УХВАЛА

22.02.2017Справа № 910/21578/16

За позовомНаціонального Банку України
доПублічного акціонерного товариства "Київмедпрепарат"
третя особа,яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит"
про звернення стягнення на предмет іпотеки 142 484 800, 00 грн.
Суддя Підченко Ю.О.

Представники сторін:

від позивача:Шматко В.О. - представник за довіреністю;
від відповідача:Павлюков І.І. - представник за довіреністю;
від третьої особи:Хуторянець О.В. - представник за довіреністю.

ВСТАНОВИВ:

Національний банк України (далі - позивач, НБУ) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Київмедпрепарат" (далі - відповідач, ПАТ "Київмедпрепарат") про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.11.2016 р. порушено провадження у справі (Суддя Андреїшина І.О.), розгляд справи призначено на 11.01.2017 р. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" (далі - третя особа, ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит").

Розпорядженням В.о. керівника апарату Господарського суду міста Києва № 04-23/2688 від 23.12.2016 року призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/21578/16 у зв'язку із лікарняним Судді Андреїшиної І.О.

Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 23.12.2016 року, справу № 910/21578/16 передано на розгляд судді Підченку Ю.О.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.12.2016 року справу № 910/21578/16 прийнято до провадження суддею Підченко Ю.О. та призначено до розгляду на 10.02.2017 року.

Представник позивача наполягав на позові, надав усні пояснення по справі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав, проте надав клопотання про відкладення розгляду справи.

Представник третьої особи повідомив суд, що відповідач - ПАТ "Київмедпрепарат" у даній справі є боржником перед Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" за кредитним договором №1253м-08 від 10.06.2016 року, кредитним договором №1267м-08 від 30.08.2016 року та кредитним договором №1276м-08 від 14.06.2016 року, а тому задоволення позовних вимог позивача зумовить зменшення боргу Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" перед НБУ за вищевказаними кредитними договорами.

З метою усунення порушення рівності та змагальності учасників судового процесу, враховуючи неявку в судове засідання представника відповідача, що перешкоджає розгляду спору по суті, суд дійшов висновку про необхідність відкладення розгляду справи на 22.02.2017 року.

У судовому засіданні 22.02.2017 року представник позивача наполягав на задоволенні позову та долучив додаткові документи до матеріалів справи.

Представник відповідача проти заявленого позову заперечував, надав усні пояснення по справі та через загальний відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про призначення у справі № 910/21578/16 оціночно-будівельної експертизи.

Безпосередньо у судовому засіданні 22.02.2017 року представник позивача заперечував проти клопотання про призначення експертизи.

Представник третьої особи проти позову не заперечував, надав усні пояснення по справі.

Розглянувши у судовому засіданні 22.02.2017 року клопотання відповідача про призначення оціночно-будівельної судової експертизи відповідно до ст. 41 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов наступних висновків.

Спір у даній справі виник у зв'язку з тим, що Постановою Національного Банку україни від 17.12.2015 року відкликано банківську ліцензію ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", а рішенням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 230 від 18.12.2015 року "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" розпочато процедуру ліквідації банку в порядку визначеному Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", позивач набув право звернення стягнення на предмет іпотеки

Згідно зі ст. 575 Цивільного кодексу України, яка визначає окремі види застав, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (ст. 572 Цивільного кодексу України).

Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду (ст. 574 Цивільного кодексу України, ст. 3 Закону України "Про іпотеку").

За визначенням ст. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому вказаним Законом.

Статтею 589 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання (ст. 7 Закону України "Про іпотеку").

Відповідач як на обґрунтування необхідності та доцільності призначення у справі № 910/21578/16 оціночно-будівельної судової експертизи посилається на наступні обставини.

Предметом спору є вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Положеннями ст. 7 Закону України "Про іпотеку" визначено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

За приписами статті 33 Закону України "Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється. зокрема, на підставі рішення суду.

Як вбачається із пояснень відповідача по справі, згідно положень статті 39 Закону України "Про іпотеку" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Оскільки рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки дає право на примусовий продаж іпотечного майно, то, викладаючи резолютивну частину рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд повинен обов'язково врахувати вимоги вказаної норми, тобто встановити у грошовому вираженні початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації, визначену за процедурою, передбаченою частиною 6 статті 38 Закону України "Про іпотеку".

За змістом ч. 6 ст. 38 Закону України "Про іпотеку", ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціні на цей вид майна.

Предметом іпотеки у п. 5 Іпотечного договору визначено нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, 139, яким є:

- корпус № 20 (двадцять) (літера О) загальною площею 10 160, 50 кв. м., який належить іпотекодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про право власності серія САВ № 553967, виданого 02.04.2008 року Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на підставі Наказу Головного управління комунальної власності м. Києва від 02.04.20108 року № 43-В та зареєстрованого комунальним підприємством "Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна" 21.04.2009 року, записаний у реєстрову книгу № д.26п-110 за реєстровим № 220п.

Відповідно до п.п. 5.1., 9 Іпотечного договору (з урахуванням змін, внесених 29.01.2010 оку Договором про внесення змін), вартість предмета іпотеки визначена на рівні 212 300 000, 00 грн. на підставі висновку про незалежну оцінку майна, складеного суб'єктом оціночної діяльності ТОВ "Кредитне Брокерське агентство" 01.12.2009 року.

