ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2017 року Справа № 923/1398/16

Господарський суд Херсонської області у складі судді Павленко Н.А. при секретарі Борхаленко О.А.

за участю представників сторін:

від позивача: Овечкіна С.П.- уповн. предст., дов. від 29.12.2016р.

від відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Регіонального відділення Фонду державного майна в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі (73000, м.Херсон, пр-т Ушакова, б. 47, )

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідент. номер НОМЕР_1)

про стягнення 10254грн. 08коп.

Описова частина рішення: Регіональне відділення Фонду державного майна України в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі звернулось до Господарського суду Херсонської області з позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 6769,75грн. боргу, 1799,18грн. пені, 676,98грн. штрафу за несвоєчасну сплату орендної плати та 1008,17грн. штрафу за неналежне виконання умов страхування у правовідносинах за договором оренди державного майна №1130-13-065 від 11.10.2013р.

Позовні вимоги обґрунтовано твердженням про неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору оренди державного майна №1130-13-065 від 11.10.2013р. та положеннями ст.ст.526, 611, 629, 782 ЦК України, ст.193 ГК України, та ст.ст. 18, 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Ухвалою суду від 26.12.2016р. позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі, розгляд справи призначено в судовому засіданні на 17.01.2017р.

13.01.2017р. за вх.№409/17 від позивача надійшли додаткові документи, які, за твердженнями позивача, підтверджують сплату відповідачем та зарахування позивачем орендної плати за договором оренди державного майна №1130-13-065 від 11.10.2013р.

31.01.2017р. за вх.№1087/17 позивачем на виконання ухвали суду було надано повний арифметичний розрахунок нарахування боргу та надходження коштів за договором оренди державного майна №1130-13-065 від 11.10.2013р.

07.02.2017р. за вх.№1294/17 позивачем були надані додаткові пояснення та інформація про нарахування орендної плати за договором оренди державного майна №1130-13-065 від 11.10.2013р., а також розрахунок пені за договором оренди державного майна №1130-13-065 від 11.10.2013р. Окрім того, позивачем були надані докази відправлення позовної заяви та копії ухвали суду за іншою адресою відповідача.

Також в означених поясненнях позивачем було зазначено, що до жовтня 2014р. у відповідача існувала передплата з оплати орендної плати за договором оренди державного майна №1130-13-065 від 11.10.2013р., яка покривала заборгованість по орендній платі та нараховану пеню, а починаючи з листопада 2014р. сплачених відповідачем сум було достатньо лише на погашення повністю або частково заборгованості за попередній період, при цьому сплачених сум було недостатньо для зарахування в рахунок сплати пені.

Позивач також вказав, що визначення загального періоду нарахування пені є неможливим, оскільки у зв'язку з несвоєчасною та не в повному обсязі сплатою відповідачем орендної плати, пеня йому нараховувалась окремо за кожний місяць, а початком розрахунку пені є листопад 2014 року, кінцем грудень 2016 року

17.02.2017р. за вх.№1747/17 від позивача надійшли додаткові пояснення, в яких позивачем зазначається, що відповідно до вимог ст.232 ГК України та п.3.6 договору оренди державного майна №1130-13-065 від 11.10.2013р. у разі неналежного виконання орендарем зобов'язань щодо сплати орендної плати за договором строк, у межах якого перераховується пеня за несвоєчасну або не в повному обсязі сплачену орендну плату, яка відповідно до умов договору оренди визначається періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватись з моменту настання строку сплати кожного чергового платежу до дати фактичної оплати цього платежу.

У судовому засіданні 21.02.2017р. представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Відповідач не скористався наданим йому ст. 22 ГПК України правом та в судові засідання не з'явився, повноважного представника не направив, письмового відзиву по суті спору не подав, про час та місце судових засідань повідомлений належним чином шляхом надсилання на його адресу ухвал суду.

Відповідно до п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

При цьому, суд зазначає, що необґрунтоване затягування розгляду справи суперечить вимогам ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

Враховуючи, що судом було ретельно дотримано вимоги закону щодо надсилання судової кореспонденції, а також з урахуванням того, що вся судова кореспонденція надсилалась відповідачу за адресою відповідно до витягу, отриманого судом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Відповідно до вимог ст. 85 ГПК України в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, господарський суд встановив:

11.10.2013р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Херсонській області (Орендодавець, позивач) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (Орендар, відповідач) укладений договір оренди державного майна №1130-13-065.

Відповідно до умов укладеного договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне майно - вбудовані підвальні приміщення загальною площею 176,4 кв.м в п'ятиповерховому учбовому корпусі, що перебуває на балансі ВСП "Херсонського морехідного училища рибної промисловості "Керченського державного морського технологічного університету" (балансоутримувач) та розташовані за адресою АДРЕСА_2.

