ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2017 р. Справа № 926/2272/16

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді Орищин Г.В.

суддів Галушко Н.А.

ОСОБА_1

розглянув апеляційну скаргу Державного підприємства «Спеціалізоване лісогосподарське агропромислове підприємство «Карпатський держспецлісгосп» від 19.10.2016, №723

на рішення Господарського суду Чернівецької області від 17.10.2016

у справі № 926/2272/16

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, смт. Путила Чернівецької області

до відповідача Державного підприємства «Спеціалізоване лісогосподарське агропромислове підприємство «Карпатський держспецлісгосп», Чернівецька область

про стягнення 18754,65 грн., в тому числі: 9447,75 грн. основної заборгованості, 8527,90 грн. інфляційних нарахувань, 779,00 грн. 3% річних.

Представники сторін в судове засідання не зявились.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 26.10.2016 у даній справі апеляційну скаргу відповідача прийнято до провадження у складі колегії суддів: Орищин Г.В. головуючий суддя, судді Галушко Н.А., Кузь В.Л.

У звязку із звільненням судді Кузя В.Л., розпорядженням керівника апарату Львівського апеляційного господарського суду від 14.12.2016 №732 на підставі ст.2-1 ГПК України, п.2.3.25 Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п.2.7.3 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Львівському апеляційному господарському суді, призначено проведення автоматизованої заміни складу колегії суддів у справі №926/2772/16, якою визначено новий склад колегії суддів: головуючий суддя Орищин Г.В., судді Галушко Н.А., Данко Л.С.

Заяв про відвід складу суду не поступало.

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 17.10.2016 у справі № 926/2272/16 (суддя Бутирський А.А.) частково задоволено позов фізичної особи-підприємця (надалі ФОП) ОСОБА_2, стягнуто з Державного підприємства «Спеціалізоване лісогосподарське агропромислове підприємство «Карпатський держспецлісгосп» (надалі ДП «Карпатський держспецлісгосп») на користь позивача 9447,75 грн. основного боргу, 935,39 грн. інфляційних нарахувань, 319,93 грн. 3% річних.

Приймаючи вказане рішення місцевий господарський суд зазначив, що між позивачем та відповідачем виникли договірні правовідносини з надання послуг щодо продажу товарів, установки компютерних програмних забезпечень, ремонту та обслуговування оргтехніки та телефонів відповідно до договорів №27 від 01.02.2011 та №155 від 19.04.2012. Судом першої інстанції було встановлено, що відповідач взятих на себе зобовязань по договорах належним чином не виконав, отримані товари та надані послуги оплатив не в повному обсязі, у звязку з чим в останнього перед позивачем виникла заборгованість в сумі 9447,75 грн. Здійснивши перевірку заявлених до стягнення сум, суд дійшов також висновку про обґрунтованість стягнення 935,39 грн. інфляційних нарахувань та 319,93 грн. 3 % річних за період з 16.04.2015 по 31.05.2016.

У стягненні решти інфляційних нарахувань та річних Господарський суд Чернівецької області відмовив, оскільки позивачем нараховано дані збитки за період з вересня 2013 по травень 2016 року, тоді як обовязок оплатити отримані товар та послуги виник у відповідача тільки 16.04.2015, після предявлення претензії. Судом було відмовлено у застосуванні позовної давності, оскільки підписання акту звірки 07.10.2013 перервало позовну давність, яка почалась заново, закінчилась 07.10.2016, а позов було подано 09.08.2016.

Не погодившись із рішенням місцевого господарського суду, ДП «Карпатський держспецлісгосп» оскаржило його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі відповідач покликається на наступні обставини:

1) підписи, які від імені позивача поставлені на позовній заяві у даній справі та на акті звірки взаєморозрахунків від 07.10.2013, належать не позивачу, а його дружині ОСОБА_3; зважаючи на це, судом першої інстанції безпідставно не було задоволено клопотання відповідача про проведення почеркознавчої експертизи для встановлення кола осіб, які підписували документи, на яких базуються позовні вимоги у даній справі;

2) судом не взято до уваги й не досліджувалось надані відповідачем акт ревізії фінансово-господарської діяльності Карпатського держспецлісгоспу АПК №24-21-22/26 від 19.02.2013 та постанови Чернівецького окружного адміністративного суду у справі №824/837/13-а від 17.10.2013 та у справі №824/1411/13-а від 17.10.2013.

