донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

27.02.2017р. справа №908/299/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
секретар судового засідання ОСОБА_4
за участю представників сторін:
від позивача:ОСОБА_5 (довіреність №14-88 від 18.04.2014р.);
від відповідача: ОСОБА_6 (довіреність №Др-7-1116 від 03.11.2016р.)
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ
на ухвалу господарського суду Запорізької області
від23.01.2017р.
за заявоюПублічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз», м. Запоріжжя
пророзстрочення виконання рішення суду
по справі№908/299/16 (головуючий суддя Мірошниченко М.В., судді Колодій Н.А., Корсун В.Л.)
за позовомПублічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ
до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз», м. Запоріжжя
простягнення суми
В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 30.06.2016р. у справі №908/299/16 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ про стягнення 12093429,57грн. були задоволені частково - стягнуто з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз», м. Запоріжжя на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ пені в розмірі 5475488,98грн., 3% річних в розмірі 730593,58грн., інфляційних втрат в розмірі 1790667,65грн. та судовий збір в розмірі 119942,63грн. (а.с.а.с.98-104 т.3)

Постановою Донецького апеляційного господарського суду України від 13.09.2016р. (а.с.а.с.138-142 т.3), залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 14.12.2016р. (а.с.а.с.108-114 т.4), рішення Господарського суду Запорізької області від 30.06.2016р. у справі №908/299/16 було частково скасовано та стягнуто з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» пені в розмірі 5385628,37грн., 3% річних в розмірі 712022,85грн., інфляційних втрат в розмірі 424306,84грн. та судовий збір в розмірі 97829,37грн.

Між тим, 27.12.2016р. Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» звернулось до Господарського суду Запорізької області з заявою про розстрочення виконання постанови Донецького апеляційного господарського суду від 13.09.2016р. по справі №908/299/16 в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» заборгованості в розмірі 6619787,43грн. строком на три роки, з щомісячною виплатою вказаної суми у рівних частинах. (а.с.а.с.130-134 т.4)

В обґрунтування своєї заяви Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» посилалось на те, що:

- негайне та одномоментне виконання рішення суду ставить під загрозу подальшу діяльність заявника та створює ризик банкрутства, що в свою чергу, може призвести до неможливості виконання ним функцій, як оператора газорозподільних систем, зокрема розподілу природного газу споживачам, в тому числі безаварійної та безперебійної роботи газорозподільної системи.

- наявність значної кредиторської та дебіторської заборгованості підприємства станом на 31.08.2016р., а саме: дебіторська заборгованість за постачання природного газу становить 47872,4тис.грн.; дебіторська заборгованість за розподіл природного газу становить 7693,4тис.

- затвердження протягом 2014-2015р.р. НКРЕ (НКРЕКП) економічно необґрунтованих занижених тарифів на розподіл природного газу, зокрема в частині витрат Публічного акціонерного товариства «Запоріжгаз» (виробничо-технологічні витрати та виробничо-технологічні втрати (нормовані втрати газу), внаслідок чого затверджений тариф не покривав економічно обґрунтованих витрат останнього, що призвело до суттєвого погіршення фінансово-економічної діяльності заявника, дефіциту коштів для виконання своїх зобов'язань перед кредиторами.

- внаслідок негативних економічних процесів в державі, що призвели до кризи неплатежів та збитковості газопостачальних і газорозподільних підприємств, а також проведення реформування ринку природного газу, заявник був позбавлений права здійснювати постачання природного газу, що значно скоротило виручку підприємства та призвело до неможливості вчасно та в повному обсязі виконувати грошові зобовязання, таким чином додаткове покладення на підприємство, яке здійснює розподіл природного газу усім категоріям споживачів м. Дніпро, призведе до ускладнення і без того тяжкого фінансового становища та фактично неплатоспроможності підприємства і нездатності його вести господарську діяльність.

