КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2017 р. Справа№ 910/17367/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Шапрана В.В.

Буравльова С.І.

за участю представників:

позивача за первісним позовом: Івженко Г.М., довіреність б/н від 16.01.2016,

відповідача за первісним позовом: Табула О.М., довіреність № 2916 від 28.12.2016.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХОЙЛ РІТЕЙЛ"

на рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2016

у справі №910/17367/16 (суддя Карабань Я.А.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХОЙЛ РІТЕЙЛ"

до Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі філії "Дельта-лоцман" Державного підприємства "Адміністрація морських портів України"

про стягнення заборгованості в розмірі 118 645, 11 грн

за зустрічним позовом Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі філії "Дельта-лоцман" Державного підприємства "Адміністрація морських портів України"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХОЙЛ РІТЕЙЛ"

про стягнення заборгованості в розмірі 286 641,90 грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м. Києва від 06.12.2016 у справі №910/817367/16 первісний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХОЙЛ РІТЕЙЛ" задоволено частково. Стягнуто з Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі філії "Дельта Лоцман" державного підприємства "Адміністрація морських портів України" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХОЙЛ РІТЕЙЛ" 18 705,67 грн (вісімнадцять тисяч сімсот п'ять грн 67 коп) пені; три проценти річних у розмірі 3 357,59 грн (три тисячі триста п'ятдесят сім грн 59 коп.); інфляційну складову боргу в сумі 2 181,18 грн (дві тисячі сто вісімдесят одну грн 18 коп.); 363,67 грн (триста шістдесят три грн 67 коп.) витрат на сплату судового збору. В іншій частині первісного позову відмовлено. Зустрічний позов Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі філії "Дельта Лоцман" державного підприємства "Адміністрація морських портів України" задоволено в повному обсязі. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХОЙЛ РІТЕЙЛ" на користь Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі філії "Дельта Лоцман" державного підприємства "Адміністрація морських портів України" пеню в розмірі 194 346,90 грн (сто дев'яносто чотири тисячі триста сорок шість грн 90 коп.); штраф у сумі 92 295,00 грн (дев'яносто дві тисячі двісті дев'яносто п'ять грн 00 коп.); 4 299,63 грн (чотири тисячі двісті дев'яносто дев'ять грн 63 коп.) витрат на сплату судового збору.

Не погодившись з прийнятим рішенням суду, ТОВ "ТЕХОЙЛ РІТЕЙЛ" подало апеляційну скаргу, в якій просило суд рішення Господарського суду м. Києва від 06.12.2016 у справі №910/17367/16 скасувати, прийняти нове рішення, яким первісний позов задовольнити у повному обсязі, а зустрічний позов залишити без розгляду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.01.2017 для розгляду справи №910/17367/16 за апеляційною скаргою ТОВ "ТЕХОЙЛ РІТЕЙЛ" було сформовано колегію суддів під головуванням судді Андрієнка В.В., суддів Шапран В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.01.2017 апеляційну скаргу ТОВ "ТЕХОЙЛ РІТЕЙЛ" було прийнято до провадження у визначеному складі суддів та призначено до розгляду на 09.02.2017.

30.01.2017 до відділу забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів (канцелярія) КАГС від відповідача за первісним позовом надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив суд рішення Господарського суду м. Києва від 06.12.2016 у справі №910/17367/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Колегія суддів, розглянувши матеріали апеляційної скарги, дослідивши наявні докази у справі, заслухавши пояснення, встановила наступне.

Приписами ст. 99 ГПК України визначено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Отже, як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом 06.11.2015 між Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" (в тексті договору - покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Техойл Рітейл" (в тексті договору - постачальник) було укладено договір поставки № 98-В-АМПУ-15, за умовами п. 1.1. якого постачальник зобов'язується поставляти покупцеві товар: паливо рідинне та газ; оливи мастильні за кодом ДК 016-2010 19.20.2 (дизельне паливо), а покупець прийняти і оплатити такий товар в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п. 1.2. договору найменування, кількість та ціна на товар, що поставляється згідно з цим договором, визначені у специфікації (Додаток № 1 до цього договору) (далі - Специфікація), яка є невід'ємною частиною цього договору.

