номер провадження справи 25/70/13-16/62/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

21.02.2017 Справа № 12/5009/1801/11

Кредитори 1.Публічне акціонерне товариство Український графіт, 69600, м.Запоріжжя, Північне шосе, б.20;

2. Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Запоріжжі, 69001, м.Запоріжжя, бул.Шевченка, 23;

3. Товариство з обмеженою відповідальністю Південспецбуд, 69002, м.Запоріжжя, пер. Вологодський, 30;

4. Управління Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі м.Запоріжжя, 69057, м.Запоріжжя, вул. Гагаріна, 2-Б;

5. Товариство з обмеженою відповідальністю Торговий дім Вуглекомпозит, 69009, м.Запоріжжя, вул. Лізи Чайкіної, 64/43;

6. Публічне акціонерне товариство Запоріжжяобленерго, 69035, м.Запоріжжя, вул.Сталеварів, 14;

7. Відкрите акціонерне товариство Мотор Січ, 6906, м. Запоріжжя, пр.Моторобудівників, 15;

8. Приватне підприємство Промто Плюс, 69057, м. Запоріжжя, пр.Соборний, 158-Б;

9. ОСОБА_1, 69600, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, 17/13;

10. ОСОБА_2, 69104, м. Запоріжжя, вул. Малиновського, 16/107;

11. ОСОБА_3, 69123, м. Запоріжжя, вул. 14 Жовтня, 9/210;

12. ОСОБА_4, 69096, м. Запоріжжя, вул. Маршала Чуйкова, 24/246;

13. ОСОБА_5, 69000, м. Запоріжжя, вул. Гагаріна, 5/6;

14. Запорізька обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Запорізькій області, 69001, м.Запоріжжя, вул. Перемоги, 14

Банкрут Відкрите акціонерне товариство Вуглецевий композит, 69600, м.Запоріжжя, Північне шосе, 31-А, МСП-982; код за

ОСОБА_6, здійснюючий розрахунково-касове обслуговування боржника Запорізька філія ПУМБ, м. Запоріжжя

про банкрутство

За участю прокуратури Запорізької області

Ліквідатор арбітражний керуючий ОСОБА_7

За скаргою ліквідатора на бездіяльність Запорізької міської ради

Суддя Ніколаєнко Р.А.

Представники сторін та учасників судового процесу:

від кредитора 1 - ОСОБА_8 (дов.№23/16 від 01.01.2017)

від кредитора 2 - ОСОБА_9 (дов.№ 04/05 від 03.01.2017)

від кредитора 6 ОСОБА_10 (дов.№51 від 06.02.2017)

від кредитора-14 ОСОБА_11 (дов.№ 76/10/08-29 від 04.01.2017)

від кредиторів 3 5, 7 13 не зявилися

від банкрута ліквідатор арбітражний керуючий ОСОБА_7, ОСОБА_12 (дов.№01/83 від 12.12.2016)

від Запорізької міської ради ОСОБА_6 (дов.№01/02-17/00437 від 16.02.2017)

від ФДМУ ОСОБА_13 (дов.№363 від 11.11.2016)

від прокуратури Запорізької області ОСОБА_14 (служб.посв. №035881 від 05.10.2015)

від ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_15 (дов.№13-18/416 від 24.01.2017)

ВСТАНОВЛЕНО:

Постановою господарського суду Запорізької області від 27.02.2013 у справі № 12/5009/1801/11 ВАТ Вуглецевий композит визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого ОСОБА_7

Наразі ліквідаційна процедура триває.

Від ліквідатора надійшла скарга (вих..№01/01 від 16.01.2017) на бездіяльність Запорізької міської ради.

Ухвалою від 27.01.2017 скаргу прийнято та призначено до розгляду в судовому засіданні на 21.02.2017.

Судове засідання зафіксовано аудиозаписом за допомогою програмно-апаратного комплексу Оберіг.

Представником ПАТ Запоріжжяобленерго у судовому засіданні заявлено про зміну назви Товариства з Відкритого акціонерного товариства на Публічне акціонерне товариство.