- заявник має численні розстроченні зобовязання, яки ним сумлінно виконуються згідно укладених угод у справах: справа №22/93/10-18/245/10-22/124/10 розмір щомісячного платежу становить 139828,73грн.; справа №14/342 розмір щомісячного платежу становить 129312,55грн.; справа №21/230/07 розмір щомісячного платежу становить 41125,03грн.; договір про реструктуризацію заборгованості №14/12-101 від 28.05.2012р. - розмір щомісячного платежу становить 211443,50грн.; договір про реструктуризацію заборгованості №14/12-100 від 28.05.2012р. - розмір щомісячного платежу становить 182906,14грн. Загалом Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» щомісяця добросовісно виконує взяті на себе розстрочені зобовязання у розмірі 704615,95грн.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 23.01.2017р. заяву Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» про розстрочення виконання постанови Донецького апеляційного господарського суду від 13.09.2016р. по справі №908/299/16 було задоволено в повному обсязі розстрочено виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 30.06.2016р. по справі №908/299/16, частково скасованого постановою Донецького апеляційного господарського суду від 13.09.2016р. у даній справі про стягнення з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» пені в розмірі 5385628,37грн., 3% річних в розмірі 712022,85грн., інфляційних втрат в розмірі 424306,84грн. та судового збору в розмірі 97829,37грн. на 36 місяців, починаючи з лютого 2017р. по лютий 2020р., включно, зі сплатою рівними частинами по 183882,98грн., останній платіж 183883,13грн.

Ухвала місцевого господарського суду була вмотивована врахуванням матеріальних інтересів обох сторін, оскільки розстрочення виконання судового рішення в частині стягнення значної суми заборгованості дозволить запобігти негативним наслідкам її одночасного списання та стабілізуватиме тяжке фінансове становище Відповідача, а також дозволить поступово сплачувати йому заборгованість перед Позивачем без ризику припинення його господарської діяльності.

Не погодившись з означеною ухвалою суду, Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить суд ухвалу Господарського суду Запорізької області від 23.01.2017р. по справі №908/299/16 скасувати, а у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» відмовити в повному обсязі.

Підставою для скасування ухвали суду першої інстанції апелянт зазначає неврахування останнім ступеню вини Відповідача у порушенні грошових зобовязань, матеріальних інтересів і фінансового становища самого Позивача, його важливого стратегічного значення для економіки та безпеки держави. Окрім того, на думка апелянта, судом не було досліджено в повному обсязі питання тяжкого фінансового становища Відповідача з огляду на відсутність в матеріалах справи відповідних доказів, які б підтвердили викладені ним обставини та зумовлювали наявність підстав для розстрочення виконання рішення суду у розумінні ст.121 Господарського процесуального кодексу України.

За результатами автоматизованого розподілу справи сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий (суддя-доповідач) Попков Д.О., судді Чернота Л.Ф. та Радіонова О.О.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 15.02.2017р. було порушено апеляційне провадження із призначенням розгляду скарги на 27.02.2017р. об 14.10год.

Фіксація судового засідання апеляційної інстанції здійснювалась за допомогою засобів аудиофіксації у порядку розгляду апеляційної скарги, встановленому ст.ст.4-4, 81-1, 99, 101 Господарського процесуального кодексу України.

Представник Скаржника у судовому засіданні 27.02.2017р. підтримав доводи і вимоги апеляційної скраги у повному обсягу.

Представник Відповідача у судовому засіданні 27.02.2017р. проти апеляційної скарги заперечував з підстав, викладених у наданому відзиві, наголошуючи, що Відповідачем згідно до запровадженого оскаржуваною ухвалою графіку розстрочення відбулося припинення зобовязання щодо першого платежу.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість оскаржуваного судового акту місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.121 Господарського процесуального кодексу України суд при наявності підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони у виняткових випадках, залежно від обставин справи може, серед іншого, відстрочити або розстрочити виконання рішення.

