ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2017 р. Справа № 925/1577/16

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого - судді Спаських Н.М. з секретарем судового засідання Волна С.В., за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: ОСОБА_1Я - за довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за позовом сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Корсунь" до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про визнання договору оренди поновленим та зобов'язання укласти додаткову угоду

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов з вимогами :

- визнати договір оренди землі від 01.11.2006, що укладений між Корсунь-Шевченківською РДА та СТОВ "Агрофірма "Корсунь" та зареєстрований у Корсунь-Шевченківському РВ ДЗК за № 00 від 24.11.20006, поновленим на той самий строк на тих самих умовах;

- зобов'язати ГУ Держгеокадастру у Черкаській області укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди землі від 01.11.2006, що укладений між Корсунь-Шевченківською РДА та СТОВ "Агрофірма "Корсунь" та зареєстрований у Корсунь-Шевченківському РВ ДЗК за № 00 від 24.11.2006 на той самий строк на тих самих умовах.

В останнє засіданні представник позивача не з'явився, клопотання про відкладення розгляду справи не направив, що не перешкоджає суду розглянути справу по суті. Про час і місце проведення останнього засідання представник позивача був належним чином повідомленим у попередньому засіданні.

Відповідач проти позову заперечує повністю і просить суд відмовити позивачу в задоволенні позову, оскільки позивачем не виконано вимоги ст. 33 ЗУ "Про оренду землі", а проект додаткової угоди позивача суперечить принципу поновлення договору на тих же самих умовах і на той же строк, про що було надано відзив на позов від 05.01.2017 № 9-23-0.61-73/( а.с. 50-57).

У відповідності до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Заслухавши доводи та пояснення представників сторін, які надавалися в ході розгляду справи, оцінивши наявні у справі докази, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити повністю, виходячи з такого:

Відповідно до статті 13 Конституції України земля є об'єктом права власності українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

За змістом статті 12 Земельного кодексу України, розпорядження землями територіальної громади міста, у тому числі надання їх у користування, належить до повноважень міської ради та здійснюється відповідно до вимог цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної чи комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

За частиною першою статті 124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Судом встановлено, що 01.11.2006 між Корсунь-Шевченківською районною державною адміністрацією (Орендодавець) та сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Корсунь" було укладено договір оренди землі (а.с. 24-26), у відповідності до якого Орендодавець надає для ведення товарного сільськогосподарського господарства, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для сільськогосподарського використання, яка знаходиться в адмінмежах Виграївської сільської ради (п. 1 договору).

В оренду передається земельна ділянка загальною площею 95,9 га в тому числі (95,9 га ріллі). З них: землі запасу - 71,3 га ріллі, резервний фонд - 24,6 га ріллі ( п. 2 договору).

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 901034,45 грн., землі запасу - 694390,7 грн., резервний фонд 206643,75 грн. (п. 4 договору).

Договір укладено на 10 років. Після закінчення строку договору Орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомить письмово Орендодавця про намір продовжити його дію (п. 8 договору).

Договір зареєстрований у Корсунь-Шевченківському районному відділі ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 24.11.2006 за № 00.

01.11.2006 між Корсунь - Шевченківською районною адміністрацією та СТОВ "Агрофірма "Корсунь" було підписано акт приймання передачі земельної ділянки ( а.с. 28).

Також між Корсунь - Шевченківською районною адміністрацією та СТОВ "Агрофірма "Корсунь" були підписані зміни до договору оренди (а.с. 29) у відповідності до яких:

- в оренду передається земельна ділянка площею 93,72 га, в тому числі: землі запасу - 71,3 га ( рілля), резервний фонд - 22,42 га ( рілля);

- нормативна грошова оцінка земельних ділянок становить 882721,19 грн. в тому числі: землі запасу - 694390,7 грн., резервний фонд - 188330,49 грн.;

- орендна палата з розрахунку 1,5 відсотки від проіндексованої грошової оцінки земельної ділянки становить: 13240,82 грн. в т.ч.: землі запасу - 10415,86 грн., резервний фонд - 2894,96 грн. ;

- орендна плата вноситься в такі строки:

в період з 1 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року щомісячно в розмірі 1080,53 грн.

в період з 1 січня 2007 року та подальші роки у розмірі 1/12 від загальної суми нарахованої орендної плати.

Зміни до договору оренди зареєстровано у Корсунь-Шевченківському відділі ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 04.07.2007 за № 06.

Договором про внесення змін до договору оренди землі від 24 червня 2009 року ( а.с. 30-32) сторонами було погоджено строк дії договору - до 1 листопада 2016 року - з урахуванням ротації культур згідно з проектом землеустрою.

Договір зареєстрований у Корсунь-Шевченківському районному відділ ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 24.06.2009 за № 34.

Згідно із частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 Цивільного кодексу України).

За змістом частини другої статті 792 Цивільного кодексу України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору найму регулюються актами земельного законодавства - Земельним Кодексом України, Законом України "Про оренду землі".