Покупець має право перерозподілити орієнтовну кількість товару, зазначену в специфікації, між відокремленими підрозділами (філіями) ДП "АМПУ", перелік яких визначений у додатку № 2 до цього договору, в межах загальної кількості відповідного найменування товару, шляхом зазначення необхідної кількості у замовленні (Додаток № 4 до цього Договору).

Згідно з додатком № 2 до договору до переліку уповноважених відокремлених підрозділів (філій) покупця - ДП "АМПУ", включено, зокрема, філію "Дельта Лоцман" (далі - філія "Дельта Лоцман" ДП "АМПУ").

Пунктом 4.2. договору сторони визначили, що розрахунки проводяться покупцем через Філію, яка фактично отримала товар, протягом 15 (п'ятнадцяти) банківських днів з дати отримання Філією оригіналу належним чином оформленого рахунку на оплату партії поставленого товару, за умови наявності підписаної сторонами видаткової накладної та товарно-транспортної накладної на поставлену партію товару, що підлягає оплаті.

Поставка товару здійснюється протягом терміну дії Договору окремими партіями на підставі замовлень покупця, отриманих постачальником до закінчення терміну дії Договору. Місця та спосіб поставки товару: регіони України, згідно з Додатком №3 до Договору (п. п. 5.1, 5.2 Договору).

За умовами п. 5.6.1 Договору поставка товару здійснюється окремими партіями протягом 2 (двох) робочих днів з дати отримання постачальником замовлення на відповідну партію товару.

Датою поставки покупцю товару (партії товару) є дата підписання сторонами відповідної видаткової накладної (5.6.2 Договору).

Сторони домовились (п. 6.3.1 Договору), що постачальник зобов'язаний забезпечити поставку товару у встановлені Договором строки та порядку.

На виконання умов договору ТОВ "ТЕХОЙЛ РІТЕЙЛ" передало філії "Дельта Лоцман" ДП "АМПУ" товар загальною вартістю 20 013 335,22 грн, що підтверджується видатковими накладними № ТР-0002967, № ТР-0002950, № ТР-0002951, № ТР-0002966 від 16.12.2015, № ТР-0002973, № ТР-0002974 від 17.12.2015, № ТР-0002926, № ТР-0002971, № ТР-0002972 від 18.12.2015, № ТР-0003028, № ТР-0003029 від 22.12.2015, № ТР-0003027 від 23.12.2015, № ТР-0003046, № ТР-0003047, № ТР-0003048, № ТР-0003049 від 24.12.2015, № ТР-0003050, № ТР-0003051 від 25.12.2015, № ТР-0003077, № ТР-0003078, № ТР-0003080 від 29.12.2015, № ТР-0003079 від 30.12.2015, № ТР-0003122, № ТР-0003123, № ТР-0003092 від 06.01.2016, № ТР-0003172 від 12.01.2016, № ТР-0003174, № ТР-0003183, № ТР-0003182, № ТР-0003211, № ТР-0003175 від 14.01.2016, № ТР-0003177, № ТР-0003176, № ТР-0003184 від 15.01.2016, № ТР-0003275, № ТР-0003270 від 29.01.2016, № ТР-0003378, № ТР-0003381, № ТР-0003393, № ТР-0003394 від 03.02.2016, № ТР-0003388, № ТР-0003401, № ТР-0003402, № ТР-0003406, № ТР-0003407, № ТР-0003408 від 05.02.2016, № ТР-0003510, № ТР-0003511, № ТР-0003512 від 17.02.2016, № ТР-0003520 від 19.02.2016, № ТР-0003555 від 23.02.2016, № ТР-0003900, № ТР-0003901 від 18.03.2016, № ТР-0003997, № ТР-0003999 від 23.03.2016, № ТР-0004005, № ТР-0004007 від 24.03.2016, № ТР-0004037 від 29.03.2016, № ТР-0004043, № ТР-0004050, № ТР-0004087, № ТР-0004090, № ТР-0004091, № ТР-0004099, № ТР-0004100 від 01.04.2016, № ТР-0004289 від 13.04.2016, № ТР-0004370, № ТР-0004371 від 18.04.2016, № ТР-0004375, № ТР-0004358, № ТР-0004356, № ТР-0004365, № ТР-0004360, № ТР-0004372, № ТР-0004376, № ТР-0004377, № ТР-0004374, № ТР-0004373 від 19.04.2016, № ТР-0004393, № ТР-0004394, № ТР-0004395, № ТР-0004397, № ТР-0004396 від 20.04.2016, № ТР-0004454, № ТР-0004455, № ТР-0004398, № ТР-0004451, № ТР-0004399 від 22.04.2016, № ТР-0004487, № ТР-0004486, № ТР-0004488 від 25.04.2016, № ТР-0004506 від 26.04.2016, № ТР-0004516, № ТР-0004510, № ТР-0004527 від 27.04.2016, № ТР-0004709 від 11.05.2016, № ТР-0004818 від 26.05.2016, № ТР-0005237, № ТР-0005236 від 01.07.2016 (далі - видаткові накладні), копії яких долучені до матеріалів справи.