Розглянувши в засіданні 21.02.2017 заяву представника Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго, судом встановлено, що відповідно до представленого витягу від 02.02.2017 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань до ЄДР внесено відомості про зміну назви Відкритого акціонерного товариства Запоріжжяобленерго на Публічне акціонерне товариство Запоріжжяобленерго.

В п.1.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції №18 від 26.12.2011 зазначено, що за приписом статті 25 ГПК у разі, зокрема, реорганізації суб'єкта господарювання у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі його правонаступника. Сама лише зміна найменування юридичної особи не означає її реорганізації, якщо при цьому не змінюється організаційно-правова форма даної особи. Водночас зміна найменування юридичної особи тягне за собою необхідність у державній реєстрації змін до установчих документів, порядок проведення якої викладено у статті 29 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. У разі коли така зміна сталася у процесі вирішення спору господарським судом, про неї обов'язково зазначається в описовій частині рішення або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи.

Враховуючи викладене, суд знаходить за необхідне за заявою Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго змінити назву кредитора - Відкритого акціонерного товариства Запоріжжяобленерго на Публічне акціонерне товариство Запоріжжяобленерго.

Ліквідатор просить:

1.Визнати бездіяльність Запорізької міської ради з невиконання ухвали господарського суду Запорізької області від 29.10.2015 у справі № 12/5009/1801/11 та постанови Донецького апеляційного господарського суду від 22.02.2016 у справі № 12/5009/1801/11 незаконною;

2.Зобовязати Запорізьку міську раду негайно виконати ухвалу господарського суду Запорізької області від 29.10.2015 у справі № 12/5009/1801/11 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 22.02.2016 у справі № 12/5009/1801/11.

На обґрунтування скарги ліквідатор зазначив, що Запорізькою міською радою не виконано ухвалу господарського суду Запорізької області від 29.10.2015 у справі № 12/5009/1801/11, яка залишена без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 22.02.2016, та якою зобовязано Запорізьку міську раду у найкоротші строки прийняти рішення стосовно подальшого використання захисної споруди (сховище інв. №1011502/1; обліковий номер захисної споруди 28098) та дизель-генератора ДГМА - 25/3 інв. №1120503, які є державною власністю і не увійшли до статутного капіталу ВАТ Вуглецевий композит під час приватизації, оскільки прийняте Запорізькою міською радою рішення від 25.05.2016 № 42 щодо цих обєктів не містить жодних зобовязань, а містить лише пропозицію Фонду державного майна України вжити певних заходів до укладення договору зберігання майна та підписання актів приймання-передачі з майбутнім власником цілісного майнового комплексу ВАТ Вуглецевий композит без зміни його цільового призначення. Ліквідатор зауважує, що з рішення є незрозумілим як використовувати захисні споруди в тому разі, якщо запропоновані заходи не дадуть жодних позитивних результатів. Крім того, в рішенні пропонується підписання актів приймання-передачі з майбутнім власником цілісного майнового комплексу, але ж в силу приписів ч.5 ст.44 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом майно може бути продано не виключно у вигляді цілісного майнового комплексу, але й частинами, і наперед невідомо, як саме відбудеться продаж, а тому говорити про підписання актів з майбутнім власником цілісного майнового комплексу є передчасним.

В судовому засіданні ліквідатор, представник боржника скаргу підтримали.

