ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2017р. Справа№ 914/3341/16

За позовом:Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області, м. Львів
до відповідача: Колективного сільськогосподарського підприємства «Гряда», Львівська обл., Жовківський р-н, с. Гряда
про:стягнення 12375,00 грн. збитків
Суддя Крупник Р.В. Секретар Цяпка О.І.
Представники сторін:
від позивача:ОСОБА_1 представник (довіреність від 03.01.2017р. №18-11-00004);
від відповідача: ОСОБА_2 представник (довіреність б/н від 04.01.2017р.).
Представникам сторін розяснено права та обовязки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Заяв про відвід судді та здійснення технічної фіксації судового процесу не надходило.

СУТЬ СПОРУ:

29.12.2016р. на розгляд господарського суду Львівської області поступила позовна заява Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області (надалі Позивач) до Колективного сільськогосподарського підприємства «Гряда» (надалі Відповідач) про стягнення 12375,00 грн. збитків.

Ухвалою суду від 30.12.2016р. порушено провадження у справі, її розгляд призначено на 16.01.2017р. Розгляд справи відкладався на 06.02.2017р. та 20.02.2017р.

Представник позивача в судове засідання зявився, просив позов задоволити повністю. Заявлений позов обґрунтовує тим, що в процесі приватизації птахофабрики «Гряда» позивачем було створене КСП «Гряда» до статутного капіталу якого не увійшла вартість державного житлового фонду, в т.ч. житлового будинку, що знаходиться за адресою: Львівська обл., Жовківський р-н, с. Гряда, вул. Паркова. У звязку з цим, вказаний обєкт було передано на баланс відповідача. За результатами перевірки стану ефективного утримання, використання та збереження державного майна, яке в процесі приватизації не увійшло до статутного капіталу КСП «Гряда» було встановлено, що житловий будинок 1870 року побудови, розташований в с. Гряда по вул. Парковій зруйнований, а тому 17.01.2014р. позивачем проведено розрахунок збитків, завданих державі внаслідок знищення вказаного будинку, станом на 31.12.2013р. та затверджено відповідний ОСОБА_2 оцінки збитків, які завдано державі, відповідно до якого розмір збитку склав 12375,00 грн. Оскільки в позасудовому порядку відповідач збитки не відшкодував, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Представник відповідача в судове засідання зявився, просив у задоволенні позову відмовити, крім цього, просив застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності. Заперечуючи проти позову, представник зазначив, що під час здійснення перевірки стану державного майна, що перебуває на балансі КСП «Гряда», яке не увійшло до статутного капіталу, спільно з працівниками РВ ФДМ України по Львівській області було виявлено, що житловий будинок по вул. Парковій, б/н у с. Гряда зруйнований, демонтований, наявні залишки будівельного сміття. Зметою виявлення винних осіб у демонтуванні вказаного будинку та притягнення їх до відповідальності, КСП «Гряда» звернулося до Жовківського РВ ГУМВС у Львівській області, за результатами розгляду якої прийнято рішення про відмову в порушенні кримінальної справи у звязку з відсутністю складу злочину. Про звернення до Жовківського РВ ГУМВС у Львівській області з заявою та про відмову у порушенні кримінальної справи відповідач письмово повідомляв позивача. Зважаючи на те, що відповідач не вчиняв протиправної поведінки щодо знищення будинку, який перебував на його балансі, відсутній причиновий зв'язок між діями відповідача та збитками, відсутня вина та відповідно і відсутній склад правопорушення. Крім цього, представник додав, що земельна ділянка, на якій знаходився зруйнований будинок, була передана у приватну власність гр. ОСОБА_3 на підставі рішення виконкому Грядівської сільської ради від 17.03.1997р. №19.

Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

28.02.1995р. РВ ФДМ України по Львівській області затверджено План приватизації птахофабрики «Гряда», відповідно до якого було вирішено приватизувати майно птахофабрики «Гряда», як цілісний майновий комплекс з переходом у колективне селянське господарство.

11.10.1995р. РВ ФДМ України по Львівській області затверджено акт оцінки вартості цілісного майнового комплексу птахофабрики «Гряда», яким визначено, що вартість майна, яке підлягає приватизації становить 72700000 крб.

23.09.1995р. закінчено проведення інвентаризації птахофабрики «Гряда» та складено за її результатами Інвентарний опис №5 основних засобів. До складу майна, зазначеного в описі увійшов, зокрема, житловий будинок 1870 року.

