РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2017Справа №910/23200/16
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О., розглянувши справу Приватного підприємства "Акрілат-Хімконтракт" до Публічного акціонерного товариства "Оболонь" про стягнення про стягнення 8 599,75 грн., за участю представників позивача - Жук Л.В., довіреність №б/н, від 01.08.2016 року, відповідача - Крюк М.В., довіреність №47/0/25-16, від 01.06.2016 року,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року до господарського суду м. Києва звернувся позивач з позовом до відповідача про стягнення 8 599,75 грн. пені у зв'язку з неналежним виконанням останнім взятих на себе зобов'язань з оплати вартості поставленого товару за договором №73 на поставку товару від 03.02.2014 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.12.2016 року порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 25.01.2017 року.

25.01.2017 року відповідачем через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву, в якому він просив суд відмовити в позові в повному обсязі.

25.01.2017 року відповідачем через канцелярію суду надано клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій.

25.01.2017 року в судовому засіданні оголошено перерву на 13.02.2017 року.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03.02.2014 року між Приватним підприємством "Акрілат-Хімконтракт" (далі - постачальник) та Публічним акціонерним товариством "Оболонь" (далі - покупець) був укладений договір на поставку товару № 73 (далі - договір), відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов'язується передати у власність покупця, а покупець прийняти на своєму складі та оплатити наступний товар: миючі та дезінфікуючі засоби, мастильні матеріали.

Згідно п. 2.1 договору ціна визначається на основі додаткових угод (додатків) до цього договору на кожну партію товару, які є його невід'ємною частиною.

У відповідності до п. 3.1 договору поставка товару здійснюється постачальником (за свій рахунок) на склад покупця на умовах DDP м. Київ, вул. Богатирська, 3, відповідно до ІНКОТЕРМС -2010.

Пунктами 3.8,3.9 договору сторони обумовили, що датою поставки товару вважається вказана в товарно-транспортній накладній та/або видатковій накладній дата отримання товару покупцем, передача товару оформляється відповідними ТТН, товаросупровідними документами, податковими накладними, рахунками-фактурами, видатковими накладними.

Згідно п.5.2 договору (з урахуванням змін і доповнень внесених додатковою угодою №5 до договору №73 на поставку товару від 03.02.2014 року) покупець здійснює оплату товару шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника протягом 90 календарних днів з дати поставки товару, на підставі рахунків-фактур, видаткових накладних постачальника.

Пунктом 5.4. договору передбачено, що усі розрахунки за договором проводяться у безготівковій формі.

Згідно п. 9.1 договору (з урахуванням змін і доповнень внесених додатковою угодою №5 до договору №73 на поставку товару від 03.02.2014 року) термін дії цього договору встановлюється з дати його підписання обома сторонами і діє до 31 грудня 2016 року, але у будь-якому разі до повного його виконання. У разі, якщо за місяць до кінця терміну дії договору жодна із сторін не заявить бажання розірвати даний договір, то термін дії договору продовжується на один рік.

Пунктом 9.2. договору встановлено, що закінчення строку дії цього договору не тягне за собою припинення зобов'язань, що виникли з цього договору протягом строку його дії, не звільняє сторони від необхідності належного їх виконання та від відповідальності за їхнє неналежне виконання.

Поясненнями позивача, частково відповідача, видатковими накладними №71544 від 17.02.2016 року на суму 53 721,60 грн., №72260 від 18.03.2016 року на суму 51 450,00 грн., №72666 від 12.04.2016 року на суму 48 651,36 грн. та №73221 від 29.04.2016 року на суму 47 373,60 грн., які містяться в матеріалах справи підтверджується факт поставки позивачем відповідачу товару на загальну суму 201 196,56 грн.

Проте, відповідач здійснював оплату товару з простроченням терміну оплати, що підтверджується банківськими виписками з рахунку та платіжними дорученями, які містяться в матеріалах справи.

Ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 230 Господарського кодексу України (далі - ГК України) визначено, що порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня).

Відповідно до п. 6.6 договору у разі порушення строку оплати, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє на момент нарахування пені від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу.

На підставі вищевикладених норм закону та умов договору у зв'язку з оплатою відповідачем товару з простроченням терміну оплати у визначений договором строк, позивачем нараховано 8 599,75 грн. пені.

Частиною 1 ст. 233 ГК України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкції. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, а й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

У відповідності до ч. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Суд зазначає, що відповідно до п. 3.17.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Обгрунтовуючи клопотання про зменшення розміру пені, відповідач зазначив, що завершив 2014 рік зі збитком у розмірі майже 539 млн. грн. та вказує на те, що у 2015-2016 роках ситуація не покращилася у підтвердження чого надав суду копії Звітів про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2014 та 2015 роки, та зауважив, що знаходиться у тяжкому фінансовому становищі.

Також відповідач вказує на те, що у 2014 році відбулася фактична заборона експорту продукції відповідача на територію Російської Федерації, також продукцію відповідача було фактично усунуто з ринку продаж Республіки Білорусь в результаті проведення ліцензування імпортного пива з країн, що не є членами митного союзу, а також зазначає, що була втрачена значна частина ринку збуту на території України в результаті окупації частини території, що наразі є тимчасово непідконтрольною Україні.

Як вбачається з матеріалів справи, у порушенні відповідачем строків оплати товару має місце незначне прострочення виконання грошового зобов'язання.

Враховуючи обставини, на які посилається відповідач, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню та строків виконання зобов'язання відповідачем, суд вважає за можливе зменшити розмір стягуваної з відповідача пені на 50 %.

З урахуванням вищезазначеного, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача пені у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань з оплати вартості поставленого товару за договором №73 на поставку товару від 03.02.2014 року є обґрунтованими та позов підлягає задоволенню частково у розмірі 4 299,88 грн., з урахуванням зменшення судом розміру пені на 50 %.

Судові витрати відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Оболонь" (04655 м. Київ, вул. Богатирська, буд. 3, код 05391057) на користь Приватного підприємства "Акрілат-Хімконтракт" (04212 м. Київ, вул. Богатирська, 3-Г, код 24744461) 4 299 (чотири тисячі двісті дев'яносто дев'ять) грн. 88 коп. пені та 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 20.02.2017р.

Суддя С.О. Чебикіна