ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" лютого 2017 р. Справа № 926/3701/16

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого судді Давид Л.Л.

суддів Гриців В.М.

ОСОБА_1

при секретарі судового засідання Оштук Н.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Жентол, б/н від 16.01.2017 (вх. № апеляційного суду 01-05/323/17 від 23.01.2017)

на рішення господарського суду Чернівецької області від 11.01.2017

у справі № 926/3701/16 (суддя Скрипничук І.В.)

За позовом Чернівецької обласної ради, м. Чернівці

до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Жентол, с. Берегомет, Кіцманський район, Чернівецька область

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Обласне комунальне підприємство Центр комунального майна, м. Чернівці

про звільнення орендованого майна, у звязку із припиненням договору оренди нерухомого майна № 1/12 від 01.01.2012

за участю представників :

від позивача: не зявився;

від відповідача: ОСОБА_3 представник;

від третьої особи: не зявився;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Чернівецької області від 11.01.2017 у справі № 926/3701/16 позов задоволено. ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Жентол (код 31595484) вул. Молодіжна, 34, с. Берегомет Кіцманського району, звільнити орендоване нерухоме майно, а саме: будівлю заправки літ. Д площею 29,80 кв.м (приміщення операторної АЗС), що знаходиться за адресою м. Чернівці, вул. Енергетична, 2, та передати балансоутримувачу Обласному комунальному підприємству Центр комунального майна, м. Чернівці, пров. Текстильників, 1, як уповноваженому представнику за актом приймання передачі до 30.01.2017.

Не погоджуючись з рішенням суду Відповідач звернувся до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Чернівецької області від 11.01.2017 у справі № 926/3701/16 і припинити провадження у справі.

Скаржник посилається, зокрема, на те, що при прийнятті оскаржуваного рішення місцевий господарський суд не врахував, що приміщення операторної АЗС, яке було предметом договору оренди від 01.01.2012, на момент прийняття оскаржуваного рішення перестало існувати, оскільки Відповідачем це майно було повністю знесено.

Дана обставина, як зазначає Апелянт, підтверджується і самим Позивачем, оскільки за заявою Позивача до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості по факту знищення приміщення операторної літ. «Д», що розташоване за адресою: м. Чернівці, вул. Енергетична, 2. А відтак, на думку скаржника провадження у справі підлягає припиненню відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

У поданому суду відзиві на апеляційну скаргу Позивач просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду - без змін, а з підстав його правомірності та обґрунтованості.

У судове засідання від 14.02.2017 представники Позивача та Третьої особи не зявилися, про причини неявки суду не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце судового засідання, судом їхня участь обовязковою не визнавалася.

З огляду на те, що представники Позивача та Третьої особи належним чином повідомлені про час, місце розгляду апеляційної скарги, а в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття законного та обґрунтованого рішення, судова колегія дійшла до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності представників Позивача та Третьої особи.

У судовому засіданні від 14.02.2017 представник Відповідача навів свої доводи та міркування, викладені в апеляційній скарзі.

Відповідно до ч. 2 ст. 85 та ч. 1 ст. 99 ГПК України у судовому засіданні 14.02.2017 оголошено вступну та резолютивну частини постанови Львівського апеляційного господарського суду.

У відповідності до ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи та апеляційної скарги, оцінивши зібрані по них докази, заслухавши у судовому засіданні пояснення представника Відповідача, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду дійшла висновку що рішення господарського суду Чернівецької області від 11.01.2017 у справі № 926/3701/16 підлягає залишенню без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено місцевим господарським судом і це вбачається з матеріалів справи, 01.01.2012 між Чернівецькою обласною радою як орендодавцем та ПП ЖенНафта як орендар (в подальшому правонаступник ТОВ Жентол) був укладений договір оренди №1/12, відповідно до п. 1.1. договору орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду нерухоме майно - приміщення операторної АЗС літ. Д, загальною площею 29,8 кв.м, розміщене за адресою: м. Чернівці, вул. Енергетична, 2, що є на балансі Обласного комунального підприємства «Інватранс», вартість якого визначена згідно звіту про оцінку майна та становить 89 457 грн. (а.с. 14-16).

На підставі додаткової угоди до договору оренди від 15.05.2014 до п. 1.1. договору було внесено зміни, а саме змінено балансоутримувача орендованого майна на Обласне комунальне підприємство «Центр комунального майна» (а.с. 17).

У відповідності до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 29.06.2006 та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, будівля заправки літ. Д площею 29,80 кв.м є власністю територіальної громади сіл, селищ, міст Чернівецької області в оперативному управлінні Чернівецької обласної ради (а.с. 30).

Факт передачі майна в оренду відповідачу підтверджується актом приймання-передачі від 03.01.2012, який є додатком № 1 до договору № 1/12 від 03.01.2012 (а.с. 31).