Проте, як встановлено судом, філія "Дельта Лоцман" ДП "АМПУ" товар, переданий ТОВ "ТЕХОЙЛ РІТЕЙЛ", оплатила частково, а саме в розмірі 19 282 186,93 грн, що підтверджується платіжними дорученнями № 297, № 298 від 16.01.2016, № 374, № 375 від 21.01.2016, № 448 від 25.01.2016, № 520 від 28.01.2016, № 541 від 29.01.2016, № 765 від 10.02.2016, № 970 від 19.02.2016, № 1064 від 24.02.2016, № 1120 від 26.02.2016, № 1173 від 01.03.2016, № 1409 від 12.03.2016, № 1466 від 15.03.2016, № 1555 від 18.03.2016, № 1977 від 08.04.2016, № 2127 від 14.04.2016, № 2137 від 15.04.2016, № 2289 від 21.04.2016, № 2369 від 26.04.2016, № 2716 від 13.05.2016, № 2823 від 19.05.2016, № 2882 від 20.05.2016, № 2921 від 23.05.2016, № 2944 від 24.05.2016, № 2979 від 25.05.2016, № 3812, № 3835 від 05.07.2016 (далі - платіжні доручення), також долученими до матеріалів справи.

Таким чином, у філії "Дельта Лоцман" ДП "АМПУ" виникла заборгованість перед ТОВ "ТЕХОЙЛ РІТЕЙЛ" з оплати товару, переданого останнім, у розмірі 731 148,29 грн.

Визначаючи правову природу відносин, що склалися між сторонами за Договором, суд дійшов висновку, що останній має ознаки договору поставки, згідно якого на підставі ст.712 ЦК України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін, які встановлено ч. 2 ст. 712 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 665 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) й сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу (ст. 691 ЦК України).

Покупець на підставі ч. 2 ст. 692 ЦК України зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

За приписами ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, про що також було зазначено в рішенні суду першої інстанції, що відповідно до пояснень наданих ТОВ "ТЕХОЙЛ РІТЕЙЛ" про направлення рахунків на оплату, де останній вказував, що відповідні рахунки-фактури на оплату поставленої партії товару направлялись філії "Дельта Лоцман" ДП "АМПУ" разом з видатковими та товарно-транспортними накладними під час передання товару, тому ТОВ "ТЕХОЙЛ РІТЕЙЛ" не має відміток про їх отримання. Отже, враховуючи вищенаведене, ТОВ "ТЕХОЙЛ РІТЕЙЛ" було визначено строк виконання зобов'язання з оплати переданого товару від дати видаткової накладної, що суперечить умовам п. 4.2 договору.

Також, як вбачається з матеріалів справи, а саме з примірників, які були надані представником філії "Дельта Лоцман" ДП "АМПУ", рахунків-фактур на оплату отриманого товару з відмітками про їх отримання, здійсненими за допомогою електронної системи реєстрації вхідної кореспонденції, нанесенням штрих-коду, а також зазначенням відповідної дати.

