ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2017 року Справа № 909/227/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Рогач Л.І., - головуючого, доповідача
Алєєвої І.В., Мачульського Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
на постановуЛьвівського апеляційного господарського суду від 05.09.2016
у справі№ 909/227/16
Господарського судуІвано-Франківської області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
доПублічного акціонерного товариства "Тисменицягаз"
про стягнення заборгованості в сумі 249746,36 грн,

за участю представників:
позивачаСидоренко А.С. - предст. дов. від 18.04.2014;
відповідачаВолощук П.Ю. - предст. дов. від 29.12.2016;

ВСТАНОВИВ:

16.03.2016 Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" подало до господарського суду позов про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Тисменицягаз" заборгованості в сумі 249746,36 грн, що складається з пені, 3 % річних, інфляційних за прострочення виконання грошового зобов'язання з оплати природного газу. Позов обґрунтований статтями 525, 526, 599, 611, 625 Цивільного кодексу України, статтею 193 Господарського кодексу України та вмотивовано неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором від 04.01.2013 № 13-152-Б купівлю-продажу природного газу щодо своєчасної оплати за поставлений позивачем газ.

Відповідач проти позову заперечив, вказав, що оскільки позивач не виконав обов'язку щодо повернення актів приймання-передачі природного газу, у останнього не виникло й право вимоги виконання зустрічного зобов'язання, що полягало у здійсненні остаточного розрахунку відповідачем за фактично переданий газ до 20-го числа місяця, наступного за місяцем поставки, та, відповідно, відсутнє порушення строків розрахунків як і підстави для нарахування штрафних санкцій та нарахування стягнень, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України, відтак, просив суд відмовити у задоволенні позову.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 02.06.2016 (суддя Кобецька С. М.) в позові Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про стягнення 249746,36 грн відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 05.09.2016 (судді Матущак О.І., - головуючий, Дубник О.П., Орищин Г.В.) рішення господарського суду залишено без змін, як законне і обґрунтоване.

Не погоджуючись з висновками суду апеляційної інстанції, позивач подав до Вищого господарського суду України касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду та постанову суду апеляційної інстанції, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Касаційну скаргу обґрунтовано порушенням судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме, в порушення вимог статей 692, 694, 655, 664 Цивільного кодексу України та статей 4, 42, 43, 82 Господарського процесуального кодексу України суди не надали оцінки доводам позивача та доказам, наявним у матеріалах справи, не спростували їх, порушивши тим самим засади рівності сторін у судовому процесі, не врахували, що покупець зобов'язується прийняти товар та оплатити його вартість після прийняття, за умовами договору відповідач зобов'язаний оплатити поставлений позивачем газ протягом місяця поставки і його обов'язок з оплати поставленого газу не пов'язаний з поверненням підписаних актів; доводи відповідача суперечать даним податкового обліку та звітності; висновки господарських судів суперечать змісту належним чином підписаних актів прийому-передачі природного газу, наявним у матеріалах справи, відсутність надходження підписаних примірників актів прийому-передачі природного газу відповідач не довів.

У відзиві на касаційну скаргу та усно у судовому засіданні відповідач заперечив її доводи як безпідставні та необґрунтовані, просив суд залишити касаційну скаргу без задоволення, а прийняті у справі рішення та постанову без змін.

Позивач у судовому засіданні підтримав доводи касаційної скарги.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представників сторін, присутніх у судовому засіданні, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в судових рішеннях, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати чи вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду або відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Місцевий господарський суд встановив, що ПАТ НАК "Нафтогаз України" та ПАТ "Тисменицягаз" укладено договір на купівлю-продаж природного газу №13-152-Б від 04.01.2013. Згідно з пунктами 1.1., 3.3, 3.4, 6.1, 7.2 вказаного вище договору продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2013 році природний газ, а покупець зобов'язується прийняти і оплатити природний газ на умовах договору. Газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для подальшої реалізації установам і організаціям, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів, які є кінцевими споживачами газу. Приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов'язується надати продавцеві підписані та скріплені печаткою покупця два примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, зобов'язується повернути покупцеві один примірник оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Підписані акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами. Оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами, шляхом 100% поточної оплати планових обсягів газу протягом місяця поставки. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 20-го числа наступного за місяцем поставки газу на підставі акту приймання - передачі. Оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. У разі неповної оплати, остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється покупцем до 20-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу на підставі підписаного сторонами акта приймання-передачі газу за розрахунковий місяць. У разі, якщо до 20 числа місяця, наступного за місяцем закінчення строку дії договору в частині поставки газу, покупець не здійснив повну оплату фактично отриманого за Договором природного газу, покупець зобов'язується сплатити продавцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

