ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2017 р. Справа № 907/725/16

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії

головуючого-судді Бонк Т.Б.

суддів Скрипчук О.С.

Якімець Г.Г.

при секретарі судового засідання : Борщ І.О.

за участю представників:

від позивача - ОСОБА_2 (пред-к за довіреністю)

від відповідача 1 - Семак В.П. (пред-к за довіреністю)

від відповідача 2 - Праскович М.І.., Данилишин К.З. (пред-к за довіреністю)

розглянувши матеріали апеляційної скарги Регіонального відділення Фонду державного майна України по Закарпатській області №10-11/00117 від 10.01.2017 року

на рішення господарського суду Закарпатської області від 26.12.2016 року (суддя Васьковський О.В.)

у справі № 907/725/16

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_6, м.Ужгород

до відповідачів 1 Регіонального відділення Фонду Державного майна України по

Закарпатській області, м. Ужгород

до відповідачів 2 Концерну "Війскторгсервіс", м. Київ в особі Львівської філії Концерну "Війскторгсервіс", м. Львів

про звільнення від сплати орендної плати в сумі 334789,27 грн. та зобов'язання зарахувати сплачену орендну плату в сумі 334789,27 грн. в рахунок майбутніх платежів за договорами оренди

ВСТАНОВИВ:

рішенням господарського суду Львівської області від Закарпатської області від 26.12.2016 року у справі № 907/725/16 позов задоволено частково. Зобов'язано Регіональне відділення Фонду Державного майна України по Закарпатській області та Концерн "Війскторгсервіс" в особі Львівської філії Концерну "Війскторгсервіс" зарахувати надміру сплачену орендну плату в розмірі 334789,27 грн. в рахунок майбутніх платежів за договорами оренди індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності №17-15/05-08, №18-15/05-08, №19-15/05-08, №20-15/05-08, укладених 02.03.15 між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_6 та Регіональним відділенням Фонду Державного майна України по Закарпатській області, починаючи з 1 січня 2016 року, а саме: за договором №17-15/05-08 у розмірі 60908,17 грн., з яких 35529,71 грн. перерахованих до державного бюджету та 25378,46 грн. на рахунок балансоутримувача; за договором №18-15/05-08 у розмірі 50796,98 грн., з яких 27818,40 грн. перерахованих до державного бюджету та 22978,58 грн. на рахунок балансоутримувача; за договором №19-15/05-08 у розмірі 107278,83 грн., з яких 58750,03 грн. перерахованих до державного бюджету та 48528,80 грн. на рахунок балансоутримувача, за договором № 20-15/05-08 у розмірі 115805,29 грн., з яких 63419,35 грн. перерахованих до державного бюджету та 52385,94 грн. на рахунок балансоутримувача. В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що ст. 762 Цивільного кодексу України визначено підставу для звільнення наймача від орендної плати, а відповідним пунктом Договорів - порядок зарахування таких платежів, що фактично перераховані. Судом першої інстанції встановлено факт сплати позивачем орендної плати у період з 02.03.2015 по 27.12.2015, однак у вказаний період позивачем орендоване майно не використовувалось з незалежних від волі позивача обставин, що підтверджується наявними матеріалами справи, однак з огляду на обраний позивачем спосіб захисту порушене право позивача підлягає захисту саме шляхом зобов'язання відповідачів зарахувати надміру сплачену орендну плату в розмірі 334789,27 грн. в рахунок майбутніх платежів за відповідними договорами оренди індивідуально визначеного майна. Враховуючи встановлений факт сплати позивачем орендної плати у спірний період та констатацію судом першої інстанції права позивача на звільнення від сплати орендної плати за період, за який фактично використання орендованого майна не здійснювалось, а також враховуючи правові підстави для захисту порушеного права позивача, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позову частково.

В апеляційній скарзі відповідач -1 просить дане рішення скасувати в частині задоволення позову про зобов'язання РВ ФДМУ по Закарпатській області зарахувати суму 185 517, 49 грн. орендної плати як надміру сплаченої в рахунок майбутніх платежів та в цій частині прийняти нове рішення про відмову в позові. Мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції невірно про трактовано поняття «надміру сплачена сума»; позивач в добровільному порядку сплачував орнедні платежі; орендар прийняв майно за актом прийому -передачі без заперечень; орнедар не звертався до орендодавця з вимогою про зменшення розміру орендної плати та звільнення від такої в період сплати ним такої плати.

