КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" лютого 2017 р. Справа№ 911/2656/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Яковлєва М.Л.

Тарасенко К.В.

секретар судового засідання Верьовкін С.С.

за участю представників:

від позивача (від прокуратури): Підяш О.С.

від відповідача-1: Шевель С.М. (представник за довіреністю)

від відповідача-2: Ходаківський П.М. (представник за довіреністю), Степанова О.О. (представник за довіреністю)

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу першого заступника прокурора Київської області

на рішення господарського суду Київської області

від 26.10.2016 року

у справі № 911/2656/16 (суддя Мальована Л.Я.)

за позовом керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області

до 1) Української міської ради Обухівського району Київської області

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська інвестиційна будівельна компанія "Укржитлоінвест"

про визнання недійсним рішення та договору оренди

ВСТАНОВИВ:

Керівник Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області звернувся до суду з позовом в інтересах держави про визнання незаконним та скасування рішення Української міської ради 62 сесії 6 скликання від 13.11.2014 року "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ТОВ "УІБК "Укржитлоінвест" для будівництва багатофункціонального житлового комплексу в м. Українка по вулиці Соснова та про надання земельної ділянки в оренду, а також визнати недійсним договір оренди земельної ділянки №3110 від 25.11.2014 року та скасувати його державну реєстрацію.

В обґрунтування заявлених позовних вимог прокурор посилався на те, що оспорювані рішення та договір прийняті з порушенням вимог ст. ст. 124, 134 Земельного кодексу України щодо обов'язковості проведення земельних торгів, а визначена відповідачами підстава для не проведення торгів - вилучення земельної ділянки для суспільних потреб не підпадає під виняток, встановлений в абз. 17 ч. 2 ст. 134 ЗК України, тому що в ньому передбачено саме викуп, а не вилучення для суспільних потреб і такий виняток поширюється лише на землі приватної власності. Щодо земель державної та комунальної власності, які передані в оренду, то, на думку прокурора, на момент прийняття оскаржуваного рішення та договору законодавство не передбачало викупу або вилучення таких ділянок. Крім того, на думку прокурора, для примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності необхідним є рішення суду, а сторони добровільно, за взаємною згодою, зменшили площу раніше наданої в оренду земельної ділянки шляхом внесення до нього відповідних змін.

У відзивах на позов, наданих в суді першої інстанції, відповідачі погоджувалися із доводами прокурора, зазначаючи, що вони діяли відповідно до вимог чинного законодавства, а саме відповідно до вимог ч. 3 ст. 124 та абз. 17 ч. 2 ст. 134 ЗК, ст. 32-1 Закону України "Про оренду землі" від 06.10.1998 р. (в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо припинення права користування земельними ділянками при відведенні їх для суспільних потреб" № 5070-УІ від 05.07.2012 року), ч. 1 ст. 7 Закону України "Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності" від 17.11.2009 р. Відповідачі також посилалися на недоведеність з боку прокурора щодо порушення інтересів держави в рамках спірних правовідносин, що є також підставою для відмови від позову.

Рішенням господарського суду Київської області від 26.10.2016 р. у задоволенні позову відмовлено повністю.

Відмовляючи в позові, суд виходив з того, що оскаржуване Рішення 62 сесії 6 скликання від 13.11.2014 р. про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки 1,0846 га та спірний договір від 25.11.14 р., які були прийняті та укладені в рамках встановлених вище правовідносин, відповідають за своїм змістом вимогам ч. 3 ст. 124, абз. 17 ч.2 ст. 134 ЗК України, ст. 32-1 Закону України "Про оренду землі" та ч. 1 ст. 7 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо припинення права користування земельними ділянками при відведенні їх для суспільних потреб" щодо надання земельної ділянки без проведення земельних торгів. Також окремою підставою для відмови у позові зазначив недоведення прокурором фактів порушення інтересів держави при прийнятті оскаржуваного рішення та договору.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, перший заступник прокурора Київської області звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Київської області від 26.10.2016 року у справі №911/2656/16 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також порушення судом норм матеріального та процесуального права. При цьому скаржник посилається на те, що на час прийняття рішення Української міської ради чинне законодавство врегульовувало спеціальним законом лише процедуру викупу або примусового відчуження земельних ділянок саме приватної власності. Також скаржник стверджує, що дія Закону України «Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності» від 17.11.2009 р. не поширюється на спірні правовідносин сторін. Також на думку скаржника положення ст. 32-1 Закону України "Про оренду землі" не містять норм щодо надання в оренду земельної ділянки взамін тієї, що передбачена для задоволення суспільних потреб. Також в апеляційній скарзі скаржник обґрунтував зміст порушених, на його думку, інтересів держави.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду (у складі колегії суддів: головуючий суддя Іоннікова І.А., судді Яковлєв М.Л., Тарасенко К.В.) від 05.12.2016 р. апеляційну скаргу першого заступника прокурора Київської області було прийнято до провадження і розгляд справи призначено на 17.01.2017 р.