Запорізькою міською радою надано відзив на скаргу ліквідатора, згідно з яким, за її твердженням, судові рішення є виконаними, про що свідчить прийняте рішення ради від 25.05.2016 № 42. При цьому відзначено, що за своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження Запорізької міської ради щодо прийняття рішень про подальше використання захисних споруд цивільного захисту, є дискреційним повноваженням (коли адміністративний орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин) та виключною компетенцією уповноваженого органу. Внаслідок такого вимоги, викладені ліквідатором в скарзі, Запорізька міська рада розцінює як втручання в дискреційні повноваження органу місцевого самоврядування та зазначає, що ці вимоги виходять за межі завдань судочинства, а тому задоволенню не підлягають. Стверджує, що в межах наданих законом повноважень прийняла рішення від 25.05.2016 № 42 та виконала ухвалу суду від 29.10.2015 по справі №12/5009/1601/11. Послалася на Постанову Кабінету Міністрів України від 25.03.2009 № 253, якою затверджено Порядок використання захисних споруд цивільного захисту (цивільної оборони) для господарських, культурних та побутових потреб та зазначила, що оскільки цілісний майновий комплекс ВАТ Вуглецевий композит, захисні споруди та дизель-генератор, які знаходяться на балансі товариства, не є комунальною власністю, Запорізька міська рада не є уповноваженим органом управління цього майна. Просить в задоволенні скарги ліквідатора відмовити в повному обсязі.

Фондом державного майна України до суду направлено пояснення по суті скарги ліквідатора (в електронній формі), які підтримані представником в судовому засіданні, де Фонд також, як і Запорізька міська рада, посилається на Порядок використання захисних споруд цивільного захисту (цивільної оборони) для господарських, культурних та побутових потреб, затверджений Постановою КМУ 25.03.2009 № 253 та у свою чергу зауважує, що цим Порядком встановлений механізм, яким передбачено вирішення питання щодо подальшого використання захисної споруди у разі банкрутства (ліквідації) підприємства, на балансі якого вона перебуває, а саме - створення комісії з питань подальшого використання захисної споруди, яка разом з розпорядником майна, керуючим санацією чи ліквідатором готує пропозиції щодо подальшого використання споруди та вжиття заходів до її зберігання та утримання у належному технічному стані і відповідно до висновків комісії уповноважений орган управління забезпечує виконання рішення комісії згідно із законодавством. Відзначає, що координацію дій державних органів, відповідальних за виконання такого рішення, здійснює МНС або його відповідний територіальний орган. ФДМУ вказує, що зі свого боку регіональне відділення ФДМУ по Запорізькій області зверталося до Запорізької обласної державної адміністрації з питання створення відповідної комісії для вирішення питання щодо подальшого використання обєкту цивільної оборони (листи від 12.03.2013 № 02-11-01923, від 22.11.2013 № 02-11-08207, від 19.09.2014 № 05-11-06097), але комісію створено так і не було. З наданням приведених пояснень ФДМУ запевнює, що готовий надати кандидатуру представника РВ ФДМУ по Запорізькій області для участі у роботі комісії з питань подальшого використання захисної споруди, у разі створення такої, в порядку, визначеному чинним законодавством.

Прокуратурою Запорізької області надані пояснення, згідно з якими прокуратура вважає, що скарга ліквідатора на бездіяльність Запорізької міської ради не підлягає задоволенню. Прокурор зазначає, що судове рішення першої інстанції від 29.10.2015 та апеляційної інстанції від 22.02.2016 у даній справі виконані Запорізькою міською радою, про що свідчить прийняття останньою рішення від 25.05.2016 № 42. При цьому, спираючись на ч.ч.8, 9 ст.42 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, вказує, що спірні сховище та дизель-генератор, які є обєктами державної власності і знаходяться у даний час на балансі банкрута, повинні бути передані ліквідатором в установленому порядку Фонду державного майна України або його територіальному органу, а останні повинні вирішувати питання з подальшого його використання з органами місцевого самоврядування, як це передбачено ст. 19 Кодексу цивільного захисту України. Крім того, прокурор зауважує, що відповідно до положень п. 5 розділу VII Порядку погодження планів санації, мирових угод і переліків ліквідаційних мас, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 01.11.2016 № 1991 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 23.11.2016 № 1519/29649, одним із документів, які надаються для погодження переліку ліквідаційної маси є лист регіонального відділення Фонду за місцем розташування банкрута щодо наявності на балансі банкрута обєктів цивільної оборони із зазначенням інформації щодо подальших дій стосовно цих обєктів.

