РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

09 лютого 2017 року Справа № 918/341/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Тимошенко О.М.

судді Огороднік К.М. ,

судді Коломис В.В.

при секретарі Саган І.О.

за участю представників:

від позивача - ОСОБА_1

від відповідача - ОСОБА_2.

розглядаючи у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача на рішення господарського суду Рівненської області від 11.08.16 р. у справі № 918/341/16

за позовом Публічне акціонерне товариство "Рівнеазот"

до Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк"

про визнання договору поруки недійсним

В судовому засіданні 07.02.2017 р. оголошувалась перерва до 09.02.2017 р.

В С Т А Н О В И В :

24.01.2017 року позивачем подано суду клопотання №21-юв від 23.01.2017 р. про призначення у справі семантико-текстуальної експертизи писемного мовлення.

Мотивуючи подане клопотання заявник вказує, що відповідно до п. 2.1 оскаржуваного Договору поруки № 20-0189/3-3 від 05.02.2015 р. поручитель у відповідності до умов цього договору, у випадку невиконання та/або прострочення виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, зобов'язується виконати зобов'язання по погашенню заборгованості за кредитним договором, зокрема, погасити нараховані за користування кредитом проценти, виходячи з встановлених кредитором процентних ставок у розмірі 11% річних.

При цьому, ще 10.01.2014 р. між ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та ПрАТ "Сєверодонецьке об'єднання АЗОТ" укладено договір про внесення змін та доповнень № 20-0020/2-1 до кредитного договору про відкриття кредитної лінії № 20-2199/2-1 від 23.07.2013 р., відповідно до якого абзац 1 пункту 3.2 кредитного договору викладено у новій редакції. Зокрема, доповнено абзацом наступного змісту: "Починаючи з 20.01.2014 р. проценти за користування кредитом нараховуються банком, виходячи із встановленої банком процентної ставки у розмірі 11,75% (одинадцять цілих сімдесят п'ять сотих процентів) річних.".

Однак, на момент укладення договору поруки ПАТ "Рівнеазот" не було повідомлено про наявність вказаного вище договору про внесення змін та доповнень № 20-0020/2-1 до кредитного договору. Наголошує, що відповідно до п. 2.3 договору поруки поручитель знайомий з умовами зовсім іншого кредитного договору про відкриття кредитної лінії № 20-3703/2-1 від 22.11.2013 р.

Таким чином, у зв'язку з відсутністю чіткого формулювання поняття, що є Кредитним договором, по суті поручитель був введений в оману щодо предмета поруки, оскільки:

по-перше, на момент укладення оспорюваного договору поруки до кредитного договору № 20-2199/2-1 банком для ознайомлення було надано інший кредитний договір. Так, договір поруки № 20-0189/3-3 від 05.02.2015 р. мав укладатися з метою забезпечення виконання умов кредитного договору про відкриття кредитної лінії № 20-2199/2-1 від 23.07.2013 р., однак для ознайомлення ПАТ "Рівнеазот" як поручителю було надано інший кредитний договір про відкриття кредитної лінії № 20-3703/2-1 від 22.11.2013 р. Таким чином, зі змісту договору поруки № 20-0189/3-3 вбачається, що під поняттям "Кредитний договір" можна розуміти як кредитний договір № 20-2199/2-1 від 23.07.2013 р., та і кредитний договір № 20-3703/2-1 від 22.11.2013 р., оскільки обидва згадуються в умовах договору поруки.;

по-друге, ПАТ "Рівнеазот" не було відомо про укладення між сторонами кредитного договору № 20-2199/2-1, договору про внесення змін та доповнень № 20-0020/2-1. Підписуючи договір поруки № 20-0189/3-3 від 05.02.2015 р. ПАТ "Рівнеазот" виходило із встановленої у кредитному договорі процентної ставки на рівні 11% річних.

За наведених обставин постає питання розуміння поняття "Кредитний договір", що використане у п. 2.1 договору поруки № 20-0189/3-3. Зі змісту договору поруки неможливо встановити не лише, який із двох згадуваних кредитних договорів мається на увазі під використаним поняттям "Кредитний договір", а також не визначено чітко, чи належить до вказаного поняття договір про внесення змін та доповнень № 20-0020/2-1 до кредитного договору про відкриття кредитної лінії № 20-2199/2-1 від 23.07.2013 р., про який ПАТ "Рівнеазот" взагалі не було відомо.

Зважаючи на вказане, позивач просить призначити у справі семантико-текстуальну експертизу, якою безпосередньо вирішуються завдання із встановлення змісту понять, лексичного значення слів або словосполучень. На вирішення експертизи пропонує поставити питання слідуючого змісту:

- Яке значення має словосполучення "Кредитний договір" використане в п. 2.1 договору поруки № 20-0189/3-3 від 05.02.2015 р.?