Проте, відповідач по справі вважає, що зазначена вартість не може вважатися актуальною на час розгляду справи, а висновок про вартість майна, наданий позивачем, складений станом на 12.08.2016 року також не може відобразити дійсну вартість майна, що є предметом іпотеки.

Частиною 2 статті 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються, зокрема, спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 названого закону; початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження.

З'ясування питання щодо дійсної вартості як початкової ціни продажу майна, що є предметом іпотеки за Іпотечним договором має істотне значення для повного та всебічного вирішення справи по суті заявлених позовних вимог, з урахуванням вимог чинного законодавства про іпотеку.

Таким чином, у суду виникла необхідність визначення початкової ціни предмета іпотеки, що потребує спеціальних знань.

Відповідно до частини першої статті 47 Господарського процесуального кодексу України судове рішення приймається за результатами обговорення усіх обставин справи, а частиною першою статті 43 названого Кодексу передбачено всебічний, повний і об'єктивний розгляд в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності. Недодержання судом цих норм процесуального права, якщо воно унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного розгляду справи, також є підставою для скасування судового рішення.

Враховуючи, що в процесі розгляду справи у суду виникли питання, які потребують спеціальних знань, та мають суттєве значення для вирішення спору, суд вважає необхідним задовольнити клопотання позивача про призначення експертизи та призначити у справі судову експертизу.

Згідно із ч. 1 ст. 41 Господарського процесуального кодексу України, для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Відповідно до п. 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 23.03.2012 р. "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Дослідивши у судовому засіданні 22.02.2017 року доводи та пояснення позивача, відповідача та третьої особи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку про необхідність призначення у справі № 910/21578/16 оціночно-будівельної судової експертизи.

Частиною 2 ст. 41 Господарського процесуального кодексу України визначено, що учасники судового процесу мають право пропонувати господарському суду питання, які мають бути роз'яснені судовим експертом. Остаточне коло цих питань встановлюється господарським судом в ухвалі.

Згідно із ч. 3 ст. 41 Господарського процесуального кодексу України проведення судової експертизи доручається державним спеціалізованим установам чи безпосередньо особам, які відповідають вимогам, встановленим Законом України "Про судову експертизу". Особа, яка проводить судову експертизу користується правами і несе обов'язки, зазначені у статті 31 цього Кодексу.

З огляду на ч. 3 ст. 41 Господарського процесуального кодексу України господарський суд доручає проведення судових експертиз установам та особам, зазначеним у статтях 7, 9 і 10 Закону.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про судову експертизу" судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, а також у випадках і на умовах, визначених цим Законом, судові експерти, які не є працівниками зазначених установ. До державних спеціалізованих установ належать, зокрема, науково-дослідні установи судових експертиз Міністерства юстиції України.

З метою повного та всебічного розгляду справи, суд, призначає у даній справі судову експертизу, проведення якої доручає Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, під час судового розгляду має нести заінтересована сторона (п. 23 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №4 від 23.03.2012 р. "Про деякі питання практики призначення судової експертизи"). Таким чином, витрати по оплаті експертизи покладаються на відповідача - Публічне акціонерне товариство "Київмедпрепарат"(01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 139; ), як ініціатора проведення експертизи.

Керуючись ст. ст. 41, 42, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Призначити у справі № 910/21578/16 оціночно-будівельну судову експертизу.

2. Проведення експертизи доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (03680 м. Київ, вул. Смоленська, 6).

3. На вирішення судової експертизи поставити наступні питання:

Яка на час проведення експертизи ринкова вартість об'єкта нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, 139, а саме:

- корпусу № 20 (двадцять) (літера О) загальною площею 10 160, 50 кв. м., який належить іпотекодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про право власності серія САВ № 553967, виданого 02.04.2008 року Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на підставі Наказу Головного управління комунальної власності м. Києва від 02.04.20108 року № 43-В та зареєстрованого комунальним підприємством "Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна" 21.04.2009 року, записаний у реєстрову книгу № д.26п-110 за реєстровим № 220п.

4. Зобов'язати сторін надати до Господарського суду міста Києва або безпосередньо до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз всі первинні документи, які містять відомості та вихідні дані необхідні для вирішення поставлених питань. Зобов'язати сторін на вимогу експерта надати останньому додаткову документацію, яка буде необхідна експерту для проведення експертизи.

5. Відповідно до ст. 14 Закону України "Про судову експертизу" попередити експерта про кримінальну відповідальність у відповідності із ст.ст. 384 та 385 Кримінального кодексу України.

6. Затрати на проведення експертизи покласти на відповідача - Публічне акціонерне товариство "Київмедпрепарат"(01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 139; ).

7. Зобов'язати експерта після проведення дослідження та підготовки письмового висновку направити належним чином засвідчені копії висновку сторонам у справі.

8. Ухвалу направити сторонам та Київському науково-дослідному інституту судових експертиз (03680 м. Київ, вул. Смоленська, 6).

Суддя Ю.О. Підченко