Господарський суд Чернігівської області
====================================================================================================================================================================

РІШЕННЯ

"16" лютого 2017 року Справа № 927/25/17

За позовом: Заступника прокурора Чернігівської області, вул. Князя Чорного, 9, м. Чернігів,14000, в інтересах держави

В особі: Державної екологічної інспекції у Чернігівській області, , вул. Малясова, 12, м. Чернігів, 14017

Відповідач: Ріпкинське комунальне підприємство "Водоканал", код , вул. Святомиколаївська, 143, смт. Ріпки, Чернігівська область, 15000

Предмет спору: про відшкодування збитків в сумі 61314,36 грн.

Суддя Бобров Ю.М.

Представники сторін:

від позивача: участі не взяв;

від відповідача: ОСОБА_1 - директор, контракт від 01.07.2014; ОСОБА_2- адвокат, договір № 11/17 про надання правової допомоги від 24.01.2017;

в судовому засіданні взяв участь прокурор відділу прокуратури Чернігівської області ОСОБА_3, службове посвідчення № 043955 видане 16.08.2016.

СУТЬ СПОРУ:

Заступником прокурора Чернігівської області подано позов в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Чернігівській області до Ріпкинського комунального підприємства "Водоканал" про відшкодування збитків в сумі 61314,36 грн.

В судовому засіданні оголошувалась перерва.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, заступник прокурора у позовній заяві посилається, зокрема, на те, що при проведенні ОСОБА_4 екологічною інспекцією у Чернігівській області перевірки Ріпкинського комунального підприємства "Водоканал" було встановлено, що відповідач у період з 26.02.2014 по 31.08.2014 здійснював самовільне використання водних ресурсів за відсутності дозволу на спеціальне водокористування, що є порушенням ст.ст. 44, 49 Водного кодексу України.

За даними КП «Водоканал», підприємством у цей період самовільно, без дозволу на спецвикористання, забрано 77,3 м куб. підземних вод з артезіанських скважин.

Згідно проведеного ОСОБА_4 екологічною інспекцією у Чернігівській області розрахунку розміру збитків, заподіяних державі внаслідок самовільного використання водних ресурсів складає 61314,36 грн.

Ці збитки в добровільному порядку відповідачем не відшкодовані, що і стало підставою звернення до суду з цим позовом.

Заступник прокурора Чернігівської області, посилаючись, зокрема, на те ст.ст. 44, 95, 110, 111 Водного кодексу України, ст.ст. 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», просить суд стягнути з відповідача 61314,36 грн збитків (шкоди).

В судовому засіданні прокурор підтримав позовні вимоги та їх обґрунтування, викладені у позовній заяві.

Позивач в письмових поясненнях по справі (а.с.56) підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить розглянути справу без його участі у звязку з неможливістю направлення в судові засіданні представника Інспекції.

Суд вважає, що відсутність при розгляді справи представника позивача не перешкоджає розгляду справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідач у письмових запереченнях на позовну заяву (а.с.31) не погоджується із вимогами, викладеними у позові, вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню.

Заперечуючи проти позову, відповідач посилається, зокрема, на те, що ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 25.11.2010 було порушено провадження у справі № 4/189б про визнання Ріпкинське КП "Водоканал" банкрутом (а.с.35) та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, а постановою суду від 25.11.2010 відповідача визнано банкрутом.

В подальшому, Господарським судом Чернігівської області, ухвалою від 27.05.2014 по справі № 4/189б/75 (а.с.56), було затверджено мирову угоду та провадження у справі про банкрутство припинено.

Враховуючи особливий стан підприємства та дію мораторію у перевіряє мий період з 26.02.2014 по 07.06.2014, підприємству, на думку відповідача, не можуть бути нараховані збитки за порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів внаслідок самовільного водокористування .

Відповідач також вказує на те, що засновником відповідача Ріпкинською селищною радою призначено керівника Ріпкинське КП "Водоканал" лише 01.07.2014. Отже, у період з 07.06.2014 по 01.07.2014 керівник підприємства був відсутній, тому, вважає відповідач, підприємство не мало можливості своєчасно подати документи для отримання дозволу на спеціальне водокористування. Після підготовки необхідних документів для отримання дозволу, їх було подано керівником підприємства 02.08.2014, а дозвіл видано 01.09.2014.

Представники відповідача в судовому засіданні підтримали заперечення на позов з мотивів, викладених у письмових запереченнях на позовну заяву.

Розглянувши подані матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази, заслухавши в судовому засіданні присутніх учасників судового процесу, суд встановив наступне.

Згідно з Статутом Ріпкинського комунального підприємства "Водоканал" (а.с.51) підприємство створене рішенням Ріпкинської селищної ради на базі комунальної власності територіальної громади і перебуває в управлінні селищної ради та її виконавчого органу.