ФОП ОСОБА_2 подав до суду відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечив доводи та вимоги апеляційної скарги, просив відмовити в її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Позивач, зокрема, наголосив на тому, що відповідач не надав доказів підробки актів звірки взаєморозрахунків та не заявляв клопотання про призначення почеркознавчої експертизи.

З матеріалів справи та апеляційної скарги вбачається наступне:

01.02.2011 між Карпатським держспецлісгоспом АПК (замовником) та підприємцем ОСОБА_2 (виконавцем) було укладено договір на надання послуг №27 (а.с. 12-13), відповідно до якого виконавець взяв на себе зобовязання з надання послуг щодо продажу товарів, установки компютерних програмних забезпечень згідно актів виконаних робіт, ремонту та обслуговування оргтехніки та обслуговування телефонів з щомісячною оплатою в розмірі 950,00 грн. Відповідно до п. 2.2 договору №27, оплата наданих послуг проводиться за рахунок коштів замовника згідно з актами здачі-приймання, накладними та з/платою. Строк здійснення оплати сторонами не був визначений.

19.04.2012 між цими ж сторонами було укладено договір на надання послуг №155 (а.с. 14-15), відповідно до якого виконавець взяв на себе зобовязання з надання послуг щодо обслуговування компютерної техніки, її ремонту, встановлення компютерних програм та їх обслуговування, надання послуг у сфері інформатизації з січня 2012 року. Відповідно до п. 2.1, 2.2 договору №155, вартість послуг за цим договором складає розмір мінімальної заробітної плати згідно актів виконаних робіт. Оплата наданих послуг проводиться за рахунок коштів замовника згідно з актами здачі-приймання, накладними та з/платою. Строк здійснення оплати так само, як і в договорі №27, сторонами не був визначений.

Як зазначає відповідач, Державне підприємство «Спеціалізоване лісогосподарське агропромислове підприємство «Карпатський держспецлісгосп» є правонаступником всіх прав та зобовязань Карпатського державного спеціального лісгоспу АПК (а.с. 110).

Протягом 2011 2013 років виконавець поставляв замовнику компютерну техніку та обладнання, а також виконував ремонтні роботи та надавав послуги з обслуговування компютерної техніки, що були обумовлені вищезазначеними договорами. Вказана обставина підтверджується наявними в матеріалах справи копіями накладних (а.с. 16-25) та актів виконання робіт і надання послуг (а.с. 26-32), а саме:

1) копіями накладних № L0120A від 20.01.2011 на суму 2990,00 грн., № L0217A від 02.02.2011 на суму 3060,00 грн., № L0207A від 07.02.2011 на суму 3805,00 грн., № L0210A від 10.02.2011 на суму 1270,00 грн., № L0215A від 15.02.2011 на суму 2295,00 грн., № L0303A від 03.03.2011 на суму 3040,00 грн., № L0307A від 07.03.2011 на суму 2980,00 грн., № M1228B від 28.12.2012 на суму 755,00 грн., № M1228В від 28.12.2012 на суму 940,00 грн., № M1228E від 28.12.2012 на суму 2275,00 грн., № M1228C від 28.12.2012 на суму 3150,00 грн., № N130122A від 22.01.2013 на суму 367,50 грн., № N0528B від 28.05.2013 на суму 3102,75 грн., № N0528A від 28.05.2013 на суму 2934,49 грн.;

2) копіями актів виконання робіт і надання послуг №б/н від 28.03.2011 на суму 5010,00 грн., №ІУ-0018 за вересень 2011 року на суму 3000,00 грн., №ІУ-0019 за червень-грудень 2011 року на суму 6640,00 грн., №б/н від 02.07.2011 на суму 4320,00 грн., б/н від 22.08.2012 на суму 7800,00 грн., №б/н від 28.12.2012 на суму 2210,00 грн., №б/н від 21.09.2012 на суму 3585,00 грн., №б/н від 10.07.2013 на суму 231,00 грн., №б/н від 24.07.2013 на суму 336,00 грн.