Пунктом 1.1. вищеозначеного договору передбачено, що вартість державного майна станом на 31.08.2013р. становить 288047,00грн. без урахування ПДВ.

Передача відповідачу вище вказаного державного майна підтверджується актом приймання - передавання державного майна від 11.10.2013 року (а.с.11).

Згідно з п.10.6 договору однією з підстав припинення дії договору є закінчення строку, на який його було укладено, а пунктом 10.1 договору передбачено, що договір діє до 11.09.2016р.

У разі припинення або розірвання договору майно протягом трьох робочих днів повертається орендарем орендодавцю та балансоутримувачу. Майно вважається поверненим з моменту підписання орендодавцем, балансоутримувачем та орендарем акта приймання - передавання (п.10.10, 10.11 договору).

На виконання вище зазначених умов договору оренди державного майна №1130-13-065 від 11.10.2013р. та у зв'язку із закінченням строку дії договору, на який його було укладено, 14.09.2016р. представником орендодавця, балансоутримувача та орендарем підписано акт приймання-передавання державного майна (а.с.12).

Відповідно до означеного акта приймання - передавання державного майна відповідач передав, а позивач та балансоутримувач прийняли з оренди державне окреме індивідуально визначене майно - вбудовані підвальні приміщення загальною площею 176,4 кв.м в п'ятиповерховому учбовому корпусі, що перебуває на балансі ВСП "Херсонського морехідного училища рибної промисловості "Керченського державного морського технологічного університету" та розташовані за адресою АДРЕСА_2.

Пунктом 3.10 договору передбачено, що закінчення строку договору оренди не звільняє відповідача від обов'язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, ураховуючи санкції, до державного бюджету та балансоутримувачу.

Згідно з п.п. 3.1, 3.2, 3.3 договору орендна плата визначена на підставі "Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу", затвердженої постановою Кабінету міністрів України від 04.10.1995р. №786, із змінами та доповненнями, становить без ПДВ за базовий місяць оренди (серпень 2013р.) 960,16 грн. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством. Орендна плата за перший місяць оренди визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекси інфляції в період від базового місяця до першого місяця оренди та за перший місяць. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

За п.3.5 договору орендна плата перераховується до Державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 50% до 50% щомісяця не пізніше 15 числа наступаючого за звітним місяцем з урахуванням щомісячного індексу інфляції, відповідно пропорцій розподілу, встановлених законодавством та чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Відповідно до п.3.6, 3.7 договору орендна плата, перерахована невчасно або не в повному обсязі, стягується до Державного бюджету та балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.5 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати. У разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, Орендар також сплачує штраф у розмірі 10% від суми заборгованості, але не менш 400грн.

Окрім того, пунктом 5.8 договору передбачено, що протягом місяця після укладання договору орендар зобов'язаний застрахувати орендоване майно не менше, ніж на його вартість за висновком про вартість на користь орендаря, який несе ризик випадкової загибелі чи пошкодження об'єкта оренди, у порядку, визначеному законодавством, і надати орендодавцю та балансоутримувачу копії страхового полісу. Орендар зобов'язаний постійно поновлювати договір страхування таким чином, щоб увесь строк оренди майно було застраховане.

А пунктом 9.4 договору передбачено відповідальність за порушення орендарем умов договору в частині обов'язку страхування об'єкту оренди, відповідно до якого орендар сплачує до Державного бюджету штраф у розмірі 0,35% вартості об'єкта оренди

Згідно з п.5.3 договору Орендар зобов'язується своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату до Державного бюджету та балансоутримувачу.

Відповідно до пояснень позивача, у період дії договору оренди державного майна №1130-13-065 від 11.10.2013р. відповідач належним чином не виконував свої обов'язки та несвоєчасно сплачував орендну плату, при цьому, розмір сплачених відповідачем сум не відповідав умовам договору та розмірам нарахованої орендної плати. Так, станом на грудень 2015р. загальна сума заборгованості складала 942,53грн., а з січня 2015р. по 14 вересня 2016р. відповідач взагалі не сплачував орендну плату.

Пунктом 3.9 договору передбачено, що зобов'язання орендаря щодо сплати орендної плати забезпечується у вигляді завдатку у розмірі орендної плати за три місяці оренди. Завдаток вноситься в рахунок орендної плати за останні три місяці оренди.

Так, на підставі означеного пункту договору позивач зарахував завдаток у сумі 1440,24грн. в рахунок сплати орендної плати, у зв'язку з чим заборгованість з орендної плати за період з січня 2016р. по 14 вересня 2016р. склала 5827,22грн.

Листом від 19.05.2016р. №18-03-01540 позивач звернувся до відповідача з вимогою про сплату заборгованості з орендної плати у розмірі 4417,01грн., пені в сумі 583,94грн., штрафу у розмірі 441,7грн. та штрафу за порушення умов договору щодо страхування об'єкту оренди у розмірі 1008,17грн., означений лист позивача залишений відповідачем без відповіді та задоволення.