10.01.2017 р. через відділ забезпечення документообігу суду від відповідача-2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить залишити оскаржуване рішення суду без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення; позивач вважає, що судом прийнято рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи, викладені в апеляційній скарзі є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

10.01.2017 р. через відділ забезпечення документообігу суду від відповідача-1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду (у складі колегії суддів: головуючий суддя Іоннікова І.А., судді Яковлєв М.Л., Тарасенко К.В.) від 17.01.2017 задоволено клопотання про продовження строку розгляду апеляційної скарги; продовжено строк розгляду апеляційної скарги першого заступника прокурора Київської області у справі №911/2656/16 на п'ятнадцять днів; розгляд справи відкладено на 14.02.2017 р.

07.02.2017 р. через відділ забезпечення документообігу суду від відповідача-1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить залишити оскаржуване рішення суду без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення; відповідач-1 вважає, що судом прийнято рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи, викладені в апеляційній скарзі є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

В судовому засіданні апеляційної інстанції 14.02.2017 р. представники сторін надали пояснення по суті спору.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

11.02.2010 року Українською міською радою було прийнято рішення "Про затвердження Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТОВ "УІБК "Укржитлоінвест" в оренду для будівництва набережної, багатофункціонального житлового комплексу з нежитловими приміщеннями соціального призначення та дитячим садком в м. Українка в районі вулиці Будівельників в межах Української міської ради Обухівського району Київської області та надання цієї земельної ділянки в оренду", на виконання якого між відповідачами було укладено договір оренди земельної ділянки від 26.02.2010 р. загальною площею 4,1185 га, посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Мельник М.В. за №625 та зареєстрований у системі державного земельного кадастру за № 11.

08.12.2011 року Українська міська рада прийняла Рішення "Про розгляд рішення виконкому Української міської ради №371 від 24.11.2011 р. про необхідність будівництва дошкільного навчального закладу на 280 місць, про отримання згоди на вилучення земельної ділянки 1,15 га з орендованої ТОВ "УІБК "Укржитлоінвест" земельної ділянки площею 4,1185 га, про надання в межах м. Українка земельної ділянки замість вилученої".

22.12.2011 року листом №1104 ТОВ "УІБК "Укржитлоінвест" надало згоду на вилучення частини земельної ділянки орієнтовною площею 1,15 га із орендованої земельної ділянки площею 4,1185 га.

29.12.2011 року Рішенням Українська міська рада "Про розгляд клопотання ТОВ "УІБК "Укржитлоінвест" щодо вилучення частини земельної ділянки орієнтованою площею 1,15 га із орендованої земельної ділянки площею 4,1185 га" було надано дозвіл ТОВ "УІБК "Укржитлоінвест" на розроблення проекту землевідведення для внесення змін у основний договір оренди від 26.02.2010 р. у зв'язку із вилученням частини земельної ділянки орієнтовною площею 1,15 га для суспільних потреб із орендованої земельної ділянки площею 4,1185 га.

14.06.2012 року Українською міською радою було прийнято рішення про затвердження технічної документації із землеустрою щодо внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 26.02.2010 р.

11.10.2012 року рішенням Української міської ради внесено зміни до рішення від 14.06.2012 р. з метою уточнення формулювань рішення ради про затвердження технічної документації із землеустрою щодо внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 26.02.2010 р., а також припинено право користування ТОВ "УІБК "Укржитлоінвест" земельною ділянкою 1,15 га, яка підлягає вилученню для суспільних потреб.

Договором про внесення змін від 28.11.2012 р. були внесені зміни в основний договір оренди від 26.02.2010 р., який посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Мельник М.В. №4918 та зареєстровано в системі державного земельного кадастру за №000178, відповідно до яких зменшена площа земельної ділянки становить 2, 9685 га.

