки суду про встановлені обставини і їх правові наслідки повинні бути вичерпними, відповідати дійсності та підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При цьому, у відповідності до ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Як вбачається з матеріалів справи, для виявлення майнових активів ліквідатором направлено запити до відповідних державних органів про надання інформації щодо банкрута.

За відповідями Держземагенства. Держсільгоспінспекшї. Територіального управління Держгірпромнагляду в Миколаївській області. Миколаївського ВРЕР УДАІ УМВС України в Миколаївській області. Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Державної інспекції з безпеки на морському та річковому транспорті. Державної авіаційної служби України, інформації з сайту Державної служби інтелектуальної власності. Регіонального відділення Фонду державного майна України по Миколаївській області. - встановлено відсутність зареєстрованих за ТОВ «Стайл-Т» земельних ділянок, сільськогосподарської техніки та інших технологічних транспортних засобів, автотранспорту, будь-яких об'єктів державної власності, річкових чи морських плавзасобів чи повітряних суден, прав на інтелектуальну власність чи цінних паперів.

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців, ТОВ «Стайл-Т» не є засновником інших юридичних осіб та не має відокремлених підрозділів, а згідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.09.2014 р.. Державного реєстру іпотек, Єдиного державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, за ТОВ «Стайл-Т» відсутнє зареєстроване нерухоме майно.

Державною фіскальною службою підтверджено, що банкрут не є суб'єктом зовнішньоекономічної діяльності та не перебуває на обліку в митницях.

Управлінням СБУ в Миколаївської області зазначено про відсутність у ТОВ «Стайл-Т» спецдозволів на провадження діяльності, пов'язаної з державною таємницею.

Ліквідатором встановлені поточні рахунки ТОВ «Стайл-Т» на підставі інформації ДШ у Центральному районі м. Миколаєва: рахунки у ПАТ «ОТП Банк» і ПАТ ПУМБ» закриті, а на рахунку у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» залишок коштів складає 0 грн.

В ході інвентаризації ліквідатором був виявлений кондиціонер 2005 року випуску, вартість якого визначена згідно до звіту про оцінку вартості від 05.08.2014 р. в сумі 75545 грн. та проведена його реалізація за результатами другого повторного аукціону від 04.08.2015 р. на суму 9428,86 грн.

На виконання вимог ч. 2 ст. 41 Закону про банкрутство ліквідатором передані до архівної установи на зберігання документи з особового складу ТОВ «Стайл-Т» за актом №46 від 04.11.2015 р.

У лютому 2016 року ліквідатором подано господарському суду ліквідаційний баланс, звіт про проведену роботу в ході ліквідаційної процедури із підтверджуючими документами, протокол проведення аукціону з продажу майна банкрута, договір купівлі-продажу кондиціонеру, акт прийому-передачі виконаних Універсальною Біржею «Південь» послуг, а також меморіальні ордери та платіжні доручення про часткове погашення вимог кредиторів.

Зазначений звіт ліквідатора був отриманий кредиторами /а.с. 157. т.5/ й заперечень ними не висловлено.

Виносячи оскаржувану ухвалу, місцевий господарський суд виходив з того, що за юридичною адресою підприємство діяльність не здійснює; ліквідаційний баланс та звіт ліквідатора свідчать про відсутність у банкрута оборотних засобів для ведення господарської діяльності, своєчасного погашення грошових зобов'язань, а також відсутність можливості відновити платоспроможність, у зв'язку із відсутністю у товариства майна; ліквідатором проведено у встановленому Законом про банкрутство порядку ліквідаційну процедуру ТОВ «Стайл-Т». в ході якої проведено реалізацію активів банкрута та здійснено часткове погашення кредиторської заборгованості. При цьому, господарським судом зазначено, що присутні представники кредиторів просили затвердити наданий звіт та ліквідаційний баланс банкрута.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», які викладені в апеляційній скарзі, безпідставними.