Як свідчить наявна в матеріалах справи довідка КСП «Гряда», станом на 01.09.1995р. у процесі приватизації зі статутного фонду КСП «Гряда» було вилучено вартість житлового фонду на суму 135655,15 грн. Так, до переліку житлових будинків, які не увійшли до статутного фонду господарського товариства КСП «Гряда», включено будинок по вул. Паркова.

З матеріалів справи вбачається, що станом на 31 грудня впродовж 2008 2012 років відповідачем були складені та затверджені Відомості про державне майно, що не увійшло до статутного фонду господарської організації в процесі приватизації ф. 2б(к), в яких відповідач зазначив, що на його балансі перебуває, зокрема, будинок одноквартирний масової забудови по вул. Паркова в с. Гряда Жовківського р-ну Львівської обл. Крім цього, відповідно до довідки від 24.04.2012р. №б/н, 1кв. житловий будинок на вул. Парковій, б/н в с. Гряда, інв. №044, первісною вартістю 12 т. грн., залишковою вартістю 1 тис. грн.

Факт перебування вказаного обєкта державної власності на балансі відповідача після приватизації птахофабрики «Гряда» підтверджується зазначеними вище документами та не заперечується відповідачем.

Судом встановлено та підтверджено сторонами, що 24.04.2012р. позивачем було проведено перевірку стану ефективного використання та збереження державного майна, яке не увійшло до статутного капіталу КСП «Гряда» у процесі приватизації, але перебуває на його балансі, за результатами чого було складено відповідний акт. Зокрема, під час огляду території було встановлено, що 1-кв. житловий будинок по вул. Парковій б/н у с. Гряда зруйнований.

Матеріалами справи підтверджено, що з метою встановлення винних осіб у руйнуванні обєкту державної власності, який перебував на балансі відповідача, останній звертався з відповідною заявою до Жовківського РВ ГУ МВС України у Львівській області та за результатами розгляду заяви було винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи від 21.05.2012р.

У звязку із знищенням будинку, який був переданий відповідачу на баланс, 17.01.2014р. позивачем здійснено розрахунок збитків станом на 31.12.2013р., які склали 12375,00 грн. На підставі наказу РВ ФДМ України по Львівській від 17.01.2014р. №00047 затверджено ОСОБА_2 оцінки збитків, які задані державі в особі РВ ФДМ України по Львівській області внаслідок розкрадання (знищення) майна: житлового будинку 1870 року побудови, розташованого в с. Гряда, вул. Паркова, б/н, вартістю 12375,00 грн.

У звязку з визначенням вартості зруйнованого (знищеного) будинку, позивач звернувся до відповідача з листом від 21.01.2014р. №11-13-00396, яким вимагав у 14-денний термін відшкодувати вартість будинку 12375,00 грн.

Оскільки відшкодування вартості павільйону в добровільному порядку відповідачем здійснене не було, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Встановивши наведені обставини справи, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1, ч. 1 ст. 7 Закону України «Про приватизацію майна державних підприємств» (в редакції, яка діяла станом на день прийняття рішення про приватизацію КСП «Гряда»), приватизація майна державних підприємств України (надалі - приватизація) - це відчуження майна, що перебуває у загальнодержавній, республіканській (Республіки Крим) і комунальній власності, на користь фізичних та недержавних юридичних осіб. Державну політику в сфері приватизації здійснюють Фонд державного майна України, органи приватизації Республіки Крим та адміністративно-територіальних одиниць.

Судом встановлено, що 28.02.1995р. позивачем було затверджено План приватизації птахофабрики «Гряди».

ОСОБА_4 ст. 1 Закону України «Про управління об'єктами державної власності», управління об'єктами державної власності - здійснення Кабінетом Міністрів України та уповноваженими ним органами, іншими суб'єктами, визначеними цим Законом, повноважень щодо реалізації прав держави як власника таких об'єктів, пов'язаних з володінням, користуванням і розпоряджанням ними, у межах, визначених законодавством України, з метою задоволення державних та суспільних потреб.

Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про управління об'єктами державної власності» визначено, що об'єктами управління державної власності є, зокрема, державне майно, що перебуває на балансі господарських організацій і не увійшло до їх статутних капіталів або залишилося після ліквідації підприємств та організацій.

Факт перебування на балансі відповідача, майна що не увійшло до його статутного капіталу в процесі приватизації, зокрема, 1-кв. житлового будинку 1870 року побудови, інв. №044 підтверджується наявними в матеріалах справи Інвентаризаційним описом, Відомостями про державне майно (державне майно, що не увійшло до статутного капіталу господарської організації) та довідкою КСП «Гряда» від 24.04.2012р. №б/н.