Вищевказані накладні та акти містять підписи посадових осіб та відбитки печаток обох сторін.

З банківських виписок (а.с. 83-87) та копій видаткових касових накладних (а.с. 102-104), які містяться в матеріалах справи, вбачається, що замовник здійснював розрахунки з виконавцем за поставлені товари, виконані роботи та надані послуги, зокрема, 20.12.2010 на суму 5000 грн., 03.06.2011 на суму 3585 грн., 20.08.2013 на суму 3701 грн., 07.12.2012 на суми 7800 грн., 3000 грн. та 4320 грн., 27.12.2012 на суму 1032 грн.

Факт часткової оплати за договорами №27 та №155 опосередковано підтверджується також актом ревізії фінансово-господарської діяльності Карпатського державного спеціального лісогосподарського підприємства агропромислового комплексу за червень грудень 2010 року, 2011 2012 роки №24-21-22/26 від 19.02.2013, який був складений Вижницькою міжрайонною державною фінансовою інспекцією (а.с. 65- 78). У вказаному акті встановлено факт оплати відповідачем 59149,00 грн. на користь позивача за договорами №27 та №155 у період, за який проводилась перевірка, з яких, на думку Вижницької міжрайонної державної фінансової інспекції, 35891,00 грн. були отримані позивачем необґрунтовано.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач у письмових поясненнях від 26.09.2016 (а.с. 97) покликається на те, що основна сума заборгованості, стягнення якої є предметом позову у даній справі, виникла на підставі неоплачених відповідачем: 1) накладних № M1228E від 28.12.2012 на суму 2275,00 грн., № M1228C від 28.12.2012 на суму 3150,00 грн.; 2) актів виконання робіт і надання послуг № б/н від 28.12.2012 на суму 2210,00 грн., № б/н від 21.09.2012 на суму 3585,00 грн., № б/н від 24.07.2013 на суму 336,00 грн.

Факт існування заборгованості та її розмір підтверджується також наявними в матеріалах справи актами звірки взаєморозрахунків: 1) актом від 25.07.2013, у якому сторонами погоджено розмір заборгованості в сумі 10102,50 грн. (а.с. 82); 2) актом від 07.10.2013, у якому сторонами погоджено розмір заборгованості в сумі 9447,75 грн. (а.с. 35). Вищевказані акти звірки містять підписи посадових осіб та відбитки печаток обох сторін.

У звязку із невиконанням відповідачем своїх договірних зобовязань, позивач звернувся до нього із претензією від 06.04.2015 про оплату боргу в розмірі 9447,75 грн. (а.с. 108). Вказана претензія була залишена відповідачем без задоволення, грошові кошти не перераховані (а.с. 109).

Розглянувши матеріали справи, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, колегія суддів вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги та, відповідно, скасування оскаржуваного рішення відсутні, з огляду на наступне:

Згідно ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться також у ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, а боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Заважаючи на встановлені вищенаведені фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що розмір основної заборгованості відповідача перед позивачем за накладними № M1228E від 28.12.2012, № M1228C від 28.12.2012 та актами виконання робіт і надання послуг № б/н від 28.12.2012, № б/н від 21.09.2012, № б/н від 24.07.2013 в сумі 9447,75 грн. підтверджується наявними в матеріалах справи актами звірки взаєморозрахунків та підлягає стягненню.

Відповідач не спростував вказаної суми заборгованості жодними належними та допустимими доказами, не навів інших заперечень, що стосуються розміру заборгованості, а його доводи в суді першої та апеляційної інстанції зводяться до того, що підпис на акті звірки взаєморозрахунків від 07.10.2013 належить не позивачу, та до того, що позов у даній справі не підлягає до задоволення зважаючи на висновки, що містяться в акті ревізії фінансово-господарської діяльності №24-21-22/26 від 19.02.2013 та в постановах Чернівецького окружного адміністративного суду у справі №824/837/13-а від 17.10.2013 та у справі №824/1411/13-а від 17.10.2013.

