ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2017 Справа №917/1939/16

Господарський суд Полтавської області

в складі головуючого судді Кульбако М.М.

за участю представників 20.01.2017:

від позивача: ОСОБА_1,

від відповідача: ОСОБА_2,

23.01.2017:

від позивача: не з'явились,

від відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця",

вул. Тверська, 5, м. Київ, 03680

до Приватного акціонерного товариства "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат",

вул. Будівельників, 16, м. Горішні Плавні, Полтавська область, 39802

про стягнення 28 690,00 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" звернулось до господарського суду Полтавської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" про стягнення 28 690,00 грн. штрафу, посилаючись на зазначення відповідачем невірних відомостей щодо маси вантажу, про що складено комерційний акт АА №032910/261/26.

Ухвалою господарського суду від 08.12.2016 порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 28.12.2016.

20.01.2017 від відповідача надійшла заява, в якій відповідач зазначає, що невідповідність даних внесених в накладну не тягне за собою жодних негативних наслідків як для ПрАТ "Полтавський ГЗК" так і для Залізниці та просить суд зменшити розмір штрафу до 5 738,00 грн.

В судовому засіданні 20.01.2017 представник позивача виклав зміст позовних вимог та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача підтримав подану заяву про зменшення розміру штрафу до 5 738,00 грн.

В судовому засіданні 20.01.2017 оголошено перерву до 23.01.2017. Після оголошеної перерви представник позивача в судове засідання 23.01.2017 не з'явився, причин щодо того суду не повідомив.

Обставин, які б перешкоджали чи не дозволяли розглянути спір у даному судовому засіданні судом не встановлено. За таких обставин, суд не вбачає за необхідне відкладати розгляд справи та здійснює її розгляд за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив, за накладною № 44504694 на групу вагонів зі станції Золотнішине Південної залізниці Приватне акціонерне товариство "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" (надалі відповідач) відправив на адресу ТОВ "ТІС - РУДА" станція призначення Чорноморська, шістдесят вагонів з вантажем - залізорудні ковтуни, зазначивши в накладній масу вантажу 1664 000 кг, зокрема, у вагоні №68020007 - нетто - 71 000 кг, тара - 21 900 кг.

Як зазначає позивач, в процесі перевезення вантажу 09.10.2016 на станції Знамянка Одеської залізниці було виявлено різницю в масі вантажу у вагоні та здійснено контрольне зважування на вагонних вагах, про що 09.10.2016 на станції Знамянка Одеської залізниці, складено комерційний акт АА № 032910/261/26

Згідно актів загальної форми №33254, 52888 від 08.10.2016 навантаження навалом трьома пагорбами, нижче бортів 900 - 1200 мм. В вагоні двері заварені, люки щільно закриті.

Відповідно до комерційного акту, при прибутті поїзда та зважуванні вищевказаного вагону виявлена різниця у дійсній вазі та зазначеній відповідачем в накладній. В накладній маса вантажу: у вагоні №68020007 складає: нетто - 71 000 кг., в комерційному акті: брутто 94 300 кг., нетто - 72 400 кг., тара - 21 900, різниця проти накладної в сторону збільшення та понад вантажопідйомності на 1 400 кг..

15.10.2016 після відвантаження надлишку вантажу з вищезазначеного вагону у вагон №67875369 у кількості 1400 кг. (загальна кількість вантажу у вагоні №67875369 складає 5350 кг.), вагон №68020007 був направлений по досильній накладній №41454174 на станцію призначення. При прибутті вищезазначених вагонів на станцію призначення було проведено видачу та перевірку маси вантажу, про що зазначено в розділі "Є" комерційного акта.

Згідно пп. 8 п. 6 р. 1 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457, накладна це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення і наданий залізниці відправником разом з вантажем.

Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Відповідно до статті 37 Статуту залізниць України та п. 5 Правил приймання вантажів до перевезення маса вантажу визначається відправником, про спосіб визначення маси відправник зазначає у накладній. Згідно з п. 2.1 Правил оформлення перевізних документів графи перевізних документів "маса вантажу визначена відправником", заповнюються вантажовідправником.

Згідно положень статті 24 Статуту залізниць України передбачено, що вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній.

Згідно даних накладних вантаж завантажений у вагони засобами відправника навалом. Маса вантажу визначена на вагонних вагах - відправником. В графі "правильність внесених у накладну відомостей підтверджую" підпис відправника.

Статтею 122 вказаного Статуту передбачено, що за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Відповідно до статті 118 Статуту за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

В силу вимог ч. 1 статті 129 Статуту залізниць України, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Вартість перевезення складає 5 738,00 грн. Тому, на підставі викладеного та статті 118 Статуту за вказане порушення Одеською залізницею на відповідача нарахований штраф в розмірі 28 690,00 грн. (5 738,00 х 5).