ПАТ Український графіт голова комітету кредиторів скаргу ліквідатора підтримав. Як і ліквідатором, ПАТ Український графіт зазначено, що питання щодо подальшого використання державного майна Запорізькою міською радою не вирішено по суті, оскільки в рішенні від 25.05.2016 № 42 викладено лише пропозиції; звернуто на увагу на неможливість на цей час бути обізнаним про те, у який спосіб буде реалізовано майно банкрута та вести мову про підписання регіональним відділенням ФДМУ актів прийому-передачі державного майна з майбутнім власником цілісного майнового комплексу. Також зауважує на положеннях ст.19 Кодексу цивільного захисту населення України, у відповідності до яких прийняття рішень про подальше використання захисних споруд цивільного захисту державної та комунальної власності у разі банкрутства субєкта господарювання, на балансі якого вона перебуває, належить до повноважень органів місцевого самоврядування. Посилаючись на Порядок використання захисних споруд цивільного захисту (цивільної оборони) для господарських, культурних та побутових потреб, затверджений Постановою КМУ 25.03.2009 № 253, зауважує, що таке питання вирішується відповідною комісією, створеною за ініціативою уповноваженого органу управління. ПАТ Український графіт просить скаргу ліквідатора задовольнити.

Представник кредитора - 2 в судовому засіданні висловила думку про те, що не приймаючи розпорядчих рішень щодо державного майна обєктів цивільного захисту населення, що залишилося на балансі банкрута, ФДМУ та Запорізька міська рада лише перекладають з один на одного функції з управління таким майном.

Представник кредитора 6 ПАТ Запоріжжяобленерго скаргу ліквідатора підтримала.

Також підтримав скаргу представник ГТУЮ у Запорізькій області.

Остаточне рішення щодо скарги ліквідатора представники ГТУЮ у Запорізькій області, кредитора-2, кредитора-6, а також кредитора-14 - Запорізької ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області покладають на розсуд суду.

Надавши оцінку матеріалам та обставинам справи, позиціям учасників, суд дійшов висновку, що скаргу не може бути задоволено з огляду на таке.

Ліквідатором у скарзі однією з її вимог поставлено визнання незаконною бездіяльності Запорізької міської ради з невиконання ухвали господарського суду Запорізької області від 29.10.2015 у справі № 12/5009/1801/11 та постанови Донецького апеляційного господарського суду від 22.02.2016 у справі № 12/5009/1801/11.

Встановлено, що ухвалою господарського суду від 29.10.2015 у справі № 12/5009/1801/11, залишеною без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 22.02.2016, за результатами розгляду скарги ліквідатора визнано неправомірною бездіяльність Запорізької міської ради з неприйняття рішення стосовно подальшого використання захисної споруди (сховище інв. № 1011502/1;обліковий номер захисної споруди 28098) та дизеля-генератора ДГМА - 25/3 інв. № 1120503, які є державною власністю і не увійшли до статутного капіталу ВАТ Вуглецевий композит під час приватизації та зобовязано Запорізьку міську раду у найкоротші строки прийняти рішення стосовно подальшого використання захисної споруди (сховище інв. №1011502/1; обліковий номер захисної споруди 28098) та дизель-генератора ДГМА - 25/3 інв. №1120503, які є державною власністю і не увійшли до статутного капіталу ВАТ Вуглецевий композит, 69600, м. Запоріжжя, Північне шосе, 31-А, МСП-982; код за під час приватизації.

25.05.2016 Запорізькою міською радою прийнято рішення № 42 Про внесення пропозицій щодо подальшого використання захисної споруди цивільного захисту № 28098 (сховище інв.№ 1011502/1) та дизель-генератора ДГМА-25/3 (інв.№ 1120503), що розташовані по вул.Північне шосе, 31а, м.Запоріжжя, які є обєктами права державної власності та перебувають в господарському віданні Відкритого акціонерного товариства Вуглецевий композит, яким запропоновано РВ ФДМУ після проведення торгів з реалізації активів банкрута ВАТ Вуглецевий композит та визначення переможця аукціону здійснити заходи щодо укладання договору безоплатного зберігання захисної споруди (сховище інв.№ 1011502/1) та дизель-генератора ДГМА-25/3 (інв.№ 1120503), що розташовані по вул.Північне шосе, 31а в м.Запоріжжі, та підписання актів приймання-передачі з майбутнім власником цілісного майнового комплексу ВАТ Вуглецевий композит, без зміни його цільового призначення.

