ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

14 лютого 2017 р. Справа № 902/5/17

за позовом:Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1 (АДРЕСА_1)

до:Комунального підприємства "Бершадське житлово-комунальне підприємство", (24400, Вінницька область, м. Бершадь, вул. Картвелішвілі, 44)

про стягнення 103924,65 грн.

Головуючий суддя Колбасов Ф.Ф.

Cекретар судового засідання Вознюк К.В.

Представники

позивача: ОСОБА_2 - представник за довіреністю;

відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ :

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Вінницької області з позовом про стягнення з Комунального підприємства "Бершадське житлово-комунальне підприємство" 103924,65 грн. основного боргу за договором на закупівлю товару за державні кошти №1/16-НП від 04.05.2016 року. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач частково не розрахувався за пальне, що стало причиною утворення заборгованості у вказаній сумі.

За вказаним позовом 12.01.2017 року судом порушено провадження у справі №902/5/17 та призначено судове засідання на 14.02.2017 року.

В судове засідання 14.02.2017 року прибув представник позивача, який підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовільнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, витребуваних пояснень та доказів суду не надав, хоча про дату та місце судового засідання його було повідомлено належним чином.

Ухвала суду від 12.01.2017 року про порушення провадження у справі №902/5/17 направлялась відповідачу рекомендованою поштою з повідомленням про вручення на адресу, вказану в позові - 24400, Вінницька область, м. Бершадь, вул. Картвелішвілі, 44. Конверт з ухвалою суду, надісланий на цю адресу 02.02.2017 року повернувся до суду невитребуваним.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням юридичної особи - Комунального підприємства "Бершадське житлово-комунальне підприємство" є наступна адреса: 24400, Вінницька область, м. Бершадь, вул. Картвелішвілі, 44.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ГПК України, ухвала про порушення провадження у справі надсилається зазначеним особам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

В п.3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №11 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" вказано, що за змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

При неявці відповідача в судове засідання суд враховує, що відповідно до ч.1 ст.19 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" у разі якщо зміна відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі, не пов'язана із змінами, що вносяться до установчих документів юридичної особи, або не підлягає державній реєстрації, особа, уповноважена діяти від імені юридичної особи (виконавчого органу), подає (надсилає рекомендованим листом з описом вкладення) державному реєстратору за місцезнаходженням реєстраційної справи юридичної особи заповнену реєстраційну картку про внесення змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі.

Крім того, суд звертає увагу на п.4 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 02.06.2006 року № 01-8/1228 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році", п.11 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007 року № 01-8/123 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році" в яких наголошується, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Також суд зазначає, що відповідно до пункту 2.6.15 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013 року № 28 (з подальшими змінами) на звороті у лівому нижньому куті оригіналу процесуального документа, який виготовляється судом та залишається у справі, проставляється відповідний штамп суду з відміткою про відправлення документа, що містить вихідний реєстраційний номер, загальну кількість відправлених примірників документа, дату відправлення, підпис працівника, який її здійснив, та може містити відмітку про отримання копії процесуального документа уповноваженим представником адресата.

Як наголошується в п.19 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 13.08.2008 року № 01-8/482 "Про деякі питання застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2008 року" дана відмітка, за умови, що її оформлено відповідно до наведених вимог названої Інструкції, є підтвердженням належного надсилання копій процесуального документа сторонам та іншим учасникам судового процесу.

На першому примірнику ухвали від 12.01.2017 року, яка наявна в справі, є штамп суду з відміткою про відправку документа. Дана відмітка оформлена відповідно до вимог Інструкції з діловодства в господарських судах України наведених вище, а тому суд дійшов висновку, що вона є підтвердженням належного надсилання копії процесуального документа сторонам.

Отже, відповідач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду даної справи, проте в жодне судове засідання по даній справі відповідач не з'явився та про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином про час і місце розгляду судової справи і забезпечення явки останнього в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів.

