ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2017 року Справа № 922/816/14
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого Гольцової Л.А. (доповідач)
суддівГубенко Н.М., Іванової Л.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5"
на ухвалу та на постановуГосподарського суду Харківської області від 11.10.2016 Харківського апеляційного господарського суду від 21.11.2016
за скаргоюПублічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5"
на діїВідділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального Управління юстиції в Харківській області
у справі№ 922/816/14
Господарського судуХарківської області
за позовомДочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"
доПублічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5"
простягнення 4192378,05 грн
за участю представників:

позивача: повідомлений, але не з'явився;

відповідача: Колесник К.А., дов. від 07.04.2015;

ВДВС: повідомлений, але не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 11.10.2016 у справі №922/816/14 (суддя - Суслова В.В.) в задоволенні скарги ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" на дії Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального Управління юстиції в Харківській області відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 21.11.2016 (колегія суддів у складі: головуючий суддя - Пушай В.І., судді - Могилєвкін Ю.О., Білецька А.М.) ухвала Господарського суду Харківської області від 11.10.2016 у справі №922/816/14 залишена без змін.

Не погоджуючись з судовими рішеннями попередніх інстанцій, ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким визнати недійсною постанову Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального Управління юстиції в Харківській області від 15.06.2016 ВП №46187391 про стягнення з ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" 426545,80 грн виконавчого збору.

Обґрунтовуючи підстави звернення з касаційною скаргою, скаржник послався на порушення судом першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права.

Відзиви на касаційну скаргу не надходили, що не є перешкодою для суду касаційної інстанції переглянути в касаційному порядку оскаржувані судові рішення.

Усіх учасників судового процесу відповідно до ст. 1114 ГПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, перевіривши правильність застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм процесуального права при прийнятті оскаржуваних судових рішень, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 18.11.2014 задоволено позов дК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" до ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" про стягнення 4192378,05 грн та 73080 грн судового збору.

02.12.2014 Господарським судом Харківської області виданий відповідний наказ.

Державним виконавцем 12.01.2015 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 46187391, копія якої направлена боржнику до виконання. При цьому, боржнику надано строк на самостійне виконання рішення до 20.01.2015.

В зв'язку з тривалим невиконанням рішення суду, ВДВС 15.06.2016 винесено постанову про стягнення з боржника 426545,80 грн виконавчого збору.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, 16.06.2016 ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" звернулось до Державної виконавчої служби України відділу примусового виконання рішень в Харківській області із заявою про закінчення виконавчого провадження на підставі повного виконання рішення суду, додавши платіжне доручення від 16.06.2016 № 1241, з якого вбачається про сплату боржником 4265458,05 грн на рахунок стягувача.

17.06.2016 державним виконавцем прийнята постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 8 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження".

ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" не погоджуючись з постановою Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального Управління юстиції в Харківській області від 15.06.2016 ВП №46187391 про стягнення з ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" 426545,80 грн виконавчого збору, звернулось до господарського суду зі скаргою на дії відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального Управління юстиції в Харківській області, в якій просить визнати недійсною вищезазначену постанову від 15.06.2016 ВП № 46187391.

В обґрунтування скарги заявник зазначає, що постанову ВП № 46187391 ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" отримано лише 03.02.2015, а тому боржник не мав можливості виконати рішення суду в строк, встановлений для добровільного виконання, а саме до 20.01.2015, а тому, на переконання боржника, державний виконавець не здійснив дії щодо запобігання порушення прав сторін виконавчого провадження, оскільки виконавчі дії відкладені не були та не встановлено нового строку для добровільного виконання наказу від 02.12.2014 у даній справі. На думку боржника, зазначені дії свідчать про бездіяльність державного виконавця, та незаконність прийнятої постанови від 15.06.2016 ВП № 46187391.

Приймаючи судові рішення, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний господарський суд, виходили з положень ГПК України, Закону України "Про виконавче провадження" та надавши оцінку всім матеріалам в сукупності, дійшли висновку про відмову в задоволенні скарги ПАТ "Харківська ТЕЦ-5".

Статтею 115 ГПК України визначено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

У відповідності до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Статтею 11 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом (ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження").

У разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення (ч. 1 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження").

Окрім того, положеннями ч. 3 ст. 27 зазначеного закону передбачено, що у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Як встановили попередні судові інстанції, постановою про відкриття виконавчого провадження від 12.01.2015 ВП № 46187391 боржнику встановлено строк на самостійне виконання рішення до 20.01.2015, проте, отримавши зазначений документ, навіть поза межами строку, встановленого для добровільного виконання рішення, боржник не звертався до державного виконавця з поясненнями, пропозицією або клопотанням щодо встановлення нового строку, зупинення виконання наказу чи з іншою заявою щодо виконання рішення суду.

До того ж, як дослідили суди, станом на 15.06.2016 від сторін виконавчого провадження не надходило повідомлень про виконання боржником рішення суду та відповідних підтверджуючих документів.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору (ст. 32 ГПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ст. 33 ГПК України).

Статтею 34 ГПК України обумовлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про правомірність прийняття 15.06.2016 органом ВДВС оскаржуваної постанови про стягнення з боржника виконавчого збору.

При цьому, судова колегія Вищого господарського суду України вважає за необхідне звернути увагу, що виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано. Даної позиції дотримується Верховний Суд України (постанова від 28.01.2015 у справі №924/20513-г).

Враховуючи межі перегляду справи в суді касаційної інстанції та повноваження останнього, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувані судові рішення у даній справі відповідають вимогам матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,-

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Харківської області від 11.10.2016 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 21.11.2016 у справі №922/816/14 - без змін.

Головуючий суддя Л.А. ГОЛЬЦОВА

Судді Н.М. ГУБЕНКО

Л.Б. ІВАНОВА