Відповідно до ч.2 ст.101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі та у відзиві, заслухавши пояснення представників сторін у судових засіданнях, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задоволити, а рішення господарського суду першої інстанції скасувати частково з наступних підстав.

Судами встановлено, що 02.03.2015 року між Регіональним відділенням Фонду Державного майна України по Закарпатській області та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 укладено ряд договорів оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності, а саме:

№17-15/05-08, згідно п.1.1. якого Регіональне відділення Фонду державного майна України по Закарпатській області (орендодавець) передало, а відповідач (орендар) прийняв у строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене нерухоме майно: вбудовані нежитлові приміщення (поз.13-3,13-4) загальною площею 37.5 кв.м. будівлі літ.А (реєстровий номер 33689922.33.АААААЖ739), розміщені за адресою: АДРЕСА_2, що перебувають на балансі Львівської філії Концерну "Військторгсервіс", (балансоутримувач), вартість якого визначена згідно з висновком про вартість станом на 31.10.14 і становить за незалежною оцінкою 252525,00 грн.; майно за цим договором передається в оренду з метою розміщення офісних приміщень;

№18-15/05-08, згідно п. 1.1. якого Регіональне відділення Фонду державного майна України по Закарпатській області (орендодавець) передало, а відповідач (орендар) прийняв у строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене нерухоме майно: вбудовані нежитлові приміщення (поз.1-3) загальною площею 68.1 кв.м. магазину №41 літ. А (реєстровий номер 33689922.33.АААААЖ734), розміщені за адресою: АДРЕСА_3, що перебувають на балансі Львівської філії Концерну "Військторгсервіс", (балансоутримувач), вартість якого визначена згідно з висновком про вартість станом на 31.10.14 і становить за незалежною оцінкою 237260,00 грн.; майно за цим договором передається в оренду з метою розміщення кафе, що здійснює продаж товарів підакцизної групи;

№19-15/05-08, згідно п. 1.1. якого Регіональне відділення Фонду державного майна України по Закарпатській області (орендодавець) передало, а відповідач (орендар) прийняв у строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене нерухоме майно: вбудовані нежитлові приміщення (поз.1-6) загальною площею 151.4 кв. м. магазину №1 літ. А (реєстровий номер 33689922.33.АААААЖ732), розміщені за адресою: АДРЕСА_3, що перебувають на балансі Львівської філії Концерну "Військторгсервіс", (балансоутримувач), вартість якого визначена згідно з висновком про вартість станом на 31.10.14 і становить за незалежною оцінкою 417561,00 грн.; майно за цим договором передається в оренду з метою розміщення торгівельного об'єкту з продажу непродовольчих товарів;

№20-15/05-08, згідно п.1.1. якого Регіональне відділення Фонду державного майна України по Закарпатській області (орендодавець) передало, а відповідач (орендар) прийняв у строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене нерухоме майно: вбудовані нежитлові приміщення (поз.1-16) загальною площею 399,6 кв.м. магазину № 9 літ. А (реєстровий номер 33689922.33.АААААЖ733), розміщені за адресою: АДРЕСА_3, що перебувають на балансі Львівської філії Концерну "Військторгсервіс", (балансоутримувач), вартість якого визначена згідно з висновком про вартість станом на 31.10.14 і становить за незалежною оцінкою 1014184,00 грн.; майно за цим договором передається в оренду з метою розміщення торгівельного об'єкту з продажу продовольчих товарів, крім товарів підакцизної групи;

Розділом 3 договорів визначено розмір орендної плати та порядок її сплати, зокрема, передбачено, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорцій її розподілу, затвердженої постановою КМУ від 04.10.1995 р. № 786, і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку - грудень 2014 року: 3975,64 грн. за договором № 17-15/05-08, 3112,76 грн. за договором № 18-15/05-08, 6573,89 грн. за договором № 19-15/05-08, 7096,38 грн. за договором № 20-15/05-08. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 70% до 30% щомісяця не пізніше15 числа місяця наступного за звітним відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

На виконання умов вказаних у вищенаведених договорах, позивачем та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Закарпатській області 02.03.15 підписано акти приймання-передавання майна в оренду, згідно яких майно за договорами оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності №17-15/05-08, №18-15/05-08, №19-15/05-08, №20-15/05-08, укладеними 02.03.15 передане Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Закарпатській області та отримане відповідачем у задовільному стані.

За умовами п. 2.1. договорів орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами договору та акту приймання - передавання майна.