Доводи скаржника щодо несправжності підпису позивача на акті звірки взаєморозрахунків від 07.10.2013 колегія суддів вважає необґрунтованими і не вбачає наявності підстав для призначення почеркознавчої експертизи у даній справі, оскільки: 1) відповідач не заперечує того, що підписи, які ставилися від імені відповідача на акті звірки як від 07.10.2013, так і 25.07.2013 дійсно належать посадовим особам відповідача; 2) на актах звірки містяться печатки обох субєктів господарювання; 3) відповідач не висловлює заперечень щодо змісту документів; 4) підпис на акті звірки візуально подібний до підпису ОСОБА_2, який міститься на нотаріально посвідченій довіреності від 29.08.2016 (а.с. 79).

Колегія суддів не вбачає за можливе врахувати при розгляді даної справи висновки, що містяться в акті ревізії фінансово-господарської діяльності Карпатського державного спеціального лісогосподарського підприємства агропромислового комплексу за червень грудень 2010 року, 2011 2012 роки №24-21-22/26 від 19.02.2013, який складений Вижницькою міжрайонною державною фінансовою інспекцією. Вказаний акт не є бухгалтерським документом, на підставі якого можна зробити висновок про наявність чи відсутність заборгованості; зі змісту вказаного акту неможливо встановити по яких саме накладних та актах позивач необґрунтовано отримав кошти і на підставі чого Вижницька міжрайонна державна фінансова інспекція зробила такий висновок; зі змісту вказаного акту неможливо встановити факту оплати відповідачем коштів саме по накладних № M1228E від 28.12.2012, № M1228C від 28.12.2012 та актах виконання робіт і надання послуг № б/н від 28.12.2012, № б/н від 21.09.2012, № б/н від 24.07.2013.

Місцевий господарський суд обґрунтовано відхилив покликання відповідача на постанови Чернівецького окружного адміністративного суду від 17.10.2013 у справі № 824/837/13-а та від 17.10.2013 у справі № 824/1411/13-а, оскільки позивач не був стороною у згаданих справах. Крім того, на думку колегії суддів, вказані судові рішення не мають безпосереднього відношення до вирішення спору у даній господарській справі.

Перевіривши перерахунок місцевим господарським судом інфляційних нарахувань та трьох відсотків річних за період з 16.04.2015 по 31.05.2016 та визначення їх в розмірі 935,39 грн. та 319,93 грн. відповідно, судова колегія дійшла висновку про обґрунтованість оскаржуваного рішення в цій частині.

Господарський суд Чернівецької області, зважаючи на положення ч. 2 ст. 530 ЦК України дійшов вірного висновку, що у стягненні решти інфляційних нарахувань та трьох відсотків річних за період з вересня 2013 по травень 2016 року слід відмовити, оскільки обовязок оплатити отриманий товар та надані послуги виник у відповідача тільки 16.04.2015, після предявлення претензії.

Також суд першої інстанції обґрунтовано відмовив відповідачу у застосуванні позовної давності із покликанням на частини 1 та 3 ст. 264 ЦК України: судом було встановлено, що позов у даній справі подано 09.08.2016, тобто в межах строків позовної давності, оскільки підписання акту звірки 07.10.2013 перервало позовну давність, яка почалась заново і закінчилась 07.10.2016.

Відповідно до ст.ст. 33, 43 ГПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на викладене, судова колегія, прийшла до висновку про обґрунтованість оскаржуваного рішення, як такого, що прийнято відповідно до обставин та матеріалів справи з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку, відповідно до вимог ст.49 ГПК України, слід покласти на скаржника.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Чернівецької області від 17.10.2016 у справі №926/2272/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу Державного підприємства «Спеціалізоване лісогосподарське агропромислове підприємство «Карпатський держспецлісгосп» без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Справу повернути в Господарський суд Чернівецької області.

Головуючий суддя Г.В. Орищин

суддя Н.А. Галушко

суддя Л.С. Данко