ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2017 р. Справа № 917/1951/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс Фурнітура", вул.Клінкерна, 1, м.Полтава, 36041

до Публічного акціонерного товариства "Полтава-банк", вул.Пилипа Орлика, 40а, м.Полтава, 36020

про зобов"язання вчинити дії

Суддя Гетя Н.Г.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 дов. №7-юр від 10.01.2017р.

від відповідача: ОСОБА_2 дов. №565 від 29.11.2016р.

В судовому засіданні суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення на підставі ст. 85 ГПК України та повідомив дату виготовлення повного тексту рішення.

СУТЬ СПОРУ: розглядається позовна заява про зобов'язання Публічного акціонерного товариства «Полтава-банк» провести (виконати) платіж в іноземній валюті у сумі 8253,56 євро на користь Амстіл Механікс Лімітед в якості виплати повної суми дивідендів згідно протоколу зборів учасників ТОВ «Альянс Фурнітура» № 3 від 13.06.2016р.

Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечує, надав письмово обґрунтований відзив на позовну заяву (вх. №141 від 06.01.2017 р.). Суд поданий відзив прийняв та залучив до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані докази, суд встановив:

позовні вимоги обґрунтовані тим, що загальними зборами учасників ТОВ «Альянс Фурнітура» в червні 2016р. прийнято рішення про виплату дивідендів за результатами господарської діяльності у 2014-2015р.

Один з учасників Товариства є Амстіл Механікс Лімітед що є резидентом Республіки Кіпр, у зв'язку з чим при здійсненні виплати дивідендів, належна до сплати сума підлягала конвертації та виплаті в євро.

Розрахунково - касове обслуговування ТОВ "Альянс Фурнітура" здійснює ПАТ «Полтава-банк» на підставі договору банківського рахунку в іноземній валюті № 46073 від 01.03.2016р.

Для всебічного аналізу фінансової операції на підставі листа НБУ № 25-0005/8349 від 29.01.2016р. «Про використання індикаторів підозрілих фінансових операцій» та № 25-0005/50847 від 15.06.2016р ПАТ «Полтава-банк» витребував у Товариства пакет документів. Крім того, відповідачем вимагалось і документальне підтвердження сплати податку на прибуток (доходи) нерезидента. Таким чином, ТОВ "Альянс Фурнітура" для можливості фактичного здійснення виплати дивідендна учаснику - нерезиденту було вимушене сплатити податок з доходів нерезидента.

Згідно протоколу зборів учасників ТОВ «Альянс Фурнітура» № 3 від 13.06.2016р. до сплати учаснику Амстіл Механікс Лімітед підлягала сума у розмірі 4 799 703,30 грн. Платіжними дорученнями в іноземній валюті № 5 від 30.06.2016р. та № 6 від 04.07.2016р. учаснику -нерезиденту були перераховані 4 536 066,35 в гривневому еквіваленті. На конвертацію валюти та послуги банка було сплачено 23639,97 грн. Також, платіжним дорученням № 6385 від 24.06.2016р. було сплачено 239 985, 17 грн. податку на прибуток нерезидента.

У вересні 2016р. від учасника - нерезидента Амстіл Механікс Лімітед надійшла вимога про доплату повної суми дивідендів згідно протоколу зборів учасників № 3 від 13.06.2016р. Підставою для вимоги слугувала помилкова на думку нерезидента сплата в Україні податку на прибуток нерезидента у розмірі 239 985, 17 грн. з огляду на позицію Конвенції між Урядом України і Урядом Республіки Кіпр.

19.09.2016р. відповідачу була надане для виконання платіжне доручення в іноземній валюті №9. Вказане платіжне доручення ПАТ «Полтава-банк» повернув 18.10.2016р. без виконання на підставі п.8. постанови НБУ №309 від 15.08.2016р. «Про затвердження Положення про порядок здійснення банками аналізу та перевірки документів (інформації) про фінансові операції та їх учасників», оскільки передбачена протоколом зборів учасників № 3 від 13.06.2016р. сума виплати дивідендів розподілена у повному обсязі, а тому відсутні підстави для перерахування нерезиденту додаткових сум.

ТОВ «Альянс Фурнітура» вважає таке твердження ПАТ «Полтава-банк» помилковим з огляду на наступне;

- п.1 ст. 10 Конвенції між Урядом України і Урядом Республіки Кіпр про уникнення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доходи передбачає, що дивіденди, що сплачуються компанією, яка є резидентом Договірної Держави (тобто України), резиденту іншої Договірної Держави (тобто Кіпру), можуть оподатковуватись у цій іншій Державі (тобто на Кіпрі). Аналогічна позиція міститься і в листі ДПА України № 12744/0/71-12/12-1017 від 27.12.2012 р. «Про рекомендації щодо застосування конвенцій про уникнення подвійного оподаткування», зокрема ст. 10 підтверджується право країни резиденції (фактично Кіпр) оподатковувати дивіденди, які виникають в країні джерела (фактично Україна). Згідно з цим пунктом дивіденди можуть оподатковуватись у тій Державі, резидентом якої є їх фактичний власник.

