ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2017 р.Справа № 922/4211/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Сальнікової Г.І.

при секретарі судового засідання Гончарові В.В.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Центренерго" (м. Київ) особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції, смт. Слобожанське (Харківської області)
до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", (м. Київ ) в особі Регіональної філії "ОСОБА_1 залізниця", (м. Харків)
про стягнення 313512,40 грн.
за участю представників:

позивача - ОСОБА_2, довіреність №445/22 від 13.12.2016 року;

відповідача - ОСОБА_3, довіреність №2260 від 28.10.2016 року;

ОСОБА_4, довіреність №2271 від 28.10.2016 року

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Публічне акціонерне товариство "Центренерго" особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної, звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "ОСОБА_1 залізниця" на свою користь штраф, який виник у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором №2267 про транспортно-експедиційне обслуговування від 10.02.2010. Відповідно вимог позовної заяви, заявлена до стягнення сума заборгованості становить 313512,40 грн. Судові витрати просить суд покласти на відповідача.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 18.01.2017 року задоволено усне клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи; задоволено клопотання представника відповідача про продовження строку розгляду справи № 922/4211/16 за межами встановленого двохмісячного строку на підставі ст.69 ГПК України та продовжено строк розгляду спору по справі № 922/4211/16 на 15 днів до 20.02.2017 року; розгляд справи відкладено на 13 лютого 2017 р. о 10:30год., відповідно до приписів ст. 77 ГПК України.

13.02.2017 року через канцелярію суду, до матеріалів справи від відповідача надійшло клопотання (вх. № 4902) про долучення копії заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог від 19.01.2017 р. за вих. № Н-31/20 з доказами її направлення, супровідний лист від 31.01.2017 р. за вих. № НЮ-26/30, акту звірки взаєморозрахунків від 26.01.2017 р. з додатками, фіскальний чек про їх направлення позивачу, інформація щодо розміру визнаних позовних вимог. Надані відповідачем документи досліджено та долучено судом до матеріалів справи.

Позивач у судовому засіданні 13.02.2017 року заявлені позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач у судовому засіданні 13.02.2017 р. позов визнав частково та просив суд зменшити до10 % розмір заявленого до стягнення штрафу.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 13.02.2017 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду даної справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив:

У період з червня по серпень 2016 року на адресу Публічного акціонерного товариства Центренерго в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції (надалі - Позивач) надходила вугільна продукція від наступних постачальників:

- товариство з обмеженою відповідальністю Мегапромінвест за договором поставки вугілля №111/14 від 08.06.2016 року;

- товариство з обмеженою відповідальністю Шахтоуправління Донбас за договором поставки вугілля №111/1 від 15.01.2016 року;

- товариство з обмеженою відповідальністю Дантрейд ЛТД за договором поставки вугілля №111/48 від 12.11.2015 року;

- товариство з обмеженою відповідальністю Дантрейд ЛТД за договором поставки вугілля №111/16 від 15.06.2016 року.

Поставка вугільної продукції здійснювалася залізничним транспортом на підставі договору №2267 про транспортно-експедиційне обслуговування від 10.02.2010 року (далі - Договір), укладеного між позивачем та статутним територіально-галузевим обєднанням ОСОБА_1 залізниця, яке на теперішній час має назву Регіональна філія ОСОБА_1 залізниця публічного акціонерного товариства Українська залізниця відповідач).

Відповідно до п.1.1 та п.2.1.1 договору, відповідач зобовязався за плату надавати послуги з транспортно-експедиційного обслуговування, а саме здійснювати експортно-імпортні та внутрішні перевезення вантажів призначенням/відправленням зі станцій ОСОБА_1 залізниці та залізниць України.

На виконання вищезазначеного договору у період з 01.06.2016 року по 31.08.2016 року на станцію ОСОБА_1 залізниці на адресу Позивача було доставлене вугілля відповідно наступних залізничних накладних:

За червень 2016 року №№ 48714257, 48714265, 48882732 з простроченням часу доставки вантажу на загальну суму 4 906,70 грн., що підтверджується календарними штемпелями прибуття вантажу у залізничних накладних та відображено у таблиці розрахунку штрафів.

