ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" лютого 2017 р. Справа № 920/234/16

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Білецька А.М., суддя Гребенюк Н. В., суддя Медуниця О.Є.

при секретарі Бєлкіній О.М.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1 (дов. б/н від 10.10.2016)

відповідача - ОСОБА_2 (дов. № 324 від 21.12.2016)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ТОВ "Аратта-Агро", с. вікторівка, Ніжинський район, Чернігівська область (вх. № 386 С/3) на ухвалу господарського суду Сумської області від 16.01.17 у справі № 920/234/16

за позовом ТОВ "Аратта-Агро", с. Вікторівка, Ніжинський район, Чернігівська область

до ТОВ "Шалигинське", с. Шалигіне, Глухівський район, Сумська область

про стягнення 5932921 грн. 68 коп.

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Сумської області від 16.01.2017 у справі № 920/234/16 (головуючий суддя Резніченко О.Ю., суддя Сопяненко О.Ю., суддя Заєць С.В.) провадження у справі зупинено до набрання законної сили рішенням господарського суду Чернігівської області по справі № 927/91/17 за позовом ТОВ Шалигінське до ТОВ Аратта-Агро; ФОП ОСОБА_3 про визнання недійсним договору від 07.12.2016 про відступлення права вимоги.

Позивач звернувся з апеляційною скаргою на ухвалу господарського суду Сумської області від 16.01.2017 у справі № 920/234/16, в якій просить оскаржувану ухвалу про зупинення провадження скасувати, справу направити до суду першої інстанції для подальшого розгляду по суті позовних вимог.

Зокрема, обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, заявник зауважує на тому, що задовольняючи клопотання відповідача про зупинення провадження у справі, місцевим господарським судом не прийнято до уваги, що основний договір купівлі-продажу № 01/12/12 від 01.12.2012 та додаткова угода № 2 до договору не є предметом дослідження у справі № 927/91/17, яка розглядається господарським судом Чернігівської області, оскільки дана справа стосується питання дійсності договору відступлення права вимоги від 07.12.2016. Таким чином, позивач вважає, що господарський суд Сумської області не мав достатніх підстав для зупинення провадження у справі, оскільки міг встановити всі факти, повязані з предметом спору, розглядаючи дану справу.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому з проти доводів, викладених в апеляційні скарзі заперечує, вважає, що оскаржувану ухвалу винесено з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права та всебічним дослідженням обставин справи, просить ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Позивач вважає, що справа № 927/91/17, яка розглядається господарським судом Чернігівської області, є повязана з даною судовою справою № 920/234/16 з огляду на те, що господарським судом Сумської області вирішується питання про заміну сторони позивача правонаступником з ТОВ «Аратта-Агро» на ФОП ОСОБА_3 на підставі договору про відступлення права вимоги від 07.12.2016, укладеного між ТОВ «Аратта-Агро» та ФОП ОСОБА_3

Розглянувши матеріали справи, вислухавши в судовому засіданні пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 101 Господарського процесуального кодексу України, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, колегія суддів дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала місцевого господарського суду - скасуванню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Аратта-Агро» звернувся до господарського суду Сумської області з позовом про стягнення з ТОВ "Шалигинське" 5 932 921,68 грн. заборгованості, що складається з 3151341,88 грн. основного боргу, 271128,21 грн. - 3% річних, 2510451,49 грн. - інфляційних втрат за неналежне виконання відповідачем укладеного між сторонами 01.12.2012 договору купівлі-продажу № 01/12/12.

Рішенням господарського суду Сумської області від 09.08.2016, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 22.09.2016 у справі № 920/234/16 позовні вимоги ТОВ «Аратта-Агро» задоволені у повному обсязі.