При винесенні рішення суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 105 Статуту залізниць України вантажовідправники, залізниці, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.

Статтею 122 Статуту залізниць України встановлюється відповідальність вантажовідправника за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача у вигляді штрафу у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту.

Саме посилаючись на приписи статті 118, 122 Статуту залізниць України позивач за неправильно зазначену у накладній масу вантажу нарахував відповідачу штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати, що становить 28 690,00 грн., та просить стягнути його з відповідача в судовому порядку.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про залізничний транспорт" обставини, які можуть служити підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників і одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів, засвідчуються актами.

Згідно з підпунктом а) ч. 1 статті 129 Статуту залізниць України невідповідність найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою даним, зазначеним у транспортних документах, є однією із обставин, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, зокрема, вантажовідправника, для засвідчення яких складається комерційний акт.

Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами складання актів (стаття 129 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 №334, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за №567/6855.

Пунктом 4 вказаних Правил передбачається, що комерційні акті складаються на місцях загального користування - у день вивантаження або в день видачі вантажу одержувачу; при вивантаженні на місцях незагального користування - у день здачі вантажу одержувачу, у цьому разі перевірка повинна здійснюватись до вивантаження або в процесі вивантаження чи зразу ж після нього. У разі перевірки маси вантажу зважуванням на вагонних вагах, якщо маса тари приймається за трафаретом на вагоні, комерційний акт складається в день зважування вагона з вантажем; якщо маса тари вагона визначається зважуванням його після вивантаження, комерційний акт складається в день зважування порожнього вагона; на вантаж, що перебуває у дорозі - у день виявлення обставин, що підлягають оформленню комерційним актом.

Як встановлено судом вище, 09.10.2016 на станції Знамянка Одеської залізниці складено комерційний акт форми №ГУ-22, в якому зазначено, що при зважуванні на тензометричних статистичних вагонних вагах СВ-150000В2, що пройшли держповірку 09.09.2016, вагону №68020007 виявлено невідповідність маси, визначеної відповідачем в накладній, фактичній масі, виявленій при перезважуванні.

Отже, на підставі викладеного та статті 118 Статуту за вказане порушення Одеською залізницею нараховано та заявлено до стягнення штраф в розмірі 28 690,00 грн.

Представник відповідача в судовому засіданні просив суд зменшити розмір заявленого до стягнення штрафу у відповідності до статті 233 Господарського кодексу України та на підставі п. 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України.

Вирішуючи питання про зменшення розміру штрафу суд приймає до уваги наступне.

Частина 3 статті 551 ЦК України передбачає можливість зменшення за рішенням суду розміру неустойки, що стягується з боржника за порушення зобов'язання, якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитків. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Разом з тим, пунктом 1 статті 233 ГК України закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частина 3 статті 83 ГПК України надає господарському суду право, ухвалюючи рішення, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання. Отже, якщо порушення зобов'язання учасника господарських відносин не потягло за собою значні збитки для іншого господарюючого суб'єкта, то суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

У пунктом 3.17.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року №18 зазначено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Висновок суду щодо необхідності зменшення розміру штрафних санкцій, які підлягають стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 статті 3 ЦК України).

Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором (рішення Конституційного Суду від 11.07.2013 №7-рп/2013).

Судом береться до уваги посилання відповідача на те, що невідповідність даних внесених в накладну не тягне за собою жодних негативних наслідків як для ПрАТ "Полтавський ГЗК" так і для Залізниці.

Суд також приймає до уваги, те що залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній (стаття 24 Статуту). Залізницею зазначене право щодо перевірки не було використане, що призвело до того що вантаж проїхав значну відстань, а невідповідність даних внесених в накладну було встановлено лише на станції Знамянка, хоча за цих підстав її можна було встановити значно раніше.

Відтак, оскільки, вказане порушення (невідповідність маси визначеної в накладній) не завдало значних негативних наслідків для позивача суд, керуючись п. 3 статті 83 ГПК України, вважає за можливе зменшити розмір нарахованого штрафу до провізної плати, а саме до 5 738,00 грн.

Судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується йому за рахунок відповідача відповідно до вимог статті 49 ГПК України.

На підставі матеріалів справи та керуючись статтями 33, 43, 49, п. 3. статті 83, статтями 82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" (вул. Будівельників, 16, м. Горішні Плавні, Полтавська область, 39802, ідент. код 00191282) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул. Тверська, 5, м. Київ, 03680, ідент. код 400875815) 5 738,00 грн. штрафу та 1378,00 грн. на відшкодування судових витрат.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Полтавської області на протязі 10 днів.

Суддя Кульбако М.М.