Відповідач за первісним позовом зазначав, що порушення строку оплати мало місце лише щодо товару, поставленого за видатковими накладними № ТР-0004527 від 27.04.2016, № ТР-0004709 від 11.05.2016, № ТР-0004818 від 26.05.2016, № ТР-0005237, № ТР-0005236 від 01.07.2016.

Дослідивши матеріали справи, а саме вищевказані рахунки-фактури з відміткою про їх отримання та платіжні доручення, судом було встановлено, що строк виконання зобов'язання з оплати товару був порушений філією "Дельта Лоцман" ДП "АМПУ" лише за наступними рахунками-фактурами:

- № ТС-0006174 від 27.04.2016 (до видаткової накладної № ТР-0004527 від 27.04.2016);

- № ТС-0006371 від 11.05.2016 (до видаткової накладної № ТР-0004709 від 11.05.2016).

Однак судом було зазначено, що рахунки-фактури з відмітками про їх отримання до видаткових накладних № ТР-0004818 від 26.05.2016, № ТР-0005237 та № ТР-0005236 від 01.07.2016 до матеріалів справи представниками сторін долучені не були.

Отже, відповідно документів, які б підтверджували оплату заборгованості перед ТОВ "ТЕХОЙЛ РІТЕЙЛ" у розмірі 731 148,29 грн відповідачем за первісним позовом не надано.

Щодо посилань заявника в апеляційній скарзі стосовно не вірного застосування судом першої інстанції і відмови у застосуванні ст. 594 ЦК України, вказавши на відсутність повідомлення відповідачем позивача, щодо такого притримання, оскільки ч. 2 ст. 547 ЦК України передбачено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із неодержанням письмової форми є нікчемним. Оскільки у договорі №98-В-АМПУ-15 від 06.11.2015 відсутнє положення про можливість притримання речі, то відмовляючи у застосуванні ст. 594 ЦК України суд мав встановити саме нікчемність даного правочину та неналежне виконання відповідачем умов даного договору, тому на думку скаржника судом було порушено норми матеріального права. Однак, колегія суддів не може погодитись із вказаним твердженням скаржника виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, притриманням.

Згідно з ч. 1 ст. 594 Цивільного кодексу України кредитор, який правомірно володіє річчю, що підлягає передачі боржникові або особі, вказаній боржником, у разі невиконання ним у строк зобов'язання щодо оплати цієї речі або відшкодування кредиторові пов'язаних з нею витрат та інших збитків має право притримати її у себе до виконання боржником зобов'язання.

Частиною 1 ст. 595 Цивільного кодексу України встановлено, що кредитор, який притримує річ у себе, зобов'язаний негайно повідомити про це боржника.

Так, притримання є специфічним способом забезпечення виконання зобов'язання, який за своєю юридичною природою виникає на підставі прямої вказівки закону, на відміну від інших способів забезпечення, передбачених ЦКУ. При цьому укладання окремого договору або іншого документа між кредитором та боржником не вимагається.

Право на застосування ретентором саме цього способу забезпечення виконання зобов'язання, як і стосовно всіх інших видів забезпечення, виникає з моменту невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого зобов'язання.

Норми ст. 594 - 597 ЦКУ носять загальний характер і застосовуються як до вищезазначених спеціальних випадків притримання, так і тоді, коли ні законом, ні договором право кредитора на притримання спеціально не обумовлене.

Таким чином, право на притримання має будь-який кредитор, який правомірно володіє річчю, за будь-яким зобов'язанням.

Як було зазначено судом першої інстанції, що представник філії "Дельта Лоцман" ДП "АМПУ" не надав суду доказів повідомлення ТОВ "ТЕХОЙЛ РІТЕЙЛ" про вжиття такого заходу забезпечення виконання зобов'язання, як притримання.

Враховуючи викладене, суд дійшов вірного висновку про те, що часткова та несвоєчасна оплата філією "Дельта Лоцман" ДП "АМПУ" поставленого товару є порушенням грошового зобов'язання за договором поставки № 98-В-АМПУ-15 від 06.11.2015.

Пунктом 7.2.3 договору передбачено, що за прострочення оплати вартості поставленої партії товару покупець зобов'язаний сплатити постачальнику пеню у розмірі однієї облікової ставки Національного банку України, діючої на день прострочення платежу, від простроченої суми за кожний день прострочення.