Постановою Вищого господарського суду України від 10.11.2016 у справі № 920/234/16 рішення господарського суду Сумської області від 09.08.2016 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 22.09.2016 скасовано, матеріали справи № 920/234/16 направлено на новий розгляд до господарського суду Сумської області з підстав неповного зясування та встановлення обставин справи щодо оцінки документів на підтвердження поставки товару, які є підставою даного позову, а також оцінки доводам відповідача та наявним у справі доказам щодо підстав проведення заліку зустрічних однорідних вимог за договором купівлі-продажу № 01/12/12 від 01.12.2012, а відтак і правомірності заявленої позивачем до стягнення спірної суми.

При новому розгляді справи 19.12.2016 до суду надійшло клопотання від позивача та ФОП ОСОБА_3 про заміну сторони правонаступником. Клопотання обґрунтовано тим, що 07.12.2016 між позивачем та ФОП ОСОБА_3 був укладений договір про відступлення права вимоги за договором № 01/12/12 від 01.12.2012, згідно якого право вимоги від позивача перейшло до нового кредитора ФОП ОСОБА_3 Тому, відповідно до ст. 25 ГПК України позивач та ФОП ОСОБА_3 просили залучити до участі у справі в якості позивача правонаступником ТОВ Аратта-Агро - ФОП ОСОБА_3

Відповідач в запереченнях на заявлене позивачем клопотання зазначив про те, що кредитор у вищезазначеному договорі змінений не може бути без згоди відповідача, оскільки 25.01.2013 між позивачем та відповідачем була укладена додаткова угода № 1 до договору купівлі-продажу № 01/12/12 від 01.12.2012, згідно якої сторони дійшли згоди, що заміна кредитора у зобовязаннях, які виникають з цього договору, допускається лише за згодою боржника.

Разом з цим, 16.01.2017 відповідач звернувся до суду з клопотанням про зупинення провадження у справі, обґрунтовуючи його зверненням до господарського суду Чернігівської області із позовом до ТОВ Аратта-Агро та ФОП ОСОБА_3 про визнання недійсним договору відступлення права вимоги від 07.12.2016, який є підставою клопотання позивача про заміну його на правонаступника по даній справі.

Зупиняючи провадження у справі, місцевий господарський суд виходив з того, що договір відступлення права вимоги від 07.12.2016, що є предметом розгляду справи в господарському суді Чернігівської області, є підставою клопотання позивача про заміну його на правонаступника. Тому, суд вважав, що до вирішення питання іншим судом щодо дійсності (недійсності) договору про відступлення права вимоги у господарського суду Сумської області відсутня можливість вирішити процесуальне питання про заміну позивача та після цього розглянути справу по суті із належними особами сторін у справі.

Поряд з цим, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

За змістом вищезазначеної норми, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з'ясовувати, як пов'язана справа, яка розглядається даним судом із справою, що розглядається іншим судом, а також чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи. Сама по собі взаємопов'язаність двох справ ще не свідчить про неможливість розгляду та прийняття рішення у іншій справі.

При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення. Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Статтею 204 Цивільного кодексу України закріплено презумпцію правомірності правочину. Відповідно до даної статті правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Так, предметом даного господарського спору у справі № 920/234/16 є матеріально-правова вимога ТОВ «Аратта-Агро» про стягнення з відповідача - ТОВ "Шалигинське" заборгованості за договором купівлі-продажу № 01/12/12 від 01.12.20102. З огляду на вимоги даного позову, предметом доказування при вирішенні даного спору є встановлення судами обставин щодо наявності між сторонами договірних відносин з продажу, факту продажу та поставки позивачем товару на виконання умов договору купівлі-продажу № 01/12/12 від 01.12.2012, оцінка доказів, наданих на підтвердження факту продажу, поставки товару, виконання чи невиконання відповідачем зобовязань зі сплати вартості отриманого товару, умови проведення розрахунків, перевірка суми позову відповідно до заявлених позовних вимог.

Вимоги про недійсність договору купівлі-продажу № 01/12/12 від 01.12.20102 , а також додаткової угоди № 2 до нього не заявлялись.