Так, пп. «з» п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про управління об'єктами державної власності» передбачено, що Фонд державного майна України відповідно до законодавства за пропозицією уповноважених органів управління приймає рішення про подальше використання державного майна, яке не увійшло до статутних капіталів господарських організацій, але перебуває на їх балансі.

За змістом пп. 1.1.-1.4. п. 1 Преамбули наказу ФДМ України від 16.12.2009р. №1998 «Про забезпечення збереження, контролю за використанням та реалізацією пропозицій інвентаризаційних комісій щодо державного майна, яке не увійшло до статутних капіталів господарських товариств у процесі приватизації, але залишилося у них на балансі», Регіональним відділенням Фонду державного майна України наказано, зокрема, організовувати систематичний контроль за утриманням, зберіганням та використанням державного майна; перевірки державного майна здійснювати відповідному регіональному відділенню ФДМУ за місцем розташування господарського товариства (балансоутримувача).

Положеннями п. 2 Розділу І Порядку проведення державними органами приватизації перевірок стану ефективного використання та збереження державного майна, яке не увійшло до статутних капіталів господарських товариств, створених у процесі приватизації, але перебуває на їх балансі, затв. наказом ФДМ України від 16.12.2009р. №1998 встановлено, що перевірка проводиться відповідно до затвердженого плану перевірок стану його утримання з метою систематичного контролю за утриманням державного майна.

Матеріалами справи підтверджено, що з метою перевірки ефективного використання та збереження державного майна, яке не увійшло до статутного капіталу КСП «Гряда» у процесі приватизації, але перебуває на його балансі, 24.04.2012р. позивачем проведено огляд обєктів, які перебувають на балансі КСП «Гряда» та встановлено, що 1-кв. житловий будинок в с. Гряда по вул. Парковій б/н зруйновано.

Судом встановлено, що з метою визначення збитків, спричинених державі в результаті руйнування вищезазначеного будинку, позивачем керуючись Методикою оцінки майна, затв. постановою КМУ від 10.12.2003р. №1891 здійснено їх оцінку та затверджено на підставі наказу від 17.01.2014р. №00047 відповідний ОСОБА_4 оцінки збитків, які завдано державі.

ОСОБА_4 оцінки збитків, які завдано державі, вартість житлового будинку 1870 року побудови в с. Гряда по вул. Парковій, б/н склала 12375,00 грн.

Як встановлено судом, позивачем скеровано відповідачу листа від 21.01.2014р. №11-13-00396 про необхідність відшкодування вартості зруйнованого майна, однак відшкодування зі сторони відповідача проведене не було.

Пунктом 4 Преамбули, п. 3.1. Положення про управління державним майном, яке не увійшло до статутних капіталів господарських товариств у процесі приватизації, але перебуває на їх балансі, затв. наказом ФДМ України та Міністерства економіки України від 19.05.1999р. №908/68 встановлено, що господарські товариства, на балансі яких перебуває державне майно, яке не увійшло до статутних капіталів у процесі приватизації, несуть відповідальність за збереження такого майна відповідно до Цивільного кодексу України. Відповідальність за збереження та ефективне використання державного майна, яке не увійшло до статутних капіталів господарських товариств у процесі приватизації, але перебуває на їх балансі, визначається главою 29 розділу I книги третьої Цивільного кодексу України - щодо захисту прав власності, та главою 51 розділу I книги п'ятої Цивільного кодексу України - щодо правових наслідків порушення зобов'язань.

Крім цього, обовязок по збереженні переданого на баланс відповідача майна випливає зі змісту ст. 954 ЦК України, згідно якої положення цієї глави застосовуються до зберігання, яке здійснюється на підставі закону, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 942 ЦК України унормовано, що зберігач зобов'язаний вживати усіх заходів, встановлених договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення схоронності речі. Якщо зберігання здійснюється безоплатно, зберігач зобов'язаний піклуватися про річ, як про свою власну.

Однак, як встановлено судом на підставі матеріалів справи, відповідачем всупереч закону не було вжито заходів щодо збереження державного майна, переданого йому на баланс, що в свою чергу призвело до знищення (руйнування) житлового будинку по вул. Парковій, б/н у с. Гряда. Більше того, як вбачається з наявної в матеріалах справи довідки КСП «Гряда» від 06.11.2013р. №37, 1-кв. житловий будинок на вул. Парковій, б/н у с. Гряда розібраний власником земельної ділянки, що як йдеться в довідці підтверджується квитанцією птахофабрики «Гряда» до прихідного касового ордеру №216 від 31.07.1996р. Наведене на думку суду, свідчить про те, що відповідачу достеменно було відомо про те, що будинок був зруйнований і ким саме.