За змістом наведеної норми, відстрочення та розстрочення є правом, а не обов'язком суду, яке, до того ж, реалізується у будь-який час від набрання рішенням законної сили та до його фактичного повного виконання, але виключно у виняткових випадках та за наявністю підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

В свою чергу, в силу приписів ст.ст. 4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України саме на Відповідача покладено обов'язок доведення існування відповідних підстав, тоді як Позивач, у разі наявності заперечень, має навести докази на їх (підстав) спростування.

Виходячи із змісту п.7.2. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» №9 від 17.10.2012р. підставою для розстрочки можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому, слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених ст.121 Господарського процессуального кодексу України ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Як вбачається з матеріалів справи, Відповідачем при зверненні до суду із заявою про розстрочення виконання постанови Донецького апеляційного господарського суду від 13.09.2016р. по справі №908/299/16, якою було частково скасовано рішення Господарського суду Запорізької області від 30.06.2016р., надані наступні документи:

- копію звіту про фінансові результати Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» за 2015р. (а.с.135 т.4) та копію балансу за 2015р. (а.с.136 т.4), з яких вбачається, що господарська діяльність підприємства є збитковою;

- копію висновку Торгово-промислової палати України №5722/05.0-20 від 04.08.2015р. (а.с.а.с.137,138 т.4) про істотну зміну обставин з 01.01.2015р. з моменту набрання чинності затверджених для Відповідача ОСОБА_7 енергетики та вугільної промисловості України розмірів нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат за наявності затвердженого тарифу на транспортування природного газу, який встановлено без урахування розмірів нормативних втрат та виробничо-технологічних витрат, а також з порушенням методик їх розрахунку;

- копію ухвал Господарського суду Запорізької області (а.с.а.с.139-154 т.4), якими було затверджено графіки погашення заборгованості Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» - у справі №22/93/10-18/245/10-22/124/10 (розмір щомісячного платежу становить 139828,73грн.); у справі №14/342 (розмір щомісячного платежу становить 129312,55грн.); у справі №21/230/07 (розмір щомісячного платежу становить 41125,03грн.), а також договори про реструктуризацію заборгованості, а саме: №14/12-101 від 28.05.2012р. (а.с.а.с.155-157 т.4), в якому розмір щомісячного платежу становить 211443,50грн. та №14/12-100 від 28.05.2012р. (а.с.а.с.158-160 т.4), в якому розмір щомісячного платежу становить 182906,14грн., що загалом свідчить про те, що Відповідач щомісяця добросовісно виконує взяті на себе розстрочені зобовязання у розмірі 704615,95грн.;

- копію довідки №17/2 від 06.01.2017р. (а.с.32 т.5), зі змісту якої вбачається, що на основному рахунку Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» (рахунок №) залишок грошових коштів становить 1468006,87грн., що недостатньо для виконання постанови Донецького апеляційного господарського суду від 13.09.2016р. по справі №908/299/16, де загальний розмір стягнення становить 6619787,43грн.

- копію довідки щодо розміру фонду оплати праці Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» (а.с.33 т.5), з якої вбачається, що останній (фонд оплати праці) збільшився з 01.01.2016р. та становить 15436,80тис.грн., в тому числі 3423,80тис.грн. 22% ЄСВ. Таким чином, заявник зазначає, що стягнення коштів в примусовому порядку позбавить можливості Відповідача здійснити своєчасну виплату заробітної плати своїм співробітникам.

Аналіз означених документів, як вірно було встановлено місцевим господарським судом, у розумінні ст.43 Господарського процесуального кодексу України дає підстави для задоволення заяви Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» та розстрочення виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 30.06.2016р. по справі №908/299/16, частково скасованого постановою Донецького апеляційного господарського суду від 13.09.2016р. у даній справі - на 36 місяців, починаючи з лютого 2017р. по лютий 2020р., включно, зі сплатою рівними частинами по 183882,98грн., останній платіж 183883,13грн., як того вимагав того заявник.