До речі, листом від 04.11.2016 вих.№ 01/68 ліквідатор звертався до голови Запорізької міської ради з проханням беззастережно виконати ухвалу господарського суду Запорізької області від 29.10.2015 та постанову від 22.02.2016 у цій справі, у найкоротші строки прийняти рішення стосовно подальшого використання захисної споруди та дизель-генератора, які є державною власністю та не увійшли до статутного капіталу ВАТ Вуглецевий композит під час приватизації, та при прийнятті рішення стосовно подальшого використання захисної споруди та дизель-генератора не допустити порушення антимонопольного законодавства та не порушувати прав третіх осіб.

У відповідь на звернення Запорізькою міською радою ліквідатору листом від 17.11.2016 вих.№ 23682/02-17/09 було надано відповідь про те, що на виконання судових рішень від 29.10.2015 та від 22.02.2016 у справі № 12/5009/1801/11 нею прийнято рішення від 25.05.2016 № 42 Про внесення пропозицій щодо подальшого використання захисної споруди цивільного захисту № 28098 (сховище інв.№ 1011502/1) та дизель-генератора ДГМА-25/3 (інв.№ 1120503), що розташовані по вул.Північне шосе, 31а, м.Запоріжжя, які є обєктами права державної власності та перебувають в господарському віданні Відкритого акціонерного товариства Вуглецевий композит. Застережено ліквідатору про право на оскарження в установленому законодавством порядку.

У наданому суду відзиві на скаргу ліквідатора, яка розглядається, Запорізька міська рада також висловлює свої переконання про те, що з прийняттям рішення від 25.05.2016 № 42 в повному обсязі виконала судові рішення від 29.10.2015 та від 22.02.2016 у справі № 12/5009/1801/11 і це рішення прийнято на законних підставах, в межах компетенції та дискреційних повноважень.

Відтак, слід визнати, що стосовно майна державної форми власності - споруди цивільного захисту № 28098 та дизель-генератора ДГМА-25/3, яке знаходиться на балансі ВАТ Вуглецевий композит, рішення, як таке, Запорізькою міською радою прийнято і за переконанням ради це рішення є правомірним.

Відтак, факт бездіяльності Запорізької міської ради, про яку зазначається у скарзі, спростовується обставинами справи та діями Запорізької міської ради, вираженими у прийнятті рішення від 25.05.2016 № 42. Зміст, суть прийнятого рішення, з якими не погоджується ліквідатор, не означає бездіяльність.

Іншими словами, вести в даному випадку мову саме про бездіяльність Запорізької міської ради суд не знаходить підставним.

Друга вимоги скарги ліквідатора полягає у зобовязанні Запорізької міської ради негайно виконати ухвалу господарського суду Запорізької області від 29.10.2015 у справі № 12/5009/1801/11 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 22.02.2016 у справі № 12/5009/1801/11.

За приписами ст.4-5 Господарського процесуального кодексу України (ГПК України) господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обовязкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов. Рішення і постанови господарських судів приймаються іменем України.

Таким чином, законодавчо встановлено, що рішення, ухвали, постанови, прийняті господарськими судами, є безумовно обовязковими до виконання, тому додаткове заявлення про зобовязання виконати вже прийняте судом зобовязувальне рішення, не ґрунтується на законі.

В силу тієї ж ст.4-5 ГПК України невиконання вимог рішень, ухвал, постанов господарських судів тягне відповідальність, встановлену цим Кодексом та іншими законами України.

Оцінивши спірні відносини, суд вважає за необхідне зазначити про таке.