Окрім того, суд враховує, що статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР), кожній особі гарантовано право на справедливий і відкритий розгляд при визначенні її громадських прав і обов'язків впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Враховуючи те, що норми ст.ст. 38, 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п.4 ч.3 ст.129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів.

Проте, відповідач своїм правом на участь у засіданнях суду та наданні письмових або усних пояснень не скористався, а тому, беручи до уваги приписи ч.1 ст.69 ГПК України щодо строків вирішення спору та той факт, що неявка в засідання суду відповідача або його представника, належним чином та відповідно до законодавства повідомленого про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи, суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними у ній матеріалами, відповідно до приписів ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

За відсутності відповідного клопотання справа розглядається без фіксації судового процесу технічними засобами.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд встановив, що 04.05.2016 року між позивачем - фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 та Комунальним підприємством "Бершадське житлово-комунальне підприємство" було укладено договір на закупівлю товарів за державні кошти №1/16 згідно повідомлення № 73 від 15.04.2016 року про акцепт пропозиції конкурсних торгів або цінової пропозиції, де переможцем конкурсних торгів став позивач.

Відповідно до цього договору, позивач як учасник, зобов'язався поставити відповідачу як замовнику у 2016 році нафтопродукти, а саме: пальне марки А-92 у кількості 26931 л., пальне марки А-95 у кількості 1197 л., дизельне пальне у кількості 17155 л. (п.п.1.1., 1.2 договору на закупівлю товару за державні кошти №1/16-НП від 04.05.2016 року).

Ціна договору складає 917830 грн. (п. 3.1. договору на закупівлю товару за державні кошти №1/16-НП від 04.05.2016 року).

Розрахунки за фактично поставлений товар проводяться у безготівковій формі виходячи із бюджетного фінансування (кошторису) але не пізніше 10 банківських днів з дати зарахування коштів на рахунок замовника, з відповідним призначенням. Відповідно до п. 2 ст. 692 ЦК України оплата за поставлений товар здійснюється з розстроченням платежу та безпосередньо залежить від бюджетного фінансування (п. 4.1. договору на закупівлю товару за державні кошти №1/16-НП від 04.05.2016 року).

Відповідно до пункту 10.1 договору на закупівлю товару за державні кошти № 1/16-НП від 04.05.2016 року сторони встановили, що умови цього договору застосовуються до взаємовідносин, що виникли між ними до моменту укладення даного договору згідно з п. 3 ст. 631 ЦК України. Тобто договір набирає чинності з 01 січня 2016 року та діє до 31.12.2016 року, а в частині проведення розрахунків - до повного їх завершення.

Позивач у 2016 році поставив відповідачу нафтопродукти на загальну суму 516977,18 грн., а саме:

- 31.01.2016 року на суму 87690,45 грн., що підтверджується видатковою накладною №269 від 31.01.2016 року;

- 29.02.2016 року на суму 50140,05 грн., що підтверджується видатковою накладною №547 від 29.02.2016 року;

- 30.03.2016 року на суму 67377,45 грн., що підтверджується видатковою накладною №846 від 30.03.2016 року;

- 29.04.2016 року на суму 76703,40 грн., що підтверджується видатковою накладною №1167 від 29.04.2016 року;

- 31.05.2016 року на суму 61528,06 грн., що підтверджується видатковою накладною №1489 від 31.05.2016 року;

- 30.06.2016 року на суму 56521,96 грн., що підтверджується видатковою накладною №1794 від 30.06.2016 року;

- 31.07.2016 року на суму 74400,03 грн., що підтверджується видатковою накладною №2107 від 31.07.2016 року;

- 18.08.2016 року на суму 42615,78 грн., що підтверджується видатковою накладною №2264 від 18.08.2016 року.

Згідно обопільно підписаного сторонами акту звірки взаємних розрахунків на 16.08.2016 року, за січень - березень 2016 року, станом на 01.01.2016 року у відповідача наявна заборгованість в сумі 42865,00 грн., а після вказаної дати станом на 16.08.2016 року - 103924,65 грн.