Основною метою створення підприємства, згідно п.2.1 Статуту, є надання послуг щодо водопостачання та водовідведення як фізичним так і юридичним особам на території Ріпкинської селищної ради, а предметом діяльності підприємства, згідно п.2.2 Статуту, є, зокрема, надання послуг по водопостачанню та водовідведенню різним споживачам.

Підприємство здійснює свою діяльність у відповідності з обсягом робіт і послуг по замовленнях населення на підставі господарського розрахунку, виконує обовязки і користується правами, повязаними з цією діяльністю, має самостійний баланс, штамп і печатку підприємства, є юридичною особою, являється самостійним господарським субєктом (п.3.1 Статуту).

Підприємство несе відповідальність за своїми зобовязаннями в межах належного йому майна відповідно до чинного законодавства. Підприємство не несе відповідальності за зобовязаннями держави та селищної ради (п.3.5 Статуту).

Згідно п.3.6 Статуту підприємство має право укладати договори, набувати майнові та особисті немайнові права, нести обовязки, бути позивачем та відповідачем в судових установах.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_4 екологічною інспекцією у Чернігівській області 23.09.2016 була проведена планова перевірка Ріпкинського КП "Водоканал" щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами, за результатами якої складено Акт перевірки № 204/5 (а.с.15).

У цьому Акті зазначено про наявність у відповідача ліцензії Серії АГ№ 572227 на централізоване водопостачання та водовідведення, виданої Чернігівською обласною державною адміністрацією 04.04.2012, з терміном дії до 22.03.2017. Також зазначено, що на час проведення перевірки (23.09.2016), підприємство здійснює спеціальне водокористування в частині забору та скиду зворотних вод у водний обєкт на підставі дозволу Укр.№112А/Чрн, виданого Департаментом екології та природних ресурсів Чернігівської обласної державної адміністрації 01.09.2014. Термін дії дозволу до 01.09.2017.

Як зазначено в Акті перевірки, в ході перевірки встановлено, що термін дії попереднього дозволу на спеціальне водокористування Укр№3586 А/Чрн, виданого ОСОБА_4 управлінням охорони навколишнього природного середовища в Чернігівській області 25.02.2007, закінчився 25.02.2014. За період з 26.02.2014 по 31.08.2014 підприємством самовільно, без дозволу на спеціальне водокористування, згідно довідки підприємства № 133 від 23.09.2016 (а.с.24), забрано 77,3 тис. м куб. підземних вод, скинуто до водного обєкту 26,6 тис м куб. зворотних вод, що є порушенням ст.ст. 44, 49 Водного кодексу України.

Акт перевірки, підписаний посадовими особами відповідача без зауважень, і в подальшому дії Інспекції відповідачем не оскаржувався.

Старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Чернігівської області, на підставі ОСОБА_1 розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20.07.2009 № 389, зареєстрованим в Мінюсті України від 14.08.2009 за № 767/16783, зі змінами, внесеними наказом Міністерства екології та природних ресурсів України № 220 від 30.06.2011, зареєстрованого в Мінюсті України 15.07.2011 за № 881/19619 та змінами, внесеними наказом Міністерства екології та природних ресурсів України № 367 від 13.10.2015, зареєстрованого в Мінюсті України від 05.11.2015 за № 1369/27814, яка встановлює порядок визначення розмірів збитків, заподіяних державі внаслідок, зокрема, самовільного використання водних ресурсів при відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води), на підставі Акта перевірки та довідки відповідача № 133 від 23.09.2016 (а.с.24), проведено Розрахунок розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів в результаті самовільного використання води Ріпкинським комунальним підприємством "Водоканал", Чернігівська обл., смт. Ріпки, вул. Святомиколаївська, 143 (а.с.25).

Згідно цього Розрахунку сума збитків становить 61314,36 грн.

Суд вважає цей Розрахунок вірним.

З метою усунення порушень природоохоронного законодавства, виявлених під час перевірки Ріпкинського КП "Водоканал", відповідачу ОСОБА_4 екологічною інспекцією у Чернігівській області було видано Припис від 23.09.2016 № 204/05 (а.с.23).

Згідно зі ст.42 Водного кодексу України (далі -Кодекс) водокористувачами в Україні можуть бути підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи.

Водокористувачі можуть бути первинними і вторинними.

Первинні водокористувачі - це ті, що мають власні водозабірні споруди і відповідне обладнання для забору води.

Згідно з п.1 ч.1 ст.43 Кодексу водокористувачі мають право здійснювати загальне та спеціальне водокористування.

Спеціальне водокористування, згідно ч.1 ст.48 Кодексу, - це забір води з водних об'єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об'єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів.

Спеціальне водокористування здійснюється юридичними і фізичними особами насамперед для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських (у тому числі для цілей аквакультури) та інших державних і громадських потреб (ч.2 ст. 48 Кодексу).