Зі скарги ліквідатора, слідує, що суть скарги полягає в непогодженні саме зі змістом прийнятого Запорізькою міською радою рішення від 25.05.2016 № 42, яке носить характер пропозиції, що судом не заперечується, але не управлінський, розпорядчий характер.

Доводи скарги ліквідатора, позиції по скарзі Запорізької міської ради, Фонду державного майна України, прокурора, голови комітету кредиторів ПАТ Український графіт, які приведено в описовій частині ухвали, пояснення представників в судовому засіданні свідчать про наявність спірних відносин, повязаних з виконанням (невиконанням) повноважними органами управлінських функцій щодо обєктів державної власності - захисної споруди (сховище інв.№ 1011502/1) та дизель-генератора ДГМА-25/3 (інв.№ 1120503), які являються спорудами соціального захисту та які в звязку з не включенням до статутного капіталу під час приватизації перебувають на балансі ВАТ Вуглецевий композит, якого господарським судом визнано банкрутом.

Тобто має місце спір у правовідносинах, що виникли к звязку з здійсненням субєктом (субєктами) владних повноважень владних управлінських функцій, внаслідок чого господарським судом вказується наступне.

За положеннями ч.8 ст.42 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом майно, щодо якого боржник є користувачем, балансоутримувачем або зберігачем, повертається його власнику відповідно до закону або договору.

Приписами ч.9 ст.42 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом встановлено, що державне майно, яке не увійшло до статутного капіталу господарського товариства у процесі приватизації (корпоратизації) та перебуває на балансі банкрута, не включається до складу ліквідаційної маси. Субєкт управління таким майном з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури у встановлений частиною першою статті 37 цього Закону строк (дванадцять місяців) приймає рішення про подальше використання цього майна.

Згідно зі ст.7 Закону України Про управління обєктами державної власності до повноважень Фонду державного майна України, як органу управління державним майном, належить, між іншим, здійснення визначених законом повноважень під час провадження справ про банкрутство державних підприємств, що перебувають у його управлінні, та господарських організацій з корпоративними правами держави; прийняття за пропозицією уповноважених органів управління рішень про подальше використання державного майна, яке не увійшло до статутних капіталів господарських організацій, але перебуває на їх балансі; погодження (прийняття) рішень про передачу обєктів державної власності в комунальну власність, до сфери управління інших уповноважених органів управління.

У відповідності до п.26 ч.2 ст.19 Кодексу цивільного захисту України до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері цивільного захисту належить прийняття рішень про подальше використання захисних споруд цивільного захисту державної та комунальної власності у разі банкрутства (ліквідації) субєкта господарювання, на балансі якого вона перебуває.

Відтак, в разі визнання банкрутом акціонерного товариства, на балансі якого залишилося державне майно, яке не увійшло до його статутного фонду під час приватизації, ліквідатор не має повноважень з управління та розпорядження таким майном. Владні управлінські рішення щодо державного майна мають бути прийняті органами управління таким майном відповідно до закону та при цьому з врахуванням положень Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом.

Ч.2 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України унормовано, що на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, на спори між субєктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень, поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Додатково зазначається, що згідно з ч.1 ст.12 ГПК України спори, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції адміністративних судів не підвідомчі господарським судам, в тому числі і на той випадок, коли спір стосується субєкта підприємницької діяльності, визнаного господарським судом банкрутом.

Ліквідатор, інші учасники судового процесу у справі про банкрутство, не позбавлені права заявити про судове вирішення по спірних відносинах за встановленою підвідомчістю справ у спорах.

В задоволенні скарги ліквідатора відмовляється.

Керуючись п.1-1 розд.Х, ст. ст. 2, 40 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом в редакції Закону України від 22.12.2011 № 4212-VІ, ст.ст.4-1, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги відмовити.

Копії ухвали надіслати банкруту, кредиторам, прокурору, Запорізькій міській раді, ліквідатору, ФДМУ, ГТУЮ у Запорізькій області.

Суддя Р.Ніколаєнко