УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

20.02.2017Справа № 910/693/17

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Шкоденко Ю.О., розглянувши

заяву Публічного акціонерного товариства "Марфін Банк"

про забезпечення позову

у справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства "Марфін Банк"

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Дзенгуляр";

2) Корпорації "Феномен";

3)Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

про визнання недійсними договорів оренди

за участю представників:

від позивача:Землянська Ю.О. - представник за довіреністю № 237 від 24.06.2016 р.
від відповідача -1:Хромєєв Д.С. - представник за довіреністю б/н від 07.11.2016 р.
від відповідача -2:Ахрамович Я.І. - представник за довіреністю б/н від 31.10.2016 р.
від відповідача -3:Павленко С.С. - представник за довіреністю № 10/10 від 24.01.2017 р.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва звернулось Публічне акціонерне товариство "Марфін Банк" (далі - ПАТ "Марфін Банк") з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дзенгуляр" (далі - ТОВ "Дзенгуляр"), Корпорації "Феномен" та Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (далі - ДП "НАЕК "Енергоатом") про визнання недійсними договорів оренди.

Позов (з урахуванням заяви про зміну предмету позову) обґрунтований тим, що договір оренди нерухомого майна від 26.09.2016 р., укладений між Корпорацією "Феномен" та ТОВ "Дзенгуляр", а також договір суборенди № 10-125-08-16-00346 від 24.11.2016 р., укладений між ТОВ "Дзенгуляр" та ДП "НАЕК "Енергоатом", мають бути визнані недійсними, оскільки нерухоме майно, що є об'єктом вказаних договорів, знаходиться в іпотеці банку та було передане в оренду відповідачами без згоди іпотекодержателя - ПАТ "Марфін Банк".

У судовому засіданні 20.02.2017 р. ПАТ "Марфін Банк" заявило клопотання про забезпечення позову шляхом заборони ДП "НАЕК "Енергоатом" здійснювати сплату орендних платежів відповідачу-2 - ТОВ "Дзенгуляр" , передбачених договором суборенди № 10-125-08-16-00346 від 24.11.2016 р.

Подане клопотання обґрунтоване тим, що сплата грошових коштів неналежному отримувачу призведе до незаконного використання цих коштів державного підприємства без гарантії їх повернення, що завдасть збитків в особливо великих розмірах.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав подану заяву, просив її задовольнити.

Представники відповідачів проти задоволення заяви заперечили, зазначивши про її безпідставність.

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, заслухавши думку сторін та дослідивши матеріали справи в цій частині, вирішив відмовити у задоволенні вказаної заяви з наступних підстав.

Як встановлено ст. 66 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

За змістом вищезазначеної статті заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

Відповідно до п. 1 Постанови № 16 від 26.12.2011 р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії (пункт 3 названої постанови пленуму).

У даному випадку заява про вжиття заходів до забезпечення позову мотивована тим, що сплата орендних платежів ДП "НАЕК "Енергоатом" на користь ТОВ "Дзенгуляр" , передбачених договором суборенди № 10-125-08-16-00346 від 24.11.2016 р., призведе до невиправданих витрат суборендаря, який є державним підприємством, і повернення сплачених коштів за спірним договором буде утрудненим.

У той же час, предметом спору в даній справі є визнання договорів оренди (суборенди) недійсними, а не стягнення коштів чи заборгованості за цими договорами. Тому у разі задоволення позову та визнання договорів оренди недійсними, виконання такого судового рішення не може бути утруднене з підстав сплати орендних платежів відповідачами і ця обставина не робить неможливим виконання судового рішення.

Отже, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів до забезпечення позову, господарський суд прийшов до висновку, що заява ПАТ "Марфін Банк" про забезпечення позову шляхом заборони ДП "НАЕК "Енергоатом" здійснювати сплату орендних платежів відповідачу-2 є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, оскільки заборонити можна вчинення лише тих дій, які стосуються предмету спору (при тому, що предметом позовних вимог є дійсність договорів оренди, а не зобов'язання з оплати за користування орендованими приміщеннями), та невжиття вказаних заходів до забезпечення позову не має своїм наслідком утруднення чи унеможливлення виконання рішення господарського суду.

Таким чином, суд вважає, що заходи, про застосування яких просить позивач, не є співвідносними заявленим позовним вимогам.

Також необхідно звернути увагу на п. 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» № 16 від 26.12.2011 р., згідно з якими особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Разом тим, ПАТ "Марфін Банк" не подало суду доказів, які б свідчили про те, що з боку відповідачів вчиняються якісь дії, що спрямовані на невиконання судового рішення, що буде прийняте за результатами розгляду справи.

З урахуванням викладеного у суду відсутні підстави для задоволення заяви ПАТ "Марфін Банк" про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 67, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Марфін Банк" про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через господарський суд м. Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Суддя Головіна К.І.