- Яким є об'єктивний зміст досліджуваного поняття "Кредитний договір" використаного в п. 2.1 договору поруки № 20-0189/3-3 від 05.02.2015 р.

З огляду на те, що клопотання про призначення експертизи надійшло до суду безпосередньо в день судового засідання 24.01.2017 р., суд дійшов висновку про необхідність відкладення розгляду справи з метою надання можливості відповідачу ознайомитись з клопотанням та надати власні міркування.

В наступне судове засідання 07.02.2017 р. відповідачем подані заперечення на клопотання про призначення у справі семантико-текстуальної експертизи. Відповідач зазначає, що клопотання про призначення такої експертизи в суді першої інстанції не заявлялось, а тому висновок експерта в даному випадку буде розцінюватись як новий доказ. Поряд з цим вважає, що експертиза у справі повинна призначатись судом у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмету доказування. Таких спеціальних знань для визначення умов кредитного договору суду не потрібно. Суд має можливість встановити дійсний зміст правовідносин без проведення семантичної експертизи. Виходячи з переліку питань, що пропонується вирішити в даному випадку, для встановлення змісту "Кредитний договір" спеціальних знань не потрібно.

Заслухавши в судовому засіданні 07.02.2017 р. представників сторін з приводу заявленого клопотання, суд погодився з доводами відповідача про відсутність необхідності в призначенні семантико-текстуальної експертизи та відповідно відмовляє в задоволення даного клопотання.

Разом з цим, 06.02.2017 року позивачем подано клопотання № 45-юв від 06.02.2017 р. про зупинення провадження у справі № 918/341/16 до набрання законної сили рішенням у пов'язаній справі № 918/60/17.

Клопотання мотивоване тим, що при ухваленні оскаржуваного рішення від 11.08.2016 р. у даній справі № 918/341/16 було враховано, що по суті ПАТ "Рівнеазот" було введено в оману щодо умов кредитування. Оскаржуваний договір поруки № 20-0189/3-3 від 05.02.2015 р. визнаний недійсним на підставі ч.ч. 1, 3 ст. 203 та ст. 230 ЦК України як такий, що вчинений під впливом обману. При цьому, визначальною для встановлення факту обману є необхідність чіткого встановлення, що саме було закладено в поняття "Кредитний договір", оскільки зі змісту договору поруки вбачається можливість множинного його трактування.

06.02.2017 року ПАТ "Рівнеазот" отримало ухвалу господарського суду міста Києва у справі № 918/60/17 за позовом ПАТ "Рівнеазот" до ПАТ "Промінвестбанк" про тлумачення змісту правочину, а саме з виогою розтлумачити зміст п. 2.1 договору поруки № 20-0189/3-3 від 05.02.2015 р. (щодо предмета договору поруки та тлумачення поняття "Кредитний договір") укладеного між ПАТ "Рівнеазот" та ПАТ "Промінвестбанк".

Оскільки позовні вимоги ПАТ "Рівнеазот" до ПАТ "Промінвестбанк" по справі № 918/341/16 про визнання недійсним договору поруки № 20-0189/3-3 від 05.02.2015 р. грунтуються серед іншого також на можливості множинного трактування поняття "Кредитний договір" та визначення предмета правочину (п. 2.1 Договору поруки № 20-0189/3-3 від 05.02.2015 р.), то обставини та факти, які будуть наведені у рішенні господарського суду по справі № 918/60/17 матимуть преюдиційне значення для правильного вирішення справи № 918/341/16.

Зважаючи, що ПАТ "Рівнеазот" до вказаного клопотання додало лише копію ухвали господарського суду міста Києва від 06.02.2017 р. про прийняття позовної заяви та порушення провадження у справі № 918/60/17, зі змісту якої не вбачається мотиви поданого позову, судом було оголошено перерву в засіданні до 09.02.2017 р. для надання суду копії позовної заяви про тлумачення змісту правочину.

В судове засідання 09.02.2017 року відповідачем подані заперечення на клопотання ПАТ "Рівнеазот" про зупинення провадження у справі. Вказує, що отримання рішення у пов'язаній справі буде являти собою новий доказ, який мав би оцінюватись судом першої інстанції. При цьому заявник не наводить підстав неможливості заявлення такого клопотання в суді першої інстанції. Відзначає, що виходячи із змісту ч. 1 ст. 216 ЦК України суд тлумачить лише дійсний, чинний правочин. Натомість рішенням суду першої інстанції договір поруки визнано недійсним, а тому тлумачення недійсного правочину виходить за межі заявленого позову та його підстав. Також вказує, що суд апеляційної інстанції вправі встановити зміст договору поруки самостійно. Ініціювання судового процесу з тлумачення договору можливе виключно до початку виконання сторонами його умов з метою встановлення справжнього змісту правочину, а не через три роки після його укладення. Відзначає, що договір поруки не містить невизначених умов, які підлягають тлумаченню. Разом з цим, зміст правочину може бути з'ясований саме в цій справі, оскільки тлумачення правочину може бути здійснено будь-яким судом. Відтак, просить відмовити в задоволенні клопотання.