Рішенням Української міської ради від 25.12.2012 р. надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду площею 1,15 га в районі вул. Соснової в межах м. Українка, замість вилученої для суспільних потреб земельної ділянки площею 1,15 га в районі вул. Будівельників.

08.09.2014 року Управління Держземагенства в Обухівському районі висновком "Про погодження проекту землеустрою" вих. №3-27/1114 погодило розроблений ТОВ "Нацземресурси" проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ТОВ "УІБК "Укржитлоінвест" з цільовим призначенням - для будівництва багатофункціонального житлового комплексу, площею 1,0846 га, що розташована в м. Українка в районі вул. Соснової на території Української міської ради Обухівського району Київської області.

19.09.2014 року відділ містобудування і архітектури Обухівської районної державної адміністрації висновком "Про погодження проекту землеустрою" №321/01-22 погодив розроблений ТОВ "Нацземресурси" проект землеустрою, щодо відведення земельної ділянки в оренду ТОВ "УІБК "Укржитлоінвест", цільове використання - для будівництва багатофункціонального житлового комплексу, площею 1,0846 га, що розташована в м. Українка в районі вул. Соснової на території Української міської ради Обухівського району Київської області.

Рішенням Української міської ради від 13.11.2014 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,0846 га в оренду на 15 років для будівництва багатофункціонального житлового комплексу та прийнято рішення про укладення договору оренди, на виконання якого між відповідачами укладено спірний Договір оренди земельної ділянки площею 1,0846 га по вул. Соснова на 15 років від 25.11.2014 року, який посвідчено приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Семенченком В.І. №3210, а також зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису 7808686.

Як зазначалося вище, в обґрунтування заявлених позовних вимог прокурор посилається на те, що оспорювані рішення та договір прийняті з порушенням вимог ст. ст. 124, 134 Земельного кодексу України.

Згідно ч. 1 ст. 123 ЗК України (в редакції чинній на час прийняття оскаржуваного рішення від 13.11.2014 року), надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, зокрема у разі надання у користування земельних ділянок, межі яких не встановлені в натурі (на місцевості).

Відповідно до частин 2 та 3 ст. 124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

Отже, у випадку, якщо є підстави, передбачені частинами другою, третьою статті 134 ЗК України для не проведення торгів, передача земельної ділянки відбувається відповідно до порядку, встановленого статтею 123 ЗК України, а саме шляхом прийняття рішень органом місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення та, в подальшому, на затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки після отримання висновків відповідних державних органів.

Положення абз. 17 ч. 1 ст. 134 ЗК України передбачає, що не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі надання земельних ділянок особам взамін тих, що були викуплені (примусово відчужені) для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності за рішенням органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст. 32-1 Закону України "Про оренду землі" від 06.10.1998 р. (в редакції, яка діяла на момент прийняття оскаржуваного рішення та договору), договір оренди земельної ділянки державної чи комунальної власності може бути розірваний у разі прийняття рішення про використання земельної ділянки для розміщення об'єктів, визначених частиною першою статті 7 Закону України "Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності".

Як встановлено в абз. 8 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності", органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та в порядку, визначених цим Законом, мають право викупу земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, для таких суспільних потреб, зокрема як створення міських парків, будівництво дошкільних навчальних закладів, майданчиків відпочинку, стадіонів та кладовищ.

Виходячи зі змісту частин 2, 5, 6 ст. 32-1 Закону України "Про оренду землі", у разі прийняття рішення про використання для суспільних потреб лише частини земельної ділянки може бути заявлена вимога про виділення такої частини в окрему земельну ділянку та розірвання договору оренди. Розірвання договору оренди земельної ділянки у разі прийняття рішення про надання її для суспільних потреб здійснюється за умови повного відшкодування орендарю і третім особам збитків, спричинених цим, зокрема витрат, пов'язаних з виділенням частини земельної ділянки в окрему земельну ділянку та укладенням нового договору оренди. У разі недосягнення сторонами договору згоди щодо розірвання договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Отже, як вірно зазначив суд першої інстанції, наведені положення статті 32-1 Закону України "Про оренду землі" свідчать про те, що у випадку розірвання договору оренди з причин задоволення суспільних потреб за орендарем зберігається право на укладання нового договору оренди земельної ділянки комунальної та державної форми власності. В даному випадку закон не ставить вимоги, що новий договір оренди при цьому укладається за результатами проведення земельних торгів, адже за своєю спрямованістю така норма закону має компенсаторний характер, що обумовлюється, насамперед, безвинним позбавленням особи речових прав на земельну ділянку - прав оренди.