За липень 2016 року №№: 49297070, 49729163, 49729155, 49799000, 49577372, 49577653, 49577711, 49577745, 49577760, 49577778, 49578446, 49597081, 49729130, 49597248, 49597362, 49597404, 49599921,49603137,49603301,49754310, 49729171, 49284912, 49284920, 49312580, 49405533, 49405574, 49420979, 49421167, 49421274, 49421316, 49421340, 49424294,49430804, 49754328, 49597396, 49525512, 49486368, 49601354 з простроченням часу доставки вантажу на загальну суму 110 314,40 грн., що підтверджується календарними штемпелями прибуття вантажу в залізничних накладних та відображено у таблиці розрахунку штрафів.

За серпень 2016 року №№46052437, 49764343, 49776206, 49973829, 50020791, 50259928, 49578446 (акт загальної форми від 06.08.2016 р.), 49646029, 49646060, 49870132, 49870116, 49870124, 49870108, 50141605, 49842065, 49842735, 49843923, 49847213, 49868649, 50020809, 49868656, 50020775, 49871106, 49871783, 50020783, 50141613, 50058114, 50253871, 50403161, 50413798, 50403179, 50254002, 50254697, 50413780, 50413772, 50267798 (акт загальної форми від 23.08.2016р), 50403195, 50403187, 50268580, 50269158, 49872120, 49872179, 49872195, 49872203, 49872229, 49872567, 49872617, 49872682, 50082478, 50082494, 49898448, 49939770, 49939895, 50100213, 50011287, 50052075, 50101799, 50101815, 50101823, 49890866, 50093699, 49890890, 50093681, 49968209, 49898026 з простроченням часу доставки вантажу на загальну суму 198 291,30 гри., що підтверджується календарними штемпелями прибуття вантажу в залізничних накладних та відображено у таблиці розрахунку штрафів.

Як вбачається з календарних штемпелів відправки та прибуття вантажу, зазначених у графах 51, 52, 56 залізничних накладних, перевезення даної вугільної продукції було здійснене відповідачем з простроченням часу доставки, про що було зазначено у відповідній Таблиці розрахунку штрафів за прострочення у доставці палива на ст. Лиман Південної залізниці Зміївській ТЕС (надалі таблиця)

Відповідно до цієї таблиці, яка була складена позивачем на підставі Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги та коефіцієнтів, що застосовуються до збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги (Тарифне керівництво №1), затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26.03.2009 р № 317, загальна сума штрафу за прострочення у доставці вантажу складає 313512,40 грн.

Відповідно до п.п. 1.1.1 п.1.1 Розділу 1 Правил обчислення термінів доставки вантажів (ст.41, 116 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644 зазначено, що залізниці зобов'язані доставляти вантажі за призначенням у такі терміни, зокрема, у разі перевезення вантажною швидкістю вагонними відправками та відправками у великотоннажних контейнерах дрібними відправками та відправками в середньотонажних контейнерах з розрахунку 1 доба на кожні повні та неповні 200 км.

Отже, виходячи з вищезазначеної норми діючого законодавства вбачається, що оскільки відстань від станції відправлення вантажу до станції прибуття вантажу дорівнює 300 км, то кількість діб для перевезення вантажу становить 2 доби.

Відповідно до п.2.4 Правил обчислення термінів доставки вантажів зазначено, що терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються на одну добу, зокрема, на операції, пов'язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Таким чином, у даному випадку остаточний термін доставки вантажу складає - 3 доби.

Як вбачається з календарних штемпелів відправки та прибуття вантажу, зазначених у графах 51, 52, 56 залізничних накладних, перевезення даної вугільної продукції було здійснене відповідачем з простроченням часу доставки, про що було зазначено у відповідній таблиці розрахунку штрафів за прострочення у доставці палива на ст. Лиман Південної залізниці Зміївській ТЕС.

Отже, враховуючи вищезазначені приписи діючого законодавства та з метою правового врегулювання спірних питань, повязаних з простроченням доставки вантажу, позивачем були направлені на адресу відповідача претензії за вих. №25/7006-6137, №25/7007-6138, №25/7008- 6139 від 10.10.2016 з доданими до неї підтверджуючими документами, у якої позивач вимагав від відповідача сплатити нарахований штраф у вищевказаному розмірі на відповідний поточний рахунок.