Отже, відповідач є первинним водокористувачем, який здійснює спеціальне водокористування.

Відповідно до ч.2 ст.38 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» від 25.06.1991 № 1264-ХІІ (далі Закон 1264), в порядку спеціального використання природних ресурсів громадянам, підприємствам, установам і організаціям надаються у володіння, користування та/або в оренду природні ресурси на підставі спеціальних дозволів, зареєстрованих у встановленому порядку, за плату для здійснення виробничої та іншої діяльності, а у випадках, передбачених законодавством України, - на пільгових умовах.

Водокористувачі, згідно п.9 ч.1 ст.44 Кодексу, зобов'язані здійснювати спеціальне водокористування лише за наявності дозволу.

Згідно приписів ч.1 ст.49 Кодексу право на здійснення спеціального водокористування виникає на підставі дозволу.

Відповідно до ч.1 ст.110 Кодексу, порушення водного законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно з законодавством України.

Підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи зобов'язані відшкодувати збитки, завдані ними внаслідок порушень водного законодавства, в розмірах і порядку, встановлених законодавством України (ч.1 ст.111 Кодексу).

Аналогічні норми містить і Закон 1264. Так, відповідно до ч.1 ст.68 цього Закону, порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність.

Підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища (ч.4 ст.68 Закону 1264).

Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, згідно ч.1 ст.69 Закону 1264), підлягає компенсації в повному обсязі.

Щодо заперечень відповідача, то суд звертає увагу на наступне.

Випадки коли водокористування здійснюється без оформлення дозволу, встановлені у ст.ст.53,69 Кодексу. Проте, Кодекс не містить норми, яка дозволяла здійснювати первинному водокористувачу водокористування без оформлення дозволу у разі оголошення його банкрутом, не звільняє його від отримання дозволу при фактичному спеціальному водокористуванні у період проведення процедур банкрутства.

Ліквідатор, в силу приписів ст.41 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 14.05.1992 № 2343-ХІІ, як виконуючий повноваження керівника (органів управління) банкрута, не був позбавлений права та можливості в уповноваженому законодавством порядку на отримання дозволу.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди міститься у ст.1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно ст.1172 ЦК України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно встановити в діях відповідача наявність складу цивільного правопорушення, а саме: неправомірність поведінки особи; наявність шкоди; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою; вину заподіювача шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Враховуючи вимоги ст.ст.1166,1172 ЦК України у вирішенні спору про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, слід виходити з презумпції вини правопорушника. Отже, позивач не повинен доводити наявність вини відповідача у заподіянні шкоди навколишньому природному середовищу, навпаки, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди.

Суд вважає, що відповідач не довів, не надав доказів, що в його діях, відсутня вина у заподіянні шкоди. Відповідачем не надано суду доказів вчинення ним дій, щодо отримання (оформлення) дозволу. Тобто, відповідач не надав суду доказів, які б спростовували викладені в Актіперевірки обставини.

За вищенаведених обставин, суд вважає, що Ріпкинським комунальним підприємством «Водоканал» порушено вимоги Водного кодексу України та Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» і в діях відповідача наявний склад цивільного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про задоволення позову у повному обсязі.

При стягненні шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, слід врахувати приписи статті 47 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" та вимоги пункту 7 частини третьої статті 29, пункту 4 частини першої статті 69-1 Бюджетного кодексу України, які визначають, що джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів є 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, а до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків.

Суд вважає, що заступником прокурора Чернігівської області здійснено розподіл стягнення грошових коштів за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, у відповідності до вимог наведеного законодавства.

Відповідно до ст.49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись Водним кодексом України, Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Ріпкинського комунального підприємства "Водоканал" (вул. Святомиколіївська, 143, смт. Ріпки, Чернігівська область, 15000, р/р 5515 в ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 353586, код 32903370) збитки, завдані самовільним використанням водних ресурсів, в сумі 61314,36 грн, шляхом їх перерахування одержувачам: 18394,31 грн до спеціального фонду Державного бюджет України; 12262,87 грн до спеціального фонду Чернігівського обласного бюджету; 30657,18 грн на користь фонду охорони навколишнього природного середовища Ріпкинської селищної ради Чернігівської області.

3. Стягнути з Ріпкинського комунального підприємства "Водоканал" (вул. Святомиколіївська, 143, смт. Ріпки, Чернігівська область, 15000, р/р 5515 в ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 353586, код 32903370) на користь Прокуратури Чернігівської області (, р/р 6008 в ДКСУ м. Київ, МФО 820172) 1378,00 грн на відшкодування сплаченого судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні 16.02.2017, на підставі ст.85 ГПК України, оголошено тільки вступну та резолютивну частини рішення.

Повне рішення складено 17.02.2017.

Суддя Ю.М. Бобров