Правовідносини, що виникають при застосуванні положень ст. 32-1 Закону України "Про оренду землі" та Закону України "Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності" є юридично однорідними. Обидва закони по суті регулюють подібні за змістом правовідносини - порядок вилучення (викупу, примусового відчуження) земельних ділянок для суспільних потреб у осіб, які їх мають на законних підставах, встановлюючи при цьому певні компенсаторні механізми у вигляді відшкодування збитків, можливості отримати земельну ділянку взамін вилученою (викупленої, примусово відчуженої) тощо.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем-1 прийнято рішення про припинення права користування ТОВ "УІБК "Укржитлоінвест" земельною ділянкою 1,15 га у зв'язку із її вилученням для суспільних потреб 10.11.2012 року, договором про внесення змін від 28.11.2012 р. до договору оренди від 26.02.2010 р. відповідачі припинили право користування земельною ділянкою площею 4,1185 га та, тим самим, юридично оформили вилучення для суспільних потреб земельної ділянки комунальної форми власності площею 1,15 га.

Оскаржуване рішення Української міської ради Обухівського району Київської області від 13.11.2014 р. про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки 1,0846 га та оспорюваний договір оренди від 25.11.2014 р., що мають своїм юридичним наслідком надання земельної ділянки в оренду взамін вилученої для суспільних потреб, також мали місце вже у період дії статті 32-1 Закону України "Про оренду землі".

Мета вилучення частини земельної ділянки для суспільних потреб - будівництво дошкільного навчального закладу відповідає вимогам ч.1 ст. 32-1 Закону України "Про оренду землі" та ч.1 ст. 7 Закону України "Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності".

При цьому, використання відповідачами інших термінів, ніж передбачено законом, зокрема терміну вилучення, внесення змін до договору, замість терміну розірвання договору та укладання нового договору, якими оперує ст. 32-1 Закону України "Про оренду землі" само по собі не може призвести до недійсності вчинюваних дій, адже за своїм юридичним змістом та наслідками вони відповідають закону.

Предметом позову у цій справі є визнання незаконним та скасування рішення Української міської ради від 13.11.2014 р. про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки 1,0846 га в оренду та визнання недійсним Договору оренди земельної ділянки №3210 від 25.11.2014 р. із скасуванням його державної реєстрації.

Вимог щодо визнання незаконними інших рішень та договорів відповідачів, на які має місце посилання у позові позивачем не заявлено. Прокурором не зазначено та не надано доказів про скасування чи визнання судом незаконними рішень Української міської ради, які зазначаються у позові, а також не надано доказів визнання судом недійсним договору оренди земельної ділянки від 26.02.2010 р. із змінами від 28.11.2012 р.

Відповідно до ч. 10 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування" акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

В силу ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Таким чином, такі рішення та договори породжують ті юридичні наслідки, з метою настання яких вони приймались (укладались), виходячи з їх змісту.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване Рішення 62 сесії 6 скликання від 13.11.2014 р. про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки 1,0846 га та спірний договір від 25.11.2014 р., які були прийняті та укладені в рамках встановлених вище правовідносин, відповідають за своїм змістом вимогам ч. 3 ст. 124, абз. 17 ч.2 ст. 134 ЗК України, ст. 32-1 Закону України "Про оренду землі" та ч. 1 ст. 7 Закону України "Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності" щодо надання земельної ділянки без проведення земельних торгів.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно відмовлено в позові також з підстав недоведення прокуратурою фактів порушення інтересів держави при прийнятті оскаржуваного рішення та договору.

Викладені в апеляційній скарзі обґрунтування змісту порушених, на думку прокурора, інтересів держави колегією суддів не приймаються, оскільки саме при зверненні з позовом прокурор повинен був визначити в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави.

Відповідно до ст. ст. 32-34 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Вищевикладені обставини справи спростовують доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, та на які він посилається як на підставу скасування рішення суду, а тому відхиляються судом.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду не вбачається.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Київської області залишити без задоволення, рішення господарського суду Київської області від 26.10.2016 р. у справі №911/2656/16 - без змін.

2. Матеріали справи №911/2656/16 повернути до господарського суду Київської області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у встановлені законом порядку та строки.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді М.Л. Яковлєв

К.В. Тарасенко