Заслухавши представників сторін, колегія суддів дійшла висновку про задоволення клопотання ПАТ "Рівнеазот" та зупинення провадження у справі № 918/341/16 з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуваний договір поруки № 20-0189/3-3 від 05.02.2015 р. визнаний недійсним на підставі ч.ч. 1, 3 ст. 203 та ст. 230 ЦК України як такий, що вчинений під впливом обману. При цьому, заявником обгрунтовано відмічено, що визначальною для встановлення факту обману є необхідність чіткого встановлення, що саме було закладено в поняття "Кредитний договір", оскільки зі змісту договору поруки вбачається можливість множинного його трактування.

Позовні вимоги ПАТ "Рівнеазот" до ПАТ "Промінвестбанк" по справі № 918/341/16 про визнання недійсним договору поруки № 20-0189/3-3 від 05.02.2015 р. грунтуються серед іншого також на можливості множинного трактування поняття "Кредитний договір" та визначення предмета правочину (п. 2.1 Договору поруки № 20-0189/3-3 від 05.02.2015 р.), а тому обставини та факти, які будуть наведені у рішенні господарського суду по справі № 918/60/17 матимуть преюдиційне значення для правильного вирішення справи № 918/341/16.

Оскільки рішенням господарського суду міста Києва по справі № 918/60/17 буде розтлумачено зміст поняття "Кредитний договір" та правильне розуміння п. 2.1 договору поруки, неоднозначність та невизначеність яких стали підставою для прийняття оскаржуваного рішення господарського суду Рівненської області від 11.08.2016 р., то однозначним є висновок про встановлення вказаним рішенням фактів, що матимуть преюдиціальне значення для вирішення по суті справи № 918/341/16. А відтак, суд приходить до переконання що справа, яка розглядається є пов"язаною зі справою № 918/60/17, при розгляді якої будуть встановлені обставини які можуть безпосередньо вплинути на оцінку доказів у справі № 918/341/16.

Відповідно до ч.1 ст.79 ГПК України, господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

За змістом зазначеної норми господарський суд зобов'язаний зупинити провадження у справі за наявності одночасно наступних обставин: розгляд іншої справи іншим судом, взаємозв'язок такої справи зі справою, що розглядається, та неможливість розгляду справи до вирішення пов'язаної з нею справи іншим судом.

В п.3.16 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування господарського процесуального кодексу України" (із змінами та доповненнями) роз'яснено, що відповідно до частини першої статті 79 ГПК господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядалися іншим судом. При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини друга - четверта статті 35 ГПК).

Заперечення відповідача стосовно того, що тлумачення умов договору може бути здійснено судом самостійно до уваги не приймаються, оскільки провадження за відповідним позовом вже порушено та розглядається іншим судом. Одночасний розгляд одного і того ж спору між одними і тими ж сторонами процесуальним законодавством не допускається.

Також безпідставним є твердження відповідача про неможливість тлумачення недійсного правочину, оскільки оскаржуване в даній справі рішення суду першої інстанції не набрало законної сили. Відтак, оскаржуваний договір не вважається таким, що визнаний недійсним в судовому порядку. Також судом не приймається до уваги твердження відповідача про можливість тлумачення умов договору лише до початку його виконання сторонами, оскільки виіршення вказаного питання вже відноситься до компетенції суду, який розглядає позов про тлумачення умов правочину.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне зупинити апеляційне провадження у справі № 918/341/16 за апеляційною скаргою ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" на рішення господарського суду Рівненської області від 11.08.2016 р. до вирішення справи № 918/60/17, що розглядається господарським судом міста Києва.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 79,99,101 ГПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

1. В задоволенні клопотання ПАТ "Рівнеазот" про призначення у справі № 918/341/16 семантико-текстуальної експертизи відмовити.

2. Клопотання ПАТ "Рівнеазот" про зупинення провадження у справі № 918/341/16 задоволити.

3. Зупинити апеляційне провадження у справі № 918/341/16 за апеляційною скаргою ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" на рішення господарського суду Рівненської області від 11.08.2016 р. до набрання законної сили рішенням у справі № 918/60/17, що розглядається господарським судом міста Києва.

Головуючий суддя Тимошенко О.М.

Суддя Огороднік К.М.

Суддя Коломис В.В.