- п. 5 ст. Конвенції між Урядом України і Урядом Республіки Кіпр про уникнення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доходи встановлено, що якщо компанія, яка є резидентом Договірної Держави (тобто Кіпр), одержує прибуток або доходи з іншої Договірної Держави (тобто України), ця інша Держава (тобто Україна) не може стягувати будь-яких податків на дивіденди, що сплачуються компанією, за винятком, коли ці дивіденди сплачуються резиденту цієї іншої Держави.

- ст. 4 ГПК України передбачає - якщо в міжнародних договорах України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, встановлені інші правила, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору. Ратифікація, тобто надання обов'язковості міжнародного документа, надана Конвенції між Урядом України і Урядом Республіки Кіпр на підставі прийнятого ВР України Закону № 412-V1I від 04.07.2013р. В спеціальному законодавчому акті, що регулює оподаткування, міститься аналогічна норма - ст. З ПК України передбачено, що положення чинних міжнародних договорів України, якими регулюються питання оподаткування, є частиною податкового законодавства, превалюють над положеннями чинного податкового законодавства.

Враховуючи викладене ТОВ "Альянс Фурнітура" вважає, що до даних відносин щодо виплати дивідендів резиденту Кіпру повинні застосовуватись норми Конвенції між Урядом України і Урядом Республіки Кіпр про уникнення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доходи, а постанови та листи НБУ мають другорядний характер. Таким чином, ПАТ «Полтава-банк» має достатні підстави для перерахування повної суми дивідендів передбаченої протоколом зборів учасників № 3 від 13.06.2016р.

При винесенні рішення суд виходить з наступного:

Відповідно до матеріалів справи ТОВ «Альянс Фурнітура» ТОВ «Амстіл Механікс Лімітед» було нараховано до сплати дивіденди у сумі 4 799 703,30 грн. (протоколу №3 від 13.06.2016 року). Вказані кошти були перераховані в іноземній валюті в сумі еквівалентній 4559706,32 грн. платіжними дорученнями № 5 від 30.06.2016 року та № 6 від 04.07.2016 року. Платіжним дорученням № 6385 від 24.06.2016 року ТОВ «Альянс Фурнітура» на рахунок одержувача - УДКСУ у м. Полтава Полтавської області було сплачено 239985,17 грн. податок на прибуток нерезидента.

Вказані суми підтверджуються Повідомленням ТОВ «Альянс Фурнітура» про намір здійснення купівлі та перерахування іноземної валюти з метою виплати дивідендів нерезиденту № 155 від 23.06.2016 року. Вказане повідомлення містить розрахунок суми нарахованого доходу на користь нерезидента та розрахунок суми податку на прибуток (доходи) нерезидента.

Від нерезидента Амстіл Механікс Лімітед у вересні 2016 року на адресу ТОВ «Альянс Фурнітура» надійшла вимога про доплату повної суми дивідендів, оскільки на думку нерезидента сплата в Україні податку на прибуток у розмірі 239 985, 17 грн., з огляду на позицію Конвенції між Урядом України і Урядом Республіки Кіпр, була помилковою.

ТОВ «Альянс Фурнітура» 19 вересня 2016 року надіслало до ПАТ «Полтава-банк» платіжне доручення №9 від 19.09.2016 року на суму 8253,56 євро (еквівалентних 239985,08 грн. за курсом НБУ) з метою перерахування дивідендів ТОВ «Амстіл Механікс Лімітед».

Листом № 006-002/3578 від 20.09.2016 року ПАТ «Полтава-банк» повідомив Позивача, що сума дивідендів, що підлягала сплаті ТОВ «Амстіл Механікс Лімітед», відповідно до протоколу №3 від 13.06.2016 року зборів учасників ТОВ «Альянс Фурнітура», використана повністю. Цим же листом на підставі пункту 8 Положення про порядок здійснення банками аналізу та перевірки документів (інформації) про фінансові операції та їх учасників, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 15.08.2016 № 369 ПАТ «Полтава-банк» витребував від Позивача пояснення джерела фінансування операції з перерахування додаткової суми нерезиденту, зокрема документ, що підтверджує повернення сплаченого в Україні податку та обґрунтування економічної доцільності даної операції, оскільки відповідно до законодавства ПАТ «Полтава-банк» виконує функції агента валютного контролю та має витребовувати від клієнтів необхідні документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів за кордон.

Відповідно до пояснень представника відповідача вказані документи та інформацію ТОВ «Альянс Фурнітура» не надало, тому платіжне доручення Позивача № 9 від 19.09.2016 року на суму 8253,56 євро виконано не було.

Відповідно до пункту 2 статті 13 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» Уповноважені банки, фінансові установи та національний оператор поштового зв'язку, які отримали від Національного банку України генеральні ліцензії на здійснення валютних операцій, здійснюють контроль за валютними операціями, що проводяться резидентами і нерезидентами через ці установи.