В подальшому між сторони уклали додаткові угоди до договору, а саме: № 1 від 10.07.2013, № 2 від 31.12.2013, № 3 від 28.04.2014, № 4 від 15.05.2014, № 5 від 05.09.2014, № 6 від 10.11.2014, № 7 від 08.12.2014, № 8 від 22.12.2014, № 9 від 05.02.2015, № 10 від 10.03.2015, № 11 від 23.03.2015, № 12 від 03.04.2015, № 13 від 12.05.2015, № 14 від 03.06.2015, якими сторони змінили ціну та обсяги постачання природного газу.

Згідно з додатковою угодою № 15 від 19.06.2015 до договору договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склались між сторонами з 01.01.2013 і діє в частині реалізації газу до 30.06.2015 (включно), а в частині проведення розрахунків за газ - до їх повного здійснення. Цією ж додатковою угодою припинено дію договору № 13-152-Б від 04.01.2013 в частині поставки природного газу з 01.07.2015.

Суди також дійшли висновку, що наявними матеріалами справи підтверджено, що на виконання умов договору, позивач передав у власність відповідача природний газ згідно з актами приймання-передачі природного газу: від 31.01.2013, спожитий у січні 2013 року, від 28.02.2013, спожитий у лютому 2013 року, від 31.03.2014, спожитий у березні 2013 року, від 30.04.2013 спожитий у квітні 2013 року, від 31.05.2013, спожитий у травні 2013 року, від 30.06.2013, спожитий у червні 2013 року, від 31.07.2013, спожитий у липні 2013 року, 31.08.2013, спожитий у серні 2013 року, від 30.09.2013, спожитий у вересні 2013 року, від 31.10.2013, спожитий у жовтні 2013 року, від 30.11.2013, спожитий у листопаді 2013 року, від 31.12.2013, спожитий у грудні 2013 року, від 31.01.2014, спожитий у січні 2014 року, від 28.02.2014, спожитий у лютому 2014 року, від 31.03.2014, спожитий у березні 2014 року, від 30.04.2014, спожитий у квітні 2014 року, від 31.05.2014, спожитий у травні 2014 року, від 30.06.2014, спожитий у червні 2014 року, від 31.07.2014, спожитий у липні 2014 року, від 31.08.2014, спожитий у серпні 2014 року, від 30.09.2014, спожитий у вересні 2014 року, від 31.10.2014, спожитий у жовтні 2014 року, 30.11.2014, спожитий у листопаді 2014 року, від 31.12.2014, спожитий у грудні 2014 року, від 31.01.2015, спожитий у січні 2015 року, від 28.02.2015, спожитий у лютому 2015 року, від 31.03.2015, спожитий у березні 2015 року, 30.04.2015, спожитий у квітні 2015 року, від 31.05.2015, спожитий у травні 2015 року, 30.06.2015, спожитий у червні 2015 року, на загальну суму 20454298,00грн.

Як встановлено судами, згідно з випискою за операціями з ПАТ "Тисменицягаз" в період з 01.01.2013 по 30.09.2015, відповідач в повному обсязі здійснив розрахунок за поставлений природний газ в сумі 20454298,00 грн.

Окрім цього, господарський суд першої інстанції встановив, що на виконання свого зобов'язання, обумовленого в пункті 3.4. договору, відповідач направляв на адресу позивача цінними листами з описами вкладення рекомендованою кореспонденцією, зокрема, підписані та скріплені печаткою ПАТ "Тисменицягаз" акти приймання-передачі природного газу за січень 2013 - червень 2015 року; факт отримання актів не заперечується і самим позивачем.

При цьому суди встановили відсутність відомостей про надходження до відповідача примірників підписаних та скріплених печаткою позивача актів приймання-передачі природного газу за січень 2013 року - червень 2015 року.