Однак відповідач, в порушення ст.135 Статуту залізниць України, відповіді на вищезазначені претензії не надав.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

У відповідності зі статтею 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та статтею 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший субєкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконати її обовязку.

Господарські зобовязання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

За своєю правовою природою договір, укладений між позивачем та відповідачем, є договором транспортного експедирування.

Відповідно до ст. 929 Цивільного кодексу України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Відповідно до ст. 931 ЦК України, розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом.

Згідно статті 22 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, за договором залізничного перевезення вантажу, залізниця зобов'язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу.

Відповідно до ст.41 Статуту залізниць України зазначено, що залізниці зобовязані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць.

У ст.116 Статуту залізниць України зазначено, що за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб'єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув. Залізниця не несе відповідальності за порушення термінів доставки, якщо порушення сталося внаслідок стихійного лиха або з інших, не залежних від залізниці обставин.

Терміни доставки вантажів встановлені Правилами обчислення термінів доставки вантажів, затверджених наказом Мінтрансу України від 21.11.2000 року № 644, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 року за № 865/5086.

Статтею 131 Статуту залізниць України зазначено, що претензії, що виникли з приводу перевезення вантажів, заявляються залізниці призначення вантажу. Претензії вантажоодержувачів щодо штрафів заявляються залізниці призначення.

Відповідно до ст.134 Статуту залізниць України, претензії до залізниць можуть бути заявлені протягом шести місяців. Зазначені терміни обчислюються, зокрема, від дня видачі вантажу - для претензій з приводу прострочення доставки вантажу.

Згідно зі ст.135 Статуту залізниць України, претензія підлягає розгляду протягом 1 місяця. У разі часткового задоволення або відхилення претензій у повідомленні мають бути зазначені підстави рішення залізниці з посиланням на відповідні статті цього Статуту. У цих випадках подані з претензією документи повертаються заявнику.

У ст.136 Статуту залізниць України зазначено, що позови до залізниць можуть бути подані у шестимісячний термін, який обчислюється відповідно до вимог пункту 134 цього Статуту.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання, в силу статті 525 Цивільного кодексу України, не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що на адресу Позивача (одержувача вантажу) надійшли вагони з вугіллям за вищевказаними залізничними накладними

Наведені накладні є двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення спірного вантажу, яка фактично була укладена між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Судом встановлено, що накладні містять, зокрема, дані про навантаж, відстань перевезення, дати відправлення, прибуття, видачі вантажу, тарифу тощо.

За вимогами Правил видачі вантажів, оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної і дорожньої відомості. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці, або дата подачі вагона під вивантаження, якщо вона здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування (пункт 8 Правил).

Як підтверджується календарними штемпелями на залізничних накладних вантаж доставлено одержувачу з порушенням встановленого терміну доставки, який визначений згідно зі статтею 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу.

Позивачем здійснено розрахунок прострочення доставки вантажу за залізничними накладними. Згідно зазначеного розрахунку, сума штрафу становить 313512,40 грн.

Відповідач у наданому відзиві не заперечував проти претензійних вимог Позивача в частині правильності наданого розрахунку та наявності правових підстав для нарахування штрафу за прострочення доставки вантажу, а зазначив тільки про відсутність його вини, посилаючись на те, що затримка вантажу відбулася на території проведення антитерористичної операції та у вказаному відзиві просить суд зменшити розмір штрафних санкцій до 10 %.

Відповідно до п.5.1 та п.5.2 Договору № 2267 від 10.02.2010р. (т.с. І а.с. 5253) зазначено, що у разі дії обставин непереборної сили (форс-мажор): військові дії, страйки, акти державних законодавчих органів, стихійні лиха, Сторони звільнюються від відповідальності на строк дії цих обставин, або можуть відмовитися від виконання Договору, частково або в цілому, без додаткової фінансової відповідальності. Належним підтвердженням дії обставин непереборної сили та їх тривалості є довідка Торгово-промислової палати України.