Також умовами договору, а саме пунктом 7.4 сторони передбачили, що закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору.

Згідно п.10.1, цей договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками і діє до 15.04.2016 включно.

Положеннями частини 2 статті 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як встановлено матеріалами справи, під час розгляду справи судом першої інстанції,:

- рахунок-фактура № ТС-0006174 від 27.04.2016 (до видаткової накладної № ТР-0004527 від 27.04.2016) отриманий Філією 29.04.2016, таким чином останнім днем оплати товару, отриманого за вказаною видатковою накладною є 25.05.2016. Філія "Дельта Лоцман" ДП "АМПУ" здійснила оплату вказаного товару 25.05.2016 у сумі 361 501,45 грн та 05.07.2016 у сумі 207 897,17 грн, тобто з порушенням строку, встановленого п. 4.2 договору, на 40 днів;

- рахунок-фактура № ТС-0006371 від 11.05.2016 (до видаткової накладної № ТР-0004709 від 11.05.2016) отриманий Філією 16.05.2016, таким чином останнім днем оплати товару, отриманого за вказаною видатковою накладною є 06.06.2016. Філія "Дельта Лоцман" ДП "АМПУ" здійснила часткову оплату вказаного товару 05.07.2016 у сумі 231 602,83 грн, тобто з порушенням строку, встановленого п. 4.2 договору, на 24 дні, а решта вартості вказаного товару Філією оплачена не була.

Відповідно до вимог статей 509, 526 ЦК України, статей 173, 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 статті 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 599 цього ж Кодексу зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, належним є виконання такого зобов'язання, яке прийняте кредитором та в результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

За приписами статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 4. ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно із ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 1.12. постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» від 17.12.2013 №14, з огляду на вимоги частини першої статті 4 7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується.

Відповідно до оглядового листа ВГСУ від 29.04.2013 №01-06/767/2013, а саме п.п. 5, розділу п'ятого, розмір пені має бути обрахований з урахуванням обмеження розміру пені подвійною обліковою ставкою Національного банку України згідно із Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", незважаючи на встановлений у договорі спосіб обчислення пені (див. постанову Верховного Суду України від 24.10.2011 та постанову Вищого господарського суду України від 07.12.2011 у справі N 25/187).

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Нормами статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" встановлено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Враховуючи вищенаведене та перевіривши наданий ТОВ "ТЕХОЙЛ РІТЕЙЛ" розрахунок пені, суд дійшов висновку що він виконаний не вірно, з порушенням умов укладеного сторонами договору. Тому судом першої інстанції було здійснено власний розрахунок пені, з чим і погоджується колегія суддів.

Таким чином, з огляду на здійснений судом перерахунок, вимога ТОВ "ТЕХОЙЛ РІТЕЙЛ" щодо стягнення пені за порушення строку оплати поставленого товару підлягає задоволенню в розмірі меншому, ніж визначено Товариством, а саме - 18 705,67 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з пунктом 4.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 N 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Судом першої інстанції було зроблено перерахунок трьох процентів річних та інфляційної складової боргу за порушення строку оплати поставленого товару, надані ТОВ "ТЕХОЙЛ РІТЕЙЛ" і суд дійшов висновку, що вказані вимоги підлягають задоволенню в розмірі меншому, ніж визначено Товариством, а саме: три проценти річних у розмірі 3 357,59 грн; інфляційна складова боргу в розмірі 2 181,18 грн, з чим і погоджується апеляційна інстанція.

Судом першої інстанції також була розглянута зустрічна позовна заява ДП "АМПУ" в особі філії "Дельта Лоцман" ДП "АМПУ" до ТОВ "ТЕХОЙЛ РІТЕЙЛ" про стягнення заборгованості в розмірі 286 641,90 грн.

Відповідно до п. 5.1 договору поставка товару здійснюється протягом терміну дії цього договору окремими партіями на підставі замовлень покупця, отриманих постачальником до закінчення терміну дії цього договору.