За твердженням позивача, після підписання актів приймання - передачі орендованого майна згідно зазначених договорів оренди, ним було виявлено, що передані йому в оренду приміщення без його дозволу зайняті фізичною особою - підприємцем ОСОБА_8

Рішенням господарського суду Закарпатської області від 31.07.2015 року у справі № 907/681/15, яке набрало законної сили відповідно до постанови Львівського апеляційного господарського суду від 15.09.2015, встановлено факт незаконного зайняття фізичною особою - підприємцем ОСОБА_8, переданих позивачеві приміщень за договорами оренди від 02.03.2015, та задоволено позовні вимоги про зобов'язання фізичної особи-підприємця ОСОБА_8 усунути перешкоди у користуванні фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 нерухомим майном шляхом звільнення нежитлових приміщень: вбудованих нежитлових приміщень (поз.13-3,13-4) загальною площею 37.5 кв.м. будівлі літ.А (реєстровий номер 33689922.33.АААААЖ739), що розміщені за адресою: АДРЕСА_2; вбудованих нежитлових приміщень (поз.1-3) загальною площею 68.1 кв.м. магазину №41 літ.А (реєстровий номер 33689922.33.АААААЖ734), що розміщені за адресою: АДРЕСА_3; вбудованих неежитлових приміщень (поз.1-6) загальною площею 151,4 кв.м. магазину №1 літ.А (реєстровий номер 33689922.33.АААААЖ732), що розміщені за адресою: АДРЕСА_3; вбудованих нежитлових приміщень (поз.1-16) загальною площею 399,6 кв. м. магазину № 9 літ. А (реєстровий номер 33689922.33.АААААЖ733), що розміщені за адресою: АДРЕСА_3.

Зі змісту зазначеного рішення суду у справі № 907/681/15 вбачається, що ОСОБА_8 підтвердив, що займав спірні приміщення у спірний період, і ним не надано доказів щодо законності права користування спірними приміщеннями, а відтак ним порушено право ФОП ОСОБА_6 на користування орендованими приміщеннями.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи постанов Міського відділу державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції, винесених в ході примусового виконання рішення господарського суду Закарпатської області у справі № 907/681/15, об'єкт оренди за договором оренди № 17-15/05-08 від 02.03.2015 фактично був переданий позивачеві 10.12.2015, а об'єкти оренди за договорами оренди № 18-15/05-08, № 19-15/05-08, № 20-15/05-08 -- 28.12.2015.

З долучених до матеріалів справи розрахунків суми позовних вимог вбачається, що позивачем сплачувалася орендна плата за період з 02.03.2015 по 27.12.2015 на загальну суму 334789,27 грн., в т.ч. за договором №17-15/05-08 в розмірі 60908,17 грн. за період з 02.03.2015 по 09.12.2015, за договором №18-15/05-08 - 50796,98 грн., за договором №19-15/05-08 - 107278,83 грн., за договором №20-15/05-08 - 115805,29 грн. за період з 02.03.2015 по 27.12.2015. згідно виставлених рахунків.

Предмет позову (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) - 1) зобовязання звільнення ФОП ОСОБА_6 від сплати орнедної плати в розмірі 332789,27 грн. за договорами оренди за період з 02.03.2015 року по 09.12.2015 року (за договором оренди №17-15/05-08), та по 27.12.2015 року (за договорами оренди №18-15/05-08, №19-15/05-08, №20-15/05-08). 2) зобов'язання зарахувати надміру сплачену орендну плату в розмірі 334789,27 грн. в рахунок майбутніх платежів за договорами оренди індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності №17-15/05-08, №18-15/05-08, №19-15/05-08, №20-15/05-08 від 02.03.15, починаючи з 01.01.2016 року.

Позивач, враховуючи факт сплати орендної плати у період з 02.03.2015 по 27.12.2015 в загальній сумі 334789,27 грн., вважає, що має право у відповідності до приписів ст. 762 Цивільного кодексу України на звільнення від сплати орендної плати за час, протягом якого майно не могло бути використаним через обставини, за які він не відповідає, та на зарахування цієї надміру сплаченої орендної плати в рахунок майбутніх платежів за договорами оренди.

На думку позивача підстава позову про звільнення від сплати орендної плати - ч.6 ст. 762 ЦК України, а підстава позову про зарахування сплаченої орендної плати в рахунок майбутніх платежів - п. 3.9 договорів оренди.