З огляду на положення Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до частини 1 статті 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення (ч.2 ст. 218 Господарського кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги в сумі 4906,70 грн. за прострочення терміну доставки вантажу при перевезеннях у червні 2016 року була попередньо розглянута регіональною філією "ОСОБА_1 залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" в претензійному порядку (претензія Зміївська ТЕС від 10.10.2016 р. № 20/7006-6139 на суму 4906,70 грн.) та визнана і задоволена відповідачем шляхом подання заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог від 21.12.2016 р. № Н-13/423. Також, позовні вимоги в сумі 52882,22 грн. за прострочення терміну доставки вантажу при перевезеннях у липні-серпні 2016 року була розглянута регіональною філією "ОСОБА_1 залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" (претензії ТЕС від 10.10.2016 р. № 20/7006-6137 на суму 110314,40 грн. та № 20/7006-6138 на суму 198291,30 грн.) та визнана і задоволена відповідачем шляхом подання заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог, у зв"язку із чим, в частині позовних вимог в розмірі 57788,92 грн. суд провадження у справі припиняє в порядку п. 1.1. ч. 1 ст. 80 ГПК України, за відсутністю предмету спору.

Отже, підсумовуючи викладене, враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача штрафних санкцій у розмірі 255723,48 грн. є законними та обґрунтованими.

Разом з тим, відповідачем до суду заявлено клопотання про зменшення розміру штрафу до 10% від пред'явленої суми.

Відповідач у своєму відзиві зазначає про те, що розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. До таких пунктів, зокрема, належать міста Ровеньки, Свердловськ та Перевальський, Свердловський райони, в межах яких знаходяться залізничні станції Довжанська, ОСОБА_5, Фащевка, Ровеньки, Лобівські Копальні, які підпорядковані ДП Донецька залізниця, що не входить до складу Публічного акціонерного товариства Українська залізниця.

Прострочення терміну доставки вантажів сталося з причини довготривалого знаходження вагонів на станціях призначення навантаження Довжанська, ОСОБА_5, Фащевка, Ровеньки, Лобівські Копальні ДП Донецька залізниця, які знаходяться на території, на якій органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Зазначене підтверджується інформацією про прослідування вагонів (згідно довідки 8858е Інформація про дислокацію та стан вагонів Єдиної автоматизованої системи керування вантажними перевезеннями Укрзалізниці) (т.с. І а.с. 197-228).

Тобто, затримка вантажу відбулася на станціях навантаження на території проведення антитерористичної операції.

З моменту приймання вагонів з непідконтрольної території до моменту видачі вантажу на станції призначення при слідуванні по території регіональних філій Донецька залізниця та ОСОБА_1 залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця затримок у перевезенні вантажу допущено не було, він був доставлений на станцію призначення ОСОБА_1 на адресу вантажоодержувача в повному обсязі без його втрати. При цьому позивач не надав суду доказів, які б свідчили про нанесення йому будь-яких збитків які виникли або могли виникнути через несвоєчасну доставку вантажу.

Відповідно до п. 1 ст. 233 ГК України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011, вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

З урахуванням вищевикладеного, суд у відповідності до ст. 233 Господарського кодексу України та на підставі п. 3 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, вважає можливим, з врахуванням майнових інтересів позивача та відповідача, задовольнити клопотання відповідача частково та зменшити розмір штрафу на 10%.

Таким чином, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає штраф в розмірі 230151,32 грн.

Згідно п. 4 частини третьої статті 129 Конституції України та ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, відповідач не надав доказів зменшення або погашення суми заборгованості.

За приписами статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд, у визначеному законом порядку, встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Судовий збір, сплачений позивачем при подачі позовної заяви, в разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.1, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "ОСОБА_1 залізниця" (61052, м. Харків, вул.Конарєва, 7, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції (63460, Харківська обл., Зміївський р-н, смт.Слобожанське, Балаклійське шосе, 2, ) - 230151,32 грн. штрафу; 4702,69 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення 57788,92 грн. штрафу провадження у справі припинити.

В частині стягнення штрафу в сумі 25572,16 грн. відмовити.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 20.02.2017 р.

Суддя ОСОБА_6