Як вбачається з матеріалів справи, 06.04.2016 та 13.04.2016 філія "Дельта Лоцман" ДП "АМПУ" передало ТОВ "ТЕХОЙЛ РІТЕЙЛ" замовлення на партію товару № 1897/4 та № 2099/1, що підтверджується відповідними відмітками про отримання на зазначених замовленнях.

Проте, як вказано в зустрічній позовній заяві, ТОВ "ТЕХОЙЛ РІТЕЙЛ" в порушення умов договору, товар за позиціями № 1 (40000 кг вартістю 703 200,00 грн) та № 2 (25000 кг вартістю 439 500,00 грн) у замовленні № 1897/4 від 06.04.2016, а також за позицією № 3 (10000 кг вартістю 175 800,00 грн) у замовленні № 2099/1 від 13.04.2016 не поставило.

Відповідно пунктом 5.6.1 договору передбачено, що поставка товару здійснюється окремими партіями протягом 2 робочих днів з дати отримання постачальником замовлення на відповідну партію товару.

Місцевим господарським судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, товар за замовленням № 1897/4 від 06.04.2016 повинен був бути поставлений у строк до 08.04.2016 включно, а товар за замовленням № 2099/1 від 13.04.2016 - у строк до 15.04.2016 включно.

За умовами пункту 5.6.1. договору поставка товару здійснюється окремими партіями протягом 2 (двох) робочих днів з дати отримання постачальником замовлення на відповідну партію товару.

Датою поставки покупцю товару (партії товару) є дата підписання сторонами відповідної видаткової накладної (5.6.2. договору).

У відповідності до умов п. 7.2.2. договору, за порушення строку поставки партії товару, встановленого цим договором, постачальник сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1 % від вартості партії товару, зазначеної у замовленні, за кожний день порушення строку, а за порушення строку поставки такої партії понад 10 (десять) календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7 (сім) % від вартості такої партії товару.

Відповідно до ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

У п. 2.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" № 14 від 17.12.2013 роз'яснено, що господарським судам необхідно мати на увазі, що штрафні санкції, передбачені абзацом третім частини другої статті 231 ГК України, застосовується за допущене прострочення виконання лише негрошового зобов'язання, пов'язаного з обігом (поставкою) товару, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких й вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафних санкцій.

Дослідивши розрахунок пені за порушення строку поставки товару, наданий філією "Дельта Лоцман" ДП "АМПУ", судом було встановлено, що нарахування пені за замовленням № 1897/4 від 06.04.2016 здійснюється Філією протягом періоду з 09.04.2016 по 06.10.2016, а за замовленням № 2099/1 від 13.04.2016 - протягом періоду з 16.04.2016 по 06.10.2016, що відповідає умов договору. А отже вимога Філії щодо стягнення пені за порушення строку поставки товару в сумі 194 346,90 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню у вказаному розмірі.

Відповідно розрахунок штрафу за порушення строку поставки товару, наданий філією "Дельта Лоцман" ДП "АМПУ" є таким, що здійснений з дотриманням вимог чинного законодавства та умов договору, відповідно розмір штрафу становить 7% від вартості непоставленого товару та нарахований Філією за порушення строку поставки понад 10 календарних днів, є обґрунтованим та підлягає задоволенню у розмірі 92 295,00 грн.

Судом першої інстанції було зазначено, що стягнення штрафних санкцій за порушення строків поставки товару за замовленнями № 1897/4 від 06.04.2016 та № 2099/1 від 13.04.2016 також було предметом розгляду в справі № 910/10838/16, проте в межах вказаної справи нарахування штрафних санкцій проводилось за позиціями: № 3 та № 4 у замовленні № 1897/4 від 06.04.2016; № 1 та № 2 у замовленні № 2099/1 від 13.04.2016, у той час як в межах даної справи предметом розгляду є стягнення штрафних санкцій за порушення строку поставки товару за іншими позиціями, а саме: позиції № 1 та № 2 у замовленні № 1897/4 від 06.04.2016; позиція № 3 у замовленні № 2099/1 від 13.04.2016.

Також, як вбачається з матеріалів справи, в суді першої інстанції позивачем за первісним позовом було подано клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій за зустрічним позовом до 1 000,00 грн, зокрема, з огляду на скрутний фінансовий стан Товариства.