Відмовляючи у задоволенні позову про застосування до відповідача відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, обумовленої пунктом 7.2. договору на купівлю-продаж природного газу № 13-152-Б від 04.01.2013 та наслідків порушення грошових зобов'язань, передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України (стягнення пені в сумі 214872,76 грн., 12608,26 грн 3% річних, 22 265,34 грн інфляційних втрат) місцевий господарський суд дійшов висновку, що у зв'язку із невиконанням позивачем свого обов'язку за договором щодо повернення актів приймання - передачі природного газу, у позивача не виникло право вимоги виконання зустрічного зобов'язання - здійснення відповідачем остаточного розрахунку за фактично переданий газ до 20-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу, оскільки остаточний розрахунок здійснюється на підставі підписаного сторонами акта.

Переглядаючи справу в повному обсязі за приписами статті 101 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції погодився з висновками місцевого господарського суду та вказав, про неможливість достовірно встановити факт належного виконання позивачем умов пункту 3.4. договору, а саме: повернення відповідачеві не пізніше 8-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, одного примірника оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою.

Судова колегія зазначає, що у відповідності до статей 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків (зобов'язань), які повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок закону, договору, а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається (статті 525, 526 Цивільного кодексу України, стаття 193 Господарського кодексу України).

Згідно з частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з частиною першою статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За змістом статей 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Судами було встановлено, що сторони узгодили в договорі зобов'язання відповідача здійснити оплату за газ виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки, при цьому умови договору не пов'язують здійснення таких поточних платежів із складанням та підписанням актів у місяці поставки, що не суперечить приписам частини першої статті 692 Цивільного кодексу України, що не було враховано судами під час прийняття рішень про відмову у позові.

Дійшовши висновку, що порядок взаєморозрахунків сторін слід визначати за правилами остаточного розрахунку за фактично переданий газ, який за змістом договору здійснюється покупцем до 20-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу на підставі підписаного сторонами акта приймання-передачі газу за розрахунковий місяць, суди не врахували, що несвоєчасне повернення позивачем підписаних актів не впливало на строк виконання відповідачем обов'язку, наведений в абзаці першому пункту 6.1 договору.

Судова колегія зазначає, що суди помилково визначили у спірних правовідносинах зустрічними зобов'язання з повернення актів приймання-передачі природного газу та, відповідно, настання строку оплати цього газу саме з такого моменту та не обґрунтували, що перешкоджало відповідачу здійснити поточні платежі протягом місяця поставки та чи пов'язана неповнота розрахунків та необхідність остаточних розрахунків у зв'язку з розбіжностями обсягів планового постачання з даними актів прийому-передачі.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновків про обґрунтованість доводів касаційної скарги щодо неповного встановлення судами обставин справи та відповідно прийняття необґрунтованих рішень, які не відповідають вказаним нормам права та суперечать умовам укладеного сторонами умовам договору, відтак рішення та постанова судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню, а справа направленню на новий розгляд.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Перевіривши у відповідності до частини 2 статті 1115 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у постанові апеляційного господарського суду та рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів дійшла висновків про те, що господарські суди в порядку статей 43, 101 Господарського процесуального кодексу України розглядаючи справу, не розглянули всебічно, повно та об'єктивно в судовому процесі всі істотні обставини справи в їх сукупності, не з'ясували підстав поданого позову, не встановили ті обставини справи, які є істотними відповідно до підстав поданого позову, у зв'язку з чим їх висновки за наслідками вирішення спору не є законними та обґрунтованими.

Оскільки передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями, рішення та постанова у справі підлягають скасуванню з передачею справи для нового розгляду позовних вимог до господарського суду першої інстанції. Під час нового розгляду справи господарському суду необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті і, в залежності від встановленого, прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 43, 1117, пунктом 3 статті 1119, статтями 11110, 11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задовольнити частково.

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 05.09.2016 у справі № 909/227/16 Господарського суду Івано-Франківської області та рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 02.06.2016 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до Господарського суду Івано-Франківської області.

Головуючий Л. Рогач

Судді: І. Алєєва

Г.Мачульський