Посилання ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на порушення ст. 26 Закону про банкрутство щодо не створення комітету кредиторів, судова колегія вважає помилковими, оскільки спрощена процедура банкрутства не передбачає створення комітету кредиторів у процедурі банкрутства боржника, що ліквідується власником, оскільки формування та створення комітету кредиторів, як органу, що представляє інтереси всіх кредиторів у справі про банкрутство, здійснюється на стадії розпорядження майном, яка в процедурі банкрутства боржника, що ліквідується власником, відсутня.

Аналогічна правова позиція відображена у постанові Вищого господарського суду України від 13 грудня 2016 року у справі № 908/1293/16.

Неспроможними вважає судова колегія й твердження ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про не встановлення ліквідатором і судом обставин подальшої долі кредитних коштів, виданих на придбання обладнання.

03 грудня 2007 року між ТОВ «Стайл-Т» та ТОВ «Універсал Трейдінг» укладено контракт № 237/2007, за умовами якого ТОВ «Універсал Трейдінг» зобов'язалося продати ТОВ «Стайл-Т» лінію для виробництва напівфабрикатів вартістю 18 147 600 грн., з урахуванням ПДВ. та строком поставки товару протягом 20 тижнів з моменту підписання контракту.

21 грудня 2007 року, в рамках Генерального кредитного договору № 010/01-02/07-106, між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Стайл-Т» укладені кредитні договори № 010/01-02/07-107 і № 010/01-02/07-108. за умовами якого банк надав ТОВ «Стайл-Т» 18 000 000 грн. зі строком повернення до 18.12.2011 р.

У забезпечення виконання зазначених кредитних договорів 21.12.2007 р. між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Стайл-Т» укладений договір застави майнових прав за контрактом № 237/2007 від 03.12.2007 р.

Згідно із платіжними дорученнями № 20 від 25.12.2007 р. і № 21 від 26.12.2007 р. ТОВ «Стайл-Т» перераховано ТОВ «Універсал Трейдінг» 15 000 000 грн.. однак поставки обладнання не відбулося.

Водночас, ухвалою господарського суду Миколаївської області від 16.12.2008 р. у справі № 5/445/08 затверджено звіт ліквідатора і ліквідаційний баланс ТОВ «Універсал Трейдінг», останнє було ліквідоване.

23 грудня 2008 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб внесено запис про припинення зазначеного товариства.

За заявою ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» постановою Центрального РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області від 14.06.2011р. було порушено кримінальну справу за фактом підробки невстановленими особами контракту № 237/2007 від 03.12.2007 р. за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 Кримінального кодексу України, однак винних осіб на день розгляду справи не встановлено, відповідного вироку не має.

Відтак, суд першої інстанції, з урахуванням строків ліквідаційної процедури, правомірно встановив відсутність правових підстав для включення до ліквідаційної

маси майнового права на відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Більш того, зазначеним обставинам вже надана судом першої інстанції правова оцінка в ухвалі від 01 листопада 2016 року про відмову у задоволені скарги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на дії ліквідатора. Зазначена ухвала не оскаржувалась.

Не може погодитися судова колегія й з твердженням ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» щодо порушення судом норм процесуального права, у зв'язку з винесенням оскаржуваної ухвали під час касаційного оскарження скаржником постанови про визнання ТОВ «Стайл-Т» банкрутом.

Так, постанова господарського суду Миколаївської області від 04.02.2014 р. про визнання боржника банкрутом вже була предметом як апеляційного (постанова Одеського апеляційного господарського суду від 27.03.2014 р.), так і касаційного перегляду (постанова Вищого господарського суду України від 25.06.2014 р.), за результатами яких вона залишена без змін.

За таких обставин, судова колегія вважає, що достатні правові підстави для скасування оскаржуваної ухвали скаржником не наведені.

Керуючись ст.ст. 101-106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду Миколаївської області від 01.11.2016 р. (про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу) у справі №915/1950/13-без змін.

Головуючий суддя В.В. Лашин

Суддя Т.А. Величко

Суддя Л.В. Лавриненко