З матеріалів справи вбачається, що згідно актів приймання - передавання майна в оренду від 02.03.2015 року орендар ФОП ОСОБА_6 прийняв орендовані нежитлові приміщення без зауважень

Представник позивача в судовому засіданні в апеляційному провадженні пояснила, що перед укладенням Договору з боку позивача спірні приміщення були оглянуті безперешкодно, і такі були вільними.

Згідно ч. 6 ст.762 ЦК України наймач звільняється від орендної плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Так, судами дійсно встановлено, що передані позивачу спірні орендовані приміщення за договорами оренди не могли використовуватися позивачем (орендарем), оскільки йому чинилися перешкоди в користуванні такими третьою особою, що встановлено судовими рішеннями у справі № 907/681/15. Чинення перешкод позивачу орендодавцем (відповідачем - 1) чи балансоутримувачем (відповідачем - 2) в користуванні приміщеннями не встановлено.

Разом з тим, звільнення від орендної плати є вольовим актом сторони, орендаря, таке не є автоматичним, оскільки орендар повинен заявити про таке своє право орендодавцю. У даному випадку в матеріалах справи відсутні докази звернення позивача до орендодавця з метою вирішення питання про звільнення від орендної плати, як і відсутні докази про звернення позивача з заявою про зменшення розміру орнедної плати на підставі ч.4 ст. 762 ЦК України. У матеріалах справи відсутня відмова відповідача- 1 у звільненні чи зменшенні від сплати орендної плати. Натомість, позивач звернувся до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні орендованим приміщення, що чинилися третьою особою. Докази укладення будь яких договорів відповідача - 1 з ФОП ОСОБА_8 у матеріалах справи відсутні, існування таких також заперечив представник відповідача - 1.

Також встановлено, що позивач у спірний період сплачував орендну плату, виконуючи свій обов'язок згідно договорів оренди (п. 5.3.).

Згідно ст. 607 ЦК України зобов'язання припиняється неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає.

Однак, як встановлено, відносини за договорами оренди не були припинені у зв'язку з обставинами, які перешкоджали позивачу користуватися орендованими приміщеннями у період березня - грудня 2015 року.

Крім того, скаржником за існуючих обставин не доведено, що саме відповідач - 1 як орендодавець та відповідач - 2 як балансоутримувач майна порушили його майнові права, враховуючи той факт, що позивач, несучи майнові витрати у формі орендної плати, не міг використовувати приміщення у зв'язку з неправомірними діями третьої особи.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що позовна вимога про звільнення ФОП ОСОБА_6 від сплати орендної плати на суму 334789,27 грн. до відповідачів є безпідставною, наслідком чого є відмова в позові. Відтак, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції у резолютивній частині рішення про відмову у позові про звільнення позивача від сплати орнедної плати на суму 334789,27 грн.

Однак, суд першої інстанції у оскаржуваному рішенні констатував факт, що позивач підлягає звільненню від сплати орендної плати за вказаний період на суму 334789,27 грн., однак при цьому у позові про звільнення від сплати орендної плати на суму 334789,27 грн. за договорами оренди відмовив.

Апеляційний суд, враховуючи вищенаведене, вважає, що з мотивувальної частини оскаржуваного рішення суду першої інстанції слід виключити констатацію факту та висновок суду першої інстанції про те, що позивач підлягає звільненню від сплати орендної плати за спірний період на суму 334789,27 грн.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про залишення оскаржуваного рішення суду першої інстанції в частині відмови у позові про звільненні від сплати орнедної плати в сумі 334789,27 грн. - без змін, з вищенаведеною власною мотивацією висновку про відмову у позові в цій частині.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання зарахувати надміру сплачену суму орендної плати у розмірі 334789,27 грн. за договорами оренди в рахунок майбутніх платежів з 01.01.2016 року, то апеляційний суд зазначає наступне.

Пунктом 3.9. договорів оренди сторони погодили, що надміру сплачена сума орендної плати, що надійшла до бюджету, підлягає в установленому порядку заліку в рахунок майбутніх платежів, а у разі неможливості такого заліку у зв'язку з припиненням орендних відносин - поверненню орендарю.

Пунктом 16 Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Мікстів України від 04.10.1995 № 786, передбачено, що суми орендної плати, зайво перераховані до бюджету або орендодавцеві, зараховуються в рахунок наступних платежів або повертаються платникові в 5-денний термін від дня одержання його письмової заяви.

Позивач «надміру сплаченою сумою» вважає суму в розмірі 334 789,27 грн., яку було сплачено ним та зараховано на рахунки відповідачів у період, коли існували обставини, за яких йому чинилися перешкоди в користуванні орендованими приміщеннями.