Відповідач за одержаний товар частково розраховувався, сплативши загалом 455917,98 грн., зокрема: 15.01.2016 року - 90000,00 грн.; 05.02.2016 року - 50000,00 грн.; 23.02.2016 року- 12350,40 грн.; 26.02.2016 року - 20000,00 грн.; 29.02.2016 року - 20000,00 грн.; 09.03.2016 року - 25000,00 грн.; 28.03.2016 року - 10000,00 грн.; 15.04.2016 року - 20000,00 грн.; 20.04.2016 року - 10000,00 грн.; 29.04.2016 року - 26427,88 грн.; 11.05.2016 року - 51062,50 грн.; 23.05.2016 року - 10000,00 грн.; 27.05.2016 року - 26077,20 грн.; 22.06.2016 року - 5000,00 грн.; 24.06.2016 року - 7000,00 грн.; 29.06.2016 року - 3000,00 грн.; 01.07.2016 року - 10000,00 грн.; 08.07.2016 року - 50000,00 грн.; 22.07.2016 року - 10000,00 грн.

24.11.2016 року позивач направив відповідачу претензійний лист від 22.11.2016 року з вимогою про сплату боргу в сумі 103924,65 грн. по договору на закупівлю товару за державні кошти № 1/15-НП від 17.07.2015 року та по договору на закупівлю товару за державні кошти № 1/16 від 04.05.2016 року. Претензійний лист залишено без відповіді та задоволення.

Враховуючи здійснені відповідачем розрахунки, сума основного боргу складає 103924,20 грн., виходячи з того, що: 516977,18 грн. (загальна вартість поставленого товару по договору на закупівлю товару за державні кошти №1/16 від 04.05.2016 року) + 42865,00 грн. (заборгованість по договору на закупівлю товару за державні кошти № 1/15-НП від 17.07.2015 року станом на 01.01.2016 року, згідно обопільно підписаного сторонами акту звірки) за мінусом 455917,98 грн. (кошти, перераховані відповідачем згідно банківських виписок) = 103924,20 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші право чини.

Як зазначено в ст.174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таке ж положення містить і ст.173 Господарського кодексу України, в якій зазначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

З моменту укладення сторонами договору між ними виникли зобов'язання, які мають елементи правової природи договору поставки.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В силу ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктом 4 ст. 655 ЦК України передбачено, що до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Відповідно до ст.692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ст.632 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України, ч.7 ст.193 Господарського кодексу України)

Відповідно до ст.527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.

Доказів погашення заборгованості в сумі 103924,20 грн. за товар, одержаний за договором на закупівлю товару за державні кошти №1/16-НП від 04.05.2016 року, як і будь-яких інших пояснень та доказів, відповідач суду не надав.

В силу вимог ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами, відтак, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення 103924,20 грн. основного боргу заявлені обґрунтовано і позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. У стягненні 0,45 грн. позивачу слід відмовити, як заявлених безпідставно в зв'язку з помилкою в розрахунку.

Витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно задоволеним вимогам відповідно до ст. 49 ГПК України.

В судовому засіданні 14.02.2017 року оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Керуючись ст.ст. 4, 33, 34, 35, 44, 49, 75, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовільнити частково, на суму 103924,20 грн.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Бершадське житлово-комунальне підприємство" (24400, Вінницька область, м. Бершадь, вул. Картвелішвілі, 44; ) на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний код НОМЕР_1) 103924,20 грн. основного боргу, 1558,86 грн. відшкодування витрат на сплату судового збору.

3. В стягненні 0,45 грн. відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 16 лютого 2017 р.

Суддя Колбасов Ф.Ф.

віддрук. 2 прим.:

1 - до справи

2 - відповідачу 24400, Вінницька область, м. Бершадь, вул. Картвелішвілі, 44