Статтею 204 Цивільного кодексу України закріплено презумпцію правомірності правочину. Відповідно до даної статті правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Колегія суддів звертає увагу, що предметом спору у справі № 927/91/17, яка розглядається господарським судом Чернігівської області, є іншій договір уступки права вимоги від 07.12.2016. В звязку з чим посилання суду першої інстанції на те, що подана позивачем додаткова угода № 2 до договору купівлі-продажу № 01/12/12 від 01.12.2012 у звязку із порушенням господарським судом Чернігівської області справи про визнання недійсним договору, може бути предметом дослідження саме в межах цієї справи, є лише припущенням.

Як передбачено п. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, приймаючи рішення, має право визнати недійсним повністю чи у певній частині пов'язаний з предметом спору договір, який суперечить законодавству.

Застосування даної норми господарським судом при прийнятті рішення можливе у разі одночасної наявності таких умов: пов'язаність оспорюваного договору з предметом спору та невідповідність (суперечність) вказаного договору законодавству.

Отже, місцевий господарський суд має можливість при розгляді справи по суті заявлених позовних вимог про стягнення заборгованості надати правову оцінку договору, який є однією із підстав позову, і у разі наявності відповідних правових підстав вправі застосувати положення п. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України щодо визнання вказаного правочину недійсним.

Таким чином, вирішуючи питання про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу № 01/12/12 від 01.12.20102 у справі № 920/234/16, місцевий господарський суд мав встановити і відповідні обставини його укладення, як то: підписання сторонами та скріплення їх печатками, досягнення згоди з усіх істотних умов договору, тобто встановити, чи є такий договір укладеним та чинним на час розгляду спору тощо, використовуючи за необхідності і права, передбачені ст. 83 Господарського процесуального кодексу України.

Однак, суд першої інстанції помилково послався на приписи ст. 83 ГПК України, зазначивши про те, що спірний договір вже є предметом розгляду в іншій справі, оскільки, як зазначалось вище, предметом спору у справі № 927/91/17, яка розглядається господарським судом Чернігівської області, є іншій договір уступки права вимоги від 07.12.2016.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про неможливість розгляду заявлених позовних вимог у справі № 920/234/16, виходячи із предмету, підстав позову та з урахуванням презумпції правомірності правочину (ст. 204 ЦК України), та необґрунтовано зупинив провадження у справі про стягнення коштів до вирішення справи № 927/91/17, предметом якої є визнання недійсним договору уступки права вимоги від 07.12.2016, укладеного між позивачем та ФОП ОСОБА_3 (особа, яка не є стороною у даній справі), договору, який не є предметом даного господарського спору.

Разом з цим, колегія суддів вважає, що у місцевого господарського суду були також відсутні підстави для зупинення провадження у справі № 920/234/16 в звязку з заявленим відповідачем клопотанням про заміну сторони правонаступником, оскільки визначальним критерієм при розгляді клопотання про зупинення провадження є неможливість суду самостійно встановити обставини, які повязані з предметом доказування у даній справі.

При цьому суд апеляційної інстанції зауважує, що статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом упродовж розумного строку справи, в якій вона є стороною. Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи наведене вище, ухвала господарського суду першої інстанції підлягає скасуванню, оскільки прийнята з порушенням ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 4.8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду з числа зазначених у частині сьомій статті 106 ГПК або судом касаційної інстанції скасовано ухвалу з числа зазначених у частині четвертій статті 111-13 ГПК з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом відповідних апеляційної та/або касаційної скарг, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Отже, під час розподілу судових витрат після розгляду даної справи по суті суд першої інстанції повинен вирішити питання щодо розподілу судового збору, сплаченого позивачем за подання апеляційної скарги, з урахуванням вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ТОВ "Аратта-Агро", с. Вікторівка, Ніжинський район, Чернігівська область задовольнити.

Ухвалу господарського суду Сумської області від 16.01.2017 у справі № 920/234/16 скасувати.

Справу № 920/234/16 передати на розгляд до господарського суду Сумської області.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Головуючий суддя Білецька А.М.

Суддя Гребенюк Н. В.

Суддя Медуниця О.Є.