Внаслідок неналежного виконання своїх договірних зобов'язань в частині повної та своєчасної сплати орендної плати у відповідача виник борг перед позивачем.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до господарського суду з відповідним позовом.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами по справі виникли відносини з договору найму (оренди) державного майна, врегульовані гл.58 ЦК України, Законом України "Про оренду державного та комунального майна".

Частинами 1,6 ст.283 ГК України передбачено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст.762 ЦК України встановлено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

У відповідності до ч.3 ст.18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

За вимогами ч.3 ст.19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", які кореспондуються з вимогами ч.4 ст.286 ГК України, строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Відповідно до вимог ч.1, ч.7 ст. 193 ГК України, які кореспондуються з вимогами ст.526 ЦК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст.530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу вимог ст.610, ч.2 ст.615 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Господарським судом встановлено, що відповідач належним чином не виконував свої зобов'язання договору оренди державного майна №1130-13-065 від 11.10.2013р. в частині повної та своєчасної сплати орендної плати, внаслідок чого станом на грудень 2015р. та в період з січня 2016р. по 14 вересня 2016р. у нього виник борг перед позивачем у розмірі 6769,75 грн.

Поданим позивачем розрахунком, проведеним відповідно до вимог чинного законодавства та умов спірного договору, підтверджується факт заборгованості відповідача по орендній платі станом на грудень 2015р. та за період з січня 2016р. по 14 вересня 2016р. у розмірі 6769,75 грн.

Доказів належної оплати за договором суду не надано.

За таких обставин є правомірними, підставними та підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача 6769,75 грн. боргу з орендної плати за договором оренди державного майна №1130-13-065 від 11.10.2013р.

Водночас відповідно до ст.ст.546, 549 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Вимогами п.3 ч.1 ст.611 ЦК України також передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, а в силу вимог ч.2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.230 ГК України штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов'язання.

У ч.6 ст.232 ГК України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Сплата відповідачем пені та штрафу передбачена умовами п. 3.6, 3.7 договору.

Господарський суд приймає до уваги розрахунки пені та штрафу, надані до суду в додатку до позовної заяви та у письмових поясненнях щодо нарахування пені, та перевіривши методику зроблених розрахунків, вважає їх обґрунтованими.

Її нарахування вчинено позивачем, виходячи із сум боргу, що виникли за кожен звітний період. За розрахунком, наданим Фондом держмайна, до стягнення заявлено пеню за порушення строків та повноти сплати орендної плати, починаючи з її нарахування із суми боргу, що виникла за жовтень 2014р., тобто з 16.11.2014р. (за умовами п.3.5 договору оплата проводиться не пізніше 15 числа наступного за звітним), по 21.12.2016р. (дата складання позовної заяви).

Застосовуючи правило нарахування штрафу за п.3.7 договору, його розмір розраховується: 6769,75грн. х 10% =676,98грн.

Чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій. (постанова Верховного Суду України від 27 квітня 2012 року №06/5026/1052 / 3-24гс12).

Враховуючи вищевикладене, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 1799,18грн. пені та 676,98 грн. штрафу за неналежне виконання договірних зобов'язань в частині сплати орендної плати - є правомірними, обґрунтованими та підлягають задоволенню на підставі п. 3.6, 3.7 договору, вимог ст.ст. 230-232 ГК України, ст.ст. 549-552 ЦК України.

Також є обґрунтованими і підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення на підставі п.9.4 договору штрафу з відповідача за порушення умов страхування об'єкту оренди передбачених п.5.8 договору.

Докази того, що відповідачем виконувались умови договору в частині страхування об'єкту оренди, відсутні.

За таких обставин слід задовольнити позов Регіонального відділення Фонду державного майна України по Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі в повному обсязі.

Відповідно до ст.ст.44, 49 ГПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст.44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги Регіонального відділення Фонду державного майна України в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (пр-т.Ушакова, 62-А, Херсон, 73000, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі (73000, м.Херсон, проспект Ушакова, 47) на р/р 0002 в ГУДКСУ у Херсонській області, МФО 852010, ) 6769грн. 75коп. заборгованості з орендної плати, 1799 грн. 18коп. пені, 676 грн. 98грн. штрафу, 1008грн. 17коп. штрафу за неналежне виконання умов страхування.

3.Стягнути Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (пр-т.Ушакова, 62-А, Херсон, 73000, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі (73000, м.Херсон, проспект Ушакова, 47) на р/р 1233, одержувач: РВ ФДМУ по Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі, , банк одержувач: ДКС України м.Київ, МФО 820172, витрати по сплаті судового збору в сумі 1378грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Згідно з ч.5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його підписання до Одеського апеляційного господарського суду через господарський суд Херсонської області.

Повне рішення складено 22.02.2017р.

Суддя Н.А. Павленко