Статтею 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

В контексті ст. 9 ЦК України господарські відносини регулюються положеннями ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, ч. 1-3 ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Вищенаведена норма закону кореспондується із приписами ст. 224 ГК України, якою закріплено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Системний аналіз вищенаведених норм закону та матеріалів справи дає підстави для висновку суду про те, що заявлена до стягнення позивачем сума за своєю правовою природою є збитками.

Оскільки відповідачем в результаті невжиття заходів щодо збереження переданого йому на баланс державного майна було завдано державі збитків, повязаних зі знищенням такого майна, позивачем в свою чергу документально обґрунтовано розмір спричинених збитків (згідно затвердженого ОСОБА_4 оцінки збитків, які завдано державі), суд вважає, що позов є обґрунтованим.

Разом з тим, у задоволенні позову про стягнення збитків слід відмовити, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 06.02.2017р. відповідачем було подано заяву, відповідно до якої КСП «Гряда» просить суд, крім підстав, описаних вище відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог з підстав пропуску ним строку позовної даності для звернення до суду.

Позивач проти поданої заяви заперечив, просив суд залишити заяву без задоволення, оскільки про факт порушення прав позивача, останньому стало відомо лише після того, як відповідач одержав лист від 21.01.2014р. №11-13-00396 про необхідність відшкодування вартості зруйнованого майна та не здійснив такого відшкодування. Крім цього зазначив, що про розмір збитків позивачу стало відомо лише 17.01.2014р., коли ним було затверджено ОСОБА_4 оцінки збитків.

Розглянувши заяву відповідача про застосування строків позовної давності, суд вважає, що вказана заява є обґрунтованою.

Відповідно до ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

При вирішенні в даній справі питання про застосування строків позовної давності, суд бере до уваги обовязкові, в силу вимог ст. 111-28 ГПК України, правові позиції Верховного Суду України, котрі він виклав в постанові від 29.10.2014р. у справі №6-152цс14, зміст котрої зводиться до того, що для визначення моменту виникнення права на позов важливим є як об'єктивні (сам факт порушення права), так і суб'єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) моменти.

Враховуючи наведене суд зазначає, що про факт знищення 1-кв. житлового будинку по вул. Парковій, б/н у с. Гряда, 1870 р.п., який був переданий на баланс відповідача (а відтак про факт порушення відповідачем прав позивача), позивачу як субєкту, котрий безпосередньо здійснював перевірку стану ефективного використання та збереження державного майна, яке не увійшло до статутного капіталу КСП «Гряда» було відомо починаючи з 24.04.2012р. дати проведення перевірки за результатами якої було складено акт.

При цьому суд зазначає, що моментом порушення прав позивача є саме момент коли останній довідався про знищення свого майна, а не момент, коли відповідач залишив без задоволення лист позивача про відшкодування вартості цього майна, оскільки відшкодування вартості майна є лише правовим наслідком порушення прав позивача, а не самим порушенням. А тому, безпідставним є покликання позивача, що ним не пропущено строк позовної давності, так як йому стало відомо про порушення прав коли відповідач одержав лист від 21.01.2014р. №11-13-00396 про необхідність відшкодування вартості зруйнованого майна та не здійснив такого відшкодування.

Також не заслуговують на увагу доводи позивача, що ним не пропущено строк позовної давності, оскільки про розмір збитків йому стало відомо лише 17.01.2014р., коли було затверджено акт оцінки збитків. Так, визначення розміру збитків є етапом відновлення позивачем свого порушеного права. І цей етап не належить до обставин, передбачених ст.ст. 263, 264 ЦК України, котрі зумовлювали б зупинення чи переривання строку позовної давності.

Як зазначив Пленум ВГС України в п. 2.2. Постанови від 29.05.2013р. №10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів», перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Оскільки в процесі розгляду справи судом було встановлено обґрунтованість заявленого позову та водночас встановлено пропуск позивачем строку позовної давності для звернення до суду з даним позовом, який закінчився 24.04.2015р., суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до положень ст. 49 ГПК України судовий збір залишається за позивачем.

Керуючись ст.ст. 2, 4-3, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити повністю.

2. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 ГПК України та може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 91-93 ГПК України.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 24.02.2017 р.

Суддя Крупник Р.В.