КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2017 р. Справа№ 910/18995/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Мартюк А.І.

Зубець Л.П.

при секретарі Шмиговській А.М.

за участю представників:

від позивача - Драчова М.С. (довіреність №647 від 30.12.2016 р.)

від відповідача - Клименко Т.Є. (довіреність б/н від 15.11.2016 р.)

від третьої особи - не з'явився

розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного підприємства «ГК Феофанія»

на рішення господарського суду міста Києва від 10.01.2017 р.

у справі №910/18995/16 (суддя Карабань Я.А.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал»

до Приватного підприємства «ГК Феофанія»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Інститут теоретичної фізики ім. Боголюбова НАН України

про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» звернулось до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного підприємства «ГК Феофанія» про стягнення грошових коштів за скид стічних вод без Умов на скид стічних вод у розмірі 135619,44 грн. та 3% річних в сумі 200,64 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 13.12.2016 р. до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача залучено Інститут теоретичної фізики ім. Боголюбова НАН України.

Рішенням господарського суду міста Києва від 10.01.2017 р. позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача грошові кошти за скид стічних вод без Умов на скид стічних вод у розмірі 135619,44 грн. та 2034,39 грн. судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Представник позивача в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив відмовити в її задоволенні, рішення залишити без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні повністю підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив рішення скасувати, в позові відмовити.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи те, що в матеріалах справи містяться докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, а строки розгляду апеляційної скарги обмежені ст. 102 ГПК України, колегія суддів, вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку без участі представника третьої особи.

Колегія суддів зазначає, що ухвалою від 26.01.2017 р. явка сторін у судове засідання обов'язковою не визнавалась.

Зважаючи на те, що неявка представника третьої особи не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, апеляційний господарський суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

28.01.2003 р. між Відкритим акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал» (постачальник) та Приватним