ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2017 року Справа № 920/542/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Самусенко С.С. - головуючого,
Малетича М.М.,
Плюшка І.А.,

розглянувши касаційну скаргуПублічного акціонерного товариства "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат"
на ухвалу та постановугосподарського суду Запорізької області від 26.10.2016 Донецького апеляційного господарського суду від 29.11.2016
у справі№ 920/542/16
господарського судуЗапорізької області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат"
доКомпанії United Company Rusal Silicon Limited
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Глухівський кар`єр кварцитів"
провизнання недійсним договору купівлі-продажу корпоративних прав на Дочірнє підприємство ВАТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" "Глухівський кар'єр кварцитів № 80Д(2012) від 27.02.2012, що укладений ПАТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" та Компанією United Company Rusal Silicon Limited,
за участю представників:
від позивача: Лобіков Д.В.,від відповідача: Шкаровський Д.О.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 13.02.2017 касаційну скаргу ПАТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" у справі №920/542/16 прийнято до провадження у складі колегії суддів: Самусенко С.С. - головуючого, Малетича М.М., Плюшка І.А. у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.02.2017.

1. Обставини, що передували прийняттю оскаржуваних судових рішень

ПАТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" звернулося до господарського суду із позовом до Компанії United Company Rusal Silicon Limited про визнання недійсним договору купівлі-продажу корпоративних прав на Дочірнє підприємство ВАТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбіна" "Глухівський кар`єр кварцитів" №80Д(2012) від 27.02.2012, що укладений ПАТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" та Компанією United Company Rusal Silicon Limited.

Позов обґрунтовано посиланням на ст.ст. 203, 204, 215, 216, 627, 628 ЦК України, ст.207 ГК України, ст.ст.71, 72 Закону України "Про акціонерні товариства". Позивач зазначив, що договір купівлі-продажу корпоративних прав підписано особою, яка не мала необхідного обсягу цивільної правоздатності.

До господарського суду надійшло клопотання від відповідача Компанії United Company Rusal Silicon Limited про припинення провадження у справі, оскільки згідно п.п.6.2- 6.3 договору купівлі-продажу корпоративних прав сторони уклали арбітражне застереження про передачу усіх спорів, в т.ч. щодо недійсності договору, до Міжнародного комерційного арбітражу при ТПП України.

2. Стислий виклад суті ухвали місцевого та постанови апеляційного господарських судів та мотиви їх прийняття

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 26.10.2016 у справі №920/542/16 (суддя: Носівець В.В.), залишеною без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 29.11.2016 (судді: Геза Т.Д. - головуючий, Малашкевич С.А., Мартюхіна Н.О.), провадження у справі припинено на підставі п.1 ч.1 ст.80 ГПК України.

Судові рішення мотивовано тим, що умовами п.6.3 спірного договору передбачено арбітражне застереження, відповідно до якого спір підлягає розгляду в Міжнародному комерційному арбітражному суді при Торгово-промисловій палаті України відповідно до його Регламенту.

Оскільки відповідач не пізніше подання своєї першої заяви щодо суті спору подав до господарського суду клопотання про припинення провадження у справі, суди дійшли висновку про наявність підстав для припинення провадження у справі.

Також суди вказали, що спір про визнання недійсним договору купівлі-продажу корпоративних прав за своєю правовою природою не пов`язаний із реалізацією корпоративних відносин та за своїм суб`єктним складом сторін не відповідає вимогам п. 4 ч.1 ст.12 ГПК України.

3. Підстави, з яких оскаржено судові рішення у справі

Не погоджуючись із судовими рішеннями у справі, ПАТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" звернулося до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати, справу направити до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

Скаржник вказує на ст.12 ГПК України та що цей спір є корпоративним, а арбітражну угоду вважає такою, що втратила чинність у зв`язку із закінченням дії договору.

4. Доводи, викладені у відзиві на касаційну скаргу

Компанія United Company Rusal Silicon Limited вказує на необргунтованість касаційної скарги, оскільки суди дійшли правильного висновку про припинення провадження у справі у зв`язку із непідвідомчістю спору господарським судам України.

Арбітражна угода є чинною, не визнана недійсною та може бути виконана. Частина 2 ст. 12 ГПК України не підлягає застосуванню в даній справі, оскільки між сторонами укладено арбітражну, а не третейську угоду.

5. Нормативно-правові акти, роз`яснення Пленуму Вищого господарського суду України та мотиви, з яких виходить касаційна інстанція при прийнятті постанови

Відповідно до вимог статті 1117 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Судами встановлено, що 27.02.2012 між ПАТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" та Компанією United Company Rusal Silicon Limited укладено договір купівлі-продажу корпоративних прав на Дочірнє підприємства ВАТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" "Глухівський кар`єр кварцитів" №80Д (2012).