Пунктом 1.3 договору встановлено, що майно передавалось в оренду для розміщення операторної АЗС з можливою реконструкцією.

Згідно пункту 1.2 договір укладався строком на 2 роки 364 дні - з 01.01.2012 до 30.12.2014 включно.

Договір був продовжений неодноразово та додатковою угодою від 29.03.2016 термін дії договору продовжено до 30.09.2016 (а.с. 22).

Згідно з пункту 9.4. договору оренди останній припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Пунктом 9.11 договору оренди встановлено, що взаємовідносини сторін, які не врегульовані цим договором, регулюються чинним законодавством.

Згідно з ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», ч. 4 ст. 284 ГК України, у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Крім того, пунктом 9.9 договору оренди встановлено, що у разі прийняття орендодавцем рішення про не продовження договору, він письмово повідомляє про це орендаря не пізніше ніж за місяць до закінчення строку дії договору.

Істотне значення у вирішенні питання про припинення договору оренди, має вимога про небажання продовжувати ці правовідносини, шляхом їх припинення та факт отримання цього наміру іншою стороною.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивач, не бажаючи продовжити договір оренди від 01.01.2012 на новий строк, листами від 29.08.2016 № 01-14/39-741, від 11.10.2016 № 01-14/39-893 та листом балансоутримувача орендованого майна ОКП «Центр комунального майна» від 30.09.2016 № 82, повідомляв Відповідача про припинення договору та неможливість його подальшого продовження і вимагав звільнити орендоване майно та здати за актом приймання-передачі.

Як встановлено судом першої інстанції, термін дії договору оренди № 1/12 від 01.01.2012, закінчився 30 .09.2016.

У відповідності до пункту 4.10 договору оренди орендар зобовязується у разі припинення або розірвання договору протягом десяти робочих днів повернути майно орендодавцю.

Згідно з ч. 1 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Як зазначає Позивач у позовній заяві, незважаючи на закінчення строку договору оренди, Відповідач орендованого майна в добровільному порядку не звільнив, що підтверджується актом від 10.10.2016, що слугувало підставою для звернення з позовом до суду.

При перегляді рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку, судова колегія керувалася наступним:

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Враховуючи наведені обставини, які підтверджуються матеріалами справи, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність та обґрунтованість позовних вимог про зобовязання ТОВ Жентол звільнити орендоване нерухоме майно, а саме: будівлю заправки літ. Д площею 29,80 кв.м (приміщення операторної АЗС), що знаходиться за адресою м. Чернівці, вул. Енергетична, 2, та передати балансоутримувачу Обласному комунальному підприємству «Центр комунального майна», як уповноваженому представнику за актом приймання передачі.

Стосовно доводів Скаржника щодо припинення провадження у справі на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України , судова колегія зазначає наступне:

Припинення провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв'язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи.

Відповідно до п. 4.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, Відповідач, зазначаючи про те, що предмет спору (будівля заправки літ. Д площею 29,80 кв.м (приміщення операторної АЗС), що знаходиться за адресою м. Чернівці, вул. Енергетична, 2) не існував на час прийняття оспорюваного рішення, не надав суду належних та допустимих доказів того факту, що спірне приміщення було повністю знищено до прийняття рішення в даній справі. Подані Відповідачем фототаблиці, як додаток до відзиву на позовну заяву від 06.01.2017, належними та допустимим доказами не є, оскільки складені в односторонньому порядку та з них не вбачається дата складення.

При цьому, як зазначено вище, припинення провадження у справі можливо у випадку припинення існування предмета спору (знищення спірного майна), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Натомість, відповідно до вимог ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ.

Посилання Відповідача на те, що за зверненням Позивача відкрито кримінальне провадження за фактом умисного знищення або пошкодження орендованого майна не підтверджують факту повного знищення спірного приміщення, та не є доказом в розумінні ст. 35 ГПК України.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що Скаржником у справі не доведено обставини, на які він покликається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

У відповідності до вимог ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що доводами апеляційної скарги правомірності висновків суду першої інстанції не спростовано, обставини, які відповідно до ст. 104 ГПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції, в порядку ст.ст. 33, 34 ГПК України, Апелянтом не доведено, а оскаржуване судове рішення прийняте у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, фактичними обставинами та матеріалами справи, апеляційний господарський суд підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення місцевого господарського суду не вбачає.

Зважаючи на те, що апеляційну скаргу залишено без задоволення, витрати по сплаті судового збору за перегляд рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку, у відповідності до ст. 49 ГПК України відносяться на Скаржника.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Жентол, б/н від 16.01.2017 (вх. № апеляційного суду 01-05/323/17 від 23.01.2017) залишити без задоволення, а рішення господарського суду Чернівецької області від 11.01.2017 у справі № 926/3701/16 - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

3. Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 15.02.2017

Головуючий суддя Л.Л. Давид

Суддя В.М.Гриців

Суддя Г.Т.Кордюк