Законом України Про оренду землі визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

Згідно із статтею 1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Статтею 2 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до статті 13 Закону України "Про оренду землі" під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Об'єктом оренди є земельна ділянка.

У ч. 1 статті 777 ЦК України законодавець закріпив переважне право наймача, який належно виконує свої обов'язки за договором, на укладення договору на новий строк та передбачив певну процедуру здійснення цього права.

Крім того, стаття 764 ЦК України передбачає таку правову конструкцію, як поновлення договору найму, яка зводиться по суті до автоматичного продовження попередніх договірних відносин на той самий строк без укладення нового договору за умови, по-перше, що наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, та, по-друге, відсутні заперечення наймодавця протягом одного місяця.

Відповідно до статті 13 Закону України "Про оренду землі" під договором оренди землі розуміється договір, за яким Орендодавець зобов'язаний за плату передати Орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а Орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Об'єктом оренди є земельна ділянка.

Як зазначено в Постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 р. № 6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин", у вирішенні спорів, пов'язаних з поновленням (пролонгацією) договорів оренди земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, судам слід враховувати положення ст. 33 Закону України "Про оренду землі".

Згідно частини 2 статті 33 Закону України "Про оренду землі" орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем на адресу відповідача було направлено заяву № 215 від 05.10.2015 ( а.с. 34) про використання ним переважного права на поновлення договору оренди укладеного між Корсунь-Шевченківською районною державною адміністрацією та сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Корсунь" від 01.11.2006 зареєстрованих за № 00 від 24.11.2006 зі змінами, відповідно до розпорядження голови Корсунь - Шевченківськівської райдержадміністрації № 225 від 25.06.2007, зареєстрованими за № 06 від 04.07.2007.

Листом від 10.11.2016 № 15388/2-16 (а.с.35) позивачу було відмовлено в поновленні договору, оскільки, зокрема, площі земельних ділянок наданих в оренду змінились (за договором оренди -- 93,72 га, а за заявою позивача про використання переважного права на поновлення - 92,0797 га).

Згідно Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності №5245-VI від 06.09.2012, з 01.01.2013р. повноваження по розпорядженню земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності відносяться до компетенції центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи.

Центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів є Державне агентство земельних ресурсів України. Відповідно адміністративно-територіального поділу, на місцях діють відповідні територіальні органи (у Черкаській області - Головне управляння Держземагенства в Черкаській області).

З цих підстав відповідач у справі обраний правильно.

Судом встановлено, що згідно договору про внесення змін до договору оренди від 24.06.2009 (а.с. 30) строк дії договору оренди закінчується 01 листопада 2016 року, тому не пізніше ніж за 30 днів до закінчення цього строку позивач повинен звернутися до орендодавця з повідомленням про намір поновити строк дії договору (до 01.10.2016). Однак позивач звернувся до відповідача із заявою про поновлення договору оренди тільки 05.10.2016 (а.с. 34), тобто позивачем було порушено вимоги ч.2 ст. 33 ЗУ "Про оренду землі".

Суд відхиляє доводи представника позивача про те, що в даному випадку 30-денний термін звернення слід обраховувати з дати реєстрації договору оренди (24.11.2006 року), оскільки змінами до договору оренди землі від 24.06.2009 року у п. 8 сторони погодили як істотну умову кінцевий термін дії договору - 01.11.2016 року і цю умову договору не визнано недійсною.

Також в ході розгляду справи було встановлено, що додаткова угода про поновлення договору оренди на новий строк, яку позивач надіслав відповідачу із заявою № 215 від 05.10.2016 (а.с. 55, 56) повністю відрізняється від додаткової угоди, яку подав у справу позивач, отримавши її від відповідача (а.с.

80-81).

У цих додаткових угодах мова йде про земельні ділянки загальними площами 63,0352 га та 93,72 га; вводяться кадастрові номери земельних ділянок, яких не було у первинному договорі оренди і в додаткових угодах до нього; продовжено строк дії договору оренди не на 10 років, а на 7 років; річна орендна плата змінена з 1,5% на 8% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

При цьому ч. 1 та 6 ст. 33 ЗУ "Про оренду землі" в аспекті поновлення договору оренди говорять лише про можливість його поновлення на тих же умовах і на той же строк. Позивач же при зверненні до відповідача намагався змінити умови свого договору оренди.

Ч.4 цієї статті передбачає, що при поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

З матеріалів справи не вбачається, що сторони дійшли до згоди змінити умови договору оренди між сторонами на бажаних позивачу умовах.

Відповідно до статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Таким чином позивачем не виконано вимоги ч. 1,2 ст. 33 ЗУ „Про оренду землі щодо своєчасного звернення до орендодавця із заявою про поновлення договору оренди землі на тих же умовах і на той же строк, а тому у позові слід відмовити повністю.

При відмові в позові судові витрати покладаються на позивача і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. 49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду протягом 10 днів.

Повне рішення складено 14 лютого 2017 року

Суддя Н.М. Спаських