Відповідно до пунктів 6.2 - 6.3 договору всі спори, розбіжності та вимоги, що виникають між сторонами за цим договором або у зв`язку з ним, в тому числі при його виконанні, порушенні, припиненні, недійсності, вирішуються шляхом переговорів. У випадку, якщо сторони не можуть досягнути компромісу з питань, що становлять предмет спору/розбіжностей, спір підлягає розгляду в Міжнародному комерційному арбітражному суді при Торгово-промисловій палаті України відповідно до його Регламенту. Правом, що регулює цей договір, є матеріальне право України.

За ч.2 ст.1 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" до міжнародного комерційного арбітражу можуть за угодою сторін передаватися спори з договірних та інших цивільно-правових відносин, що виникають при здійсненні зовнішньоторговельних та інших видів міжнародних економічних зв`язків, якщо комерційне підприємство хоча б однієї із сторін знаходиться за кордоном.

Згідно ст.7 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" арбітражна угода - це угода сторін про передачу до арбітражу всіх або певних спорів, які виникли або можуть виникнути між ними в зв`язку з будь-якими конкретними правовідносинами, незалежно від того, чи мають вони договірний характер, чи ні. Арбітражна угода може бути укладена у вигляді арбітражного застереження в контракті або у вигляді окремої угоди.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" суд, до якого подано позов у питанні, що є предметом арбітражної угоди, повинен, якщо будь-яка із сторін попросить про це не пізніше подання своєї першої заяви щодо суті спору, припинити провадження у справі і направити сторони до арбітражу, якщо не визнає, що ця арбітражна угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

У п.18 Інформаційного листа від 12.03.2009 № 01-08/163 "Про деякі питання, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів України у другому півріччі 2008 року щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України" Вищий господарський суд України визначив, що наявність арбітражної угоди унеможливлює вирішення спору у господарському суді, оскільки сторони домовилися про вирішення спору іншим органом.

У п.5 роз`яснень Президії Вищого господарського суду України від 31.05.2002 роз`яснено, що господарським судам слід враховувати, що сторони зовнішньоекономічного договору мають право передбачити у ньому або шляхом укладення окремої угоди (арбітражна умова, арбітражне застереження) передачу спорів, що виникають з такого договору, на вирішення третейського суду (постійно діючого або створеного для вирішення конкретного спору - ad hoc). Ця домовленість повинна чітко визначати, який саме орган вирішення спорів обрали сторони: Міжнародний комерційний арбітражний суд, Морську арбітражну комісію при Торгово-промисловій палаті України або інший третейський суд в Україні чи за кордоном.

Господарський суд може порушити провадження зі справи у випадку наявності у зовнішньоекономічному договорі арбітражної угоди, якщо визначить, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана (пункт 3 статті 2 Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень, Нью-Йорк, 1958).

Арбітражна угода не може бути виконана, якщо сторони неправильно виклали назву третейського суду або зазначили арбітражну установу, якої не існує.

Провадження у справі в цих випадках припиняється на підставі пункту 1 частини першої статті 80 ГПК.

При цьому господарським судам слід враховувати, що звернення до арбітражу - це право, а не обов`язок сторони (стаття 12 ГПК), яке реалізовується у встановленому порядку (стаття 8 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж"), а підсудність суду справи з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися, крім випадків, передбачених у статті 76 Закону України "Про міжнародне приватне право".

Враховуючи ту обставину, що Україна є учасником Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень (Нью-Йорк, 1958) та відповідно до статті 4 Господарського процесуального кодексу України господарський суд вирішує господарські спори на підставі Конституції України, цього Кодексу, інших законодавчих актів України, міжнародних договорів, а у випадку якщо в міжнародних договорах України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, встановленні інші правила, ніж ті, що передбаченні законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

За ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Оскільки у п.п.6.2- 6.3 договору сторони встановили, що всі спори, що виникають при його недійсності, підлягають розгляду в Міжнародному комерційному арбітражному суді при Торгово-промисловій палаті України відповідно до його Регламенту та враховуючи заявлене відповідачем клопотання про припинення провадження у справі, даний спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Судами не встановлено підстав недійсності чи неможливості виконання арбітражного застереження.

Таким чином, місцевий господарський суд, з яким погодився господарський суд апеляційної інстанції, дійшов до правильного та обґрунтованого висновку про припинення провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Разом з тим, у п.1.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №4 від 25.02.2016 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин" роз`яснено, що до корпоративних спорів не належать спори щодо визнання недійсними договорів купівлі-продажу акцій.

Таким чином, господарські суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що спір про визнання недійсним договору купівлі-продажу корпоративних прав, не є таким, що виник з корпоративних відносин згідно встановлених обставин у цій справі і з огляду на предмет та підстави позову.

6. Висновки суду касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги

З дотриманням передбачених законодавством меж перегляду справи в касаційній інстанції, заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права господарськими судами попередніх інстанцій, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Посилання скаржника на порушення судами ст.80 ГПК України не знайшли свого підтвердження при касаційному перегляді справи, тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111, 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ПАТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" залишити без задоволення.

Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 29.11.2016 у справі №920/542/16 залишити без змін

Головуючий суддя С. Самусенко

Судді: М. Малетич

І. Плюшко