В рішенні суду першої інстанції було зазначено, що у відзиві на позовну заяву, представник філії "Дельта Лоцман" ДП "АМПУ", зокрема, просив суд звільнити Філію від відповідальності за порушення строків оплати поставленого товару на підставі ч. 3 ст. 219 Господарського кодексу України та п. 3 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України.

Судом було відмовлено у задоволенні заявлених вимог виходячи з наступного.

Відповідно ч. 3 ст. 219 Господарського кодексу України якщо правопорушенню сприяли неправомірні дії (бездіяльність) другої сторони зобов'язання, суд має право зменшити розмір відповідальності або звільнити відповідача від відповідальності.

Господарському суду законодавчо, у відповідності до пункту 3 статті 83 ГПК України та статті 223 ГК України, надано право при прийнятті рішення на зменшення у виняткових випадках розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

При цьому, у підпункті 3.17.4. пункту 3.17. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" визначено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Відповідно до п.42 Інформаційного листа Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування норм Цивільного та Господарського кодексів України" №01-8/211 від 07.04.2008, якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій. Зазначені норми ставлять право суду на зменшення неустойки в залежність від співвідношення її розміру і збитків. При цьому слід враховувати, що правила частини третьої статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов'язання боржником.

Послідовний аналіз наведених положень законодавства дає підстави дійти висновку про те, що зменшити розмір відповідальності або звільнити від відповідальності сторону, яка допустила порушення зобов'язання, є правом, а не обов'язком суду.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ "ТЕХОЙЛ РІТЕЙЛ" на підтвердження скрутного фінансового становища Товариства не було надано належних та допустимих доказів, а саме: фінансову звітність за 2015-2016 роки, виписки з банків щодо наявності/відсутності грошових коштів на рахунках, інших доказів тяжкого фінансового стану та необхідності зменшення розміру неустойки. За таких обставин суд не може дійти беззаперечного висновку щодо тяжкого фінансового стану ТОВ "ТЕХОЙЛ РІТЕЙЛ".

Судом першої інстанції було вірно зазначено, що суперечності, які виникли між сторонами з приводу сплати ТОВ "ТЕХОЙЛ РІТЕЙЛ" штрафних санкцій за порушення строків поставки товару не являються неправомірними діями (бездіяльністю), що сприяли порушенню філією "Дельта Лоцман" ДП "АМПУ" свого прямого обов'язку оплатити товар в розумінні ч. 3 ст. 219 Господарського кодексу України. Відтак, вказані суперечності не являються об'єктивними підставами для звільнення Філії від відповідальності за допущене нею порушення зобов'язання.

Тому, вирішуючи питання щодо зменшення розміру штрафних санкцій та звільнення сторони, яка допустила порушення зобов'язання, від відповідальності судом було взято до уваги принцип рівності матеріальних інтересів обох сторін у справі, ступінь виконання зобов'язання, а також причини неналежного виконання зобов'язання та вжиття чи невжиття сторонами заходів до виконання зобов'язання, негайного добровільного усунення допущених ними порушень та їх наслідків.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що підстави для звільнення філії "Дельта Лоцман" ДП "АМПУ" від відповідальності за порушення зобов'язання в частині повної та своєчасної оплати за поставлений товар, а також підстави для зменшення розміру штрафних санкцій, що підлягають стягненню з ТОВ "ТЕХОЙЛ РІТЕЙЛ" за порушення строків поставки, - відсутні, а відповідні клопотання задоволенню не підлягають.

Беручи до уваги наведене, судова колегія вважає, що рішення Господарського суду м. Києва від 06.12.2016 у справі №910/17367/16 прийнято з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, які мають значення для вирішення даного спору, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХОЙЛ РІТЕЙЛ" задоволенню не підлягає.

Судові витрати за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду м. Києва від 06.12.2016 у справі № 910/17367/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХОЙЛ РІТЕЙЛ" - без задоволення.

2. Матеріали справи № 910/17367/16 повернути до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя В.В. Андрієнко

Судді В.В. Шапран

С.І. Буравльов