Згідно пунктів 1.7., 1.8. Положення про порядок іноземного інвестування в Україні, затвердженого Постанова Правління Національного банку України від 10.08.2005 № 280 контроль за проведенням резидентами та нерезидентами валютних операцій, пов'язаних з інвестиційною діяльністю в Україні, покладається на уповноважені банки (пункт 1.7.). За невиконання банками функцій агента валютного контролю та порушення вимог цього Положення уповноважені банки 4 несуть відповідальність згідно із законодавством України (пункт 1.8.).

Відповідно до пункту 3.9. цього ж Положення уповноваженому банку дозволяється здійснювати перерахування коштів в іноземній валюті (які не куплені на міжбанківському валютному ринку України та не залучені у формі кредиту, позики) з метою повернення іноземної інвестиції та/або прибутків, доходів, інших коштів, одержаних іноземним інвестором від інвестиційної діяльності в Україні, на підставі документів, що визначені відповідним пунктом нормативно-правового акта Національного банку України, що регулює порядок та умови торгівлі іноземною валютою (крім заяви про купівлю іноземної валюти).

Пунктом 2 глави 3 2. Положення про порядок та умови торгівлі іноземною валютою, затвердженого Постановою правління НБУ № 281 від 10.08.2005 року резиденти та іноземні '' інвестори мають право купувати, обмінювати іноземну валюту з метою повернення за кордон іноземних інвестицій, а також доходів, прибутків, інших коштів, одержаних іноземним інвестором від інвестиційної діяльності в Україні, на підставі таких документів: (підпункт «б») за операціями щодо повернення іноземному інвестору дивідендів: заяви про купівлю іноземної валюти; документів, що підтверджують право власності іноземного інвестора на корпоративні права/інвестиційні сертифікати українського емітента, за якими здійснюється виплата дивідендів (статуту товариства з обмеженою відповідальністю, часткою якого володіє іноземний інвестор, виписки з рахунку в цінних паперах іноземного інвестора у зберігача, виписки реєстратора з реєстру власників іменних цінних паперів тощо); рішення емітента про виплату дивідендів іноземному інвестору.

Відповідно до пункту 8 Положення про порядок здійснення банками аналізу та перевірки документів (інформації) про фінансові операції та їх учасників, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 15.08.2016 № 369, якщо до здійснення фінансової операції (наміру здійснення фінансової операції) немає необхідних для проведення аналізу документів (відомостей, у тому числі розміщених у публічних джерелах, зокрема в мережі Інтернет) щодо такої фінансової операції, відомостей про її учасників або ці документи (відомості) не містять достатньої інформації щодо неї (них) та/або за наявності індикаторів ризикової фінансової операції, то банк має право витребувати від клієнта (представника клієнта) додаткові документи (інформацію), перелік яких наведено в додатках 1, 2 до цього Положення (далі додаткові документи), у визначених банком обсягах та строки. Перелік додаткових документів не є вичерпним та визначається банком з урахуванням суті та мети фінансової операції клієнта.

Відповідно до пунктів 1 та 2 Конвенції між Урядом України і Урядом Республіки Кіпр про уникнення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доходи від 08.11.2012 року дивіденди, що сплачуються компанією, яка є резидентом Договірної Держави, резиденту іншої Договірної Держави, можуть оподатковуватись у цій іншій Державі. Однак такі дивіденди можуть також оподатковуватись у Договірній Державі, резидентом якої є компанія, що сплачує дивіденди, і відповідно до законодавства цієї Держави, але якщо особа -"фактичний власник дивідендів є резидентом іншої Договірної Держави, податок, що стягується таким чином, не повинен перевищувати:

а) 5 відсотків від загальної суми дивідендів, якщо фактичний власник володіє не менш ніж 20 відсотками капіталу компанії, що сплачує дивіденди, або інвестував в придбання акцій чи інших прав компанії еквіваленті не менше 100000 євро.

Позивачем для перерахування коштів було надано банку протокол № 3 від 13.06.2016 року зборів учасників ТОВ «Альянс Фурнітура», баланс Товариства, повідомлення Позивача до наміру здійснення купівлі та перерахування іноземної валюти з метою виплати дивідендів нерезиденту №155 від 23.06.2016 року. Вказані суми були використані повністю, що підтверджується платіжними дорученнями, доданими до позовної заяви. Тому підстави та зобов'язання для виконання платіжного доручення про перерахування коштів в іноземній валюті у Банку відсутні.

Таким чином, Позивачем не доведено належними доказами наявність порушень Закону в діях Відповідача, що не може бути підставою для зобов'язання банку провести (виконати) платіж в іноземній валюті (зобов'язання вчинити дії).

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Частиною 1 ст.43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

За викладеного, застосовуючи основні конституційні засади судочинства, принцип верховенства права, виходячи з фактичних обставин справи, з'ясування природи дійсних правовідносин між сторонами у даному спорі та чинного законодавства України, яке повинно застосовуватися до них при вирішенні спору, господарський суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 49 ГПК України суми, які підлягають сплаті за витрати, пов'язані з розглядом справи, при відмові в задоволенні позову покладаються на позивача.

На підставі матеріалів справи та керуючись статтями 32, 33, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Повне рішення складено 13.02.2017 року

Суддя Гетя Н.Г.