Між тим, означені в апеляційній скарзі доводи Позивача жодною мірою не спростовують наведених обставин утруднення виконання рішення та не може ототожнюватися із визначеними ст.104 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування або зміни оскаржуваної ухвали, тоді як посилання на існування власних фінансових труднощів є підставою для встановлення відповідного балансу інтересів сторін при вирішенні питання щодо розстрочення, але за змістом ст.121 Господарського процесуального кодексу України не забороняє розстрочення в принципі.

З приводу доводів Позивача не неналежне врахування місцевим судом при вирішення питання щодо розстрочення виконання вини Відповідача, колегія суддів звертає увагу на те, що предметом стягнення в межах цієї справи є лише нарахування в порядку ст.ст.611 та 625 Цивільного кодексу України на суму заборгованості, але не сама заборгованість, зобовязання зі сплати якої з боку Відповідача було припинено. Відтак в розглядуваному випадку йдеться про компенсацію затримки платежів та санкції за таку затримку, які, в свою чергу, вже не підлягають подальшій інфляційній індексації і за метою свого застосування не повинні утворювати загрози як існуванню боржника, так і можливості виконання ним рішення про стягнення відповідних сум. Наразі, апеляційним судом враховується, що несвоєчасність розрахунків зі сплати основної заборгованості як підстава для нарахування стягуваних коштів, певною мірою була зумовлена саме запровадженням з боку держави (яка є власником Позивача) економічно необґрунтованих нормованих витрат газу Відповідачем, підтверджених висновком ТПП від 04.08.2015р. №5722/05.0-20.

Аргументи Скаржника про неприйнятність оскаржуваної ухвали в контексті усталеної практики ЄСПЛ із застосування ст.6 ратифікованої Україною Конвенції про захист прав і свобод людини 1950р. апеляційним судом відхиляються через те, що норми вказаної Конвенції спрямовані на захист приватних осіб від порушень встановлених цією Конвенцією гарантій саме з боку Держави, а не захист інтересів Держави (яка є 100% власником Позивача, а отже останнього в контексті підходів ЄСПЛ слід сприймати як складову частину Держави) у відносинах з особами приватного права, яким є Відповідач. Крім того, оскаржуваної ухвалою запроваджено саме розстрочення виконання рішення певними частинами саме з метою забезпечення його дійсного виконання, що не має відношення до зауважень Позивача про запровадження довготривалого невиконання судового рішення, як такого, що порушує повагу до власності.

Приналежність Позивача державі зумовлює і відхилення доводів скарги про те, що шляхом прийняття Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних і теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» покладені певні зобовязання, що мають негативні фінансові наслідки, - адже Відповідач не може розглядатися як джерело балансування такого впливу держави на фінансове становище для Позивача, який належить державі.

Наразі, Скаржником жодною мірою не доведено, що згадувана ним можливість обслуговувати залучені кредитні коштів за допомогою якого повного стягнення всіх нарахувань на суму заборгованості зі своїх боржників (у тому числі Відповідача), являє собою більший суспільний інтерес, аніж вказане місцевим судом загально державне значення забезпечення функціонування бюджетних підприємств (закладів освіти, медичних, дитячих) та життєзабезпечення населення, які залежать, у тому числі, від сталої роботи Відповідача як оператора газорозподільних систем щодо забезпечення розподілу природного газу споживачам.

Враховуючи вищезазначене, Донецький апеляційний господарський суд дійшов висновку, що ухвала Господарського суду Запорізької області від 23.01.2017р. по справі №908/299/16 винесена враховуючи матеріальні інтереси обох сторін та у відповідності до норм процесуального права, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін, що згідно із ст. 49 Господарського процесуального кодексу України має наслідком віднесення на рахунок апелянта витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 99, 101 - 106, 121 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 23.01.2017р. по справі №908/299/16 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 23.01.2017р. по справі №908/299/16 залишити без змін.

3. Постанова апеляційної інстанції набирає сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя: Д.О. Попков

Судді: Л.Ф. Чернота

ОСОБА_3

Надрук.5прим.:1.Позивачу;2.Відповідачу;3.у справу;4.ДАГС; 5.ГСЗО