Натомість відповідачі не погоджуються з таким трактуванням позивачем поняття «надміру сплачена сума», та відповідач - 1 зазначає, що надміру сплачена сума - це сума коштів, яка сплачена понад встановлену норму, а в даному випадку - понад погоджений сторонами розмір орендної плати за договорами оренди.

Згідно ст. 213 ЦК України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів.

Докази про звернення сторін до суду з вимогою про тлумачення спірного терміну - відсутні.

Наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787 «Про повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів» не визначено поняття надміру зарахованих коштів. Цей Порядок визначає процедури повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії (далі - платежі).

Позивач не заперечує, що сплачені ним спірні кошти у розмірі 334 789,27 грн. є орендною платою за договорами оренди, і що він виконував такий обов'язок відповідно до умов договорів оренди, та ним не доведено, що кошти у розмірі 334 789,27 грн. є сплаченими понад суму орендної плати, яку він був зобов'язаний сплачувати згідно умов договорів оренди.

Зважаючи на наведене, керуючись загальноприйнятими значеннями слів та термінів, апеляційний суд вважає, що у даному випадку п. 3.9 договорів оренди не підлягає застосуванню щодо коштів у розмірі 334 789,27 грн., оскільки такі не можуть вважатися надміру сплаченими, а сплаченими на виконання договірного обов'язку за чинними договорами оренди..

А відтак, апеляційний суд вважає, що позовна вимога про зобов'язання зарахувати надміру сплачену суму орнедної плати у розмірі 334789,27 грн. за договорами оренди у рахунок майбутніх платежів з 01.01.2016 року є безпідставною, у зв'язку з чим рішення суду першої інстанції про задоволення позову в частині зазначеної позовної вимоги підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення в цій частині - про відмову в позові.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи наведене, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити, а рішення господарського суду першої інстанції - скасувати частково з прийняттям у цій частині нового рішення про відмову у позові про зобов'язання зарахувати надміру сплачену суму орнедної плати у розмірі 334789,27 грн. за договорами оренди в рахунок майбутніх платежів за договорами оренди, починаючи з 01.01.2017 року.

При частковому скасуванні рішення суду першої інстанції проводиться новий розподіл судових витрат на підставі ст.49 ГПК України.

Відтак, враховуючи те, що у позові відмовлено повністю судовий збір, сплачений позивачем в суді першої інстанції, покладається на позивача. Оскільки апеляційним судом скаржнику було відстрочено сплату судового збору у розмірі 11 587,22 грн. до прийняття рішення у справі, а судовий збір за подання апеляційної скарги розраховується незалежно від того, чи оскаржується рішення суду повністю чи частково, оскільки апеляційним судом переглядається все рішення, та зважаючи на задоволення апеляційної скарги, з позивача в доход Державного бюджету України слід стягнути 11587,22 грн. за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись, ст. ст. 99, 101, 103, 104, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Закарпатській області №10-11/00117 від 10.01.2017 року - задоволити.

Рішення господарського суду Львівської області від Закарпатської області від 26.12.2016 року у справі № 907/725/16 в частині задоволення позову про зобов'язання зарахувати надміру сплачену орендну плату в розмірі 334789,27 грн. в рахунок майбутніх платежів за договорами оренди індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності №17-15/05-08, №18-15/05-08, №19-15/05-08, №20-15/05-08 від 02.03.15, починаючи з 01.01.2016 року - скасувати. Прийняти в цій частині нове рішення.

У позові фізичної особи-підприємця ОСОБА_6, про зобовязання зарахувати надміру сплачену орендну плату в розмірі 334789,27 грн. в рахунок майбутніх платежів за договорами оренди індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності №17-15/05-08, №18-15/05-08, №19-15/05-08, №20-15/05-08 від 02.03.15, починаючи з 01.01.2016 року, - відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_6 (АДРЕСА_1, ід.код. НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 11587,22грн. в доход Державного бюджету України (отримувач коштів УДКСУ у Личаківському районі м.Львова, код за , банк отримувача ГУДКСУ у Львівській області, код банку отримувача (МФО) 825014, рахунок отримувача 2006) за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Місцевому господарському суду видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з Розділом ХІІ-1 ГПК України.

Справу направити в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови виготовлено 23.02.2017 року

Головуючий - суддя Т.Б. Бонк

Судді О.С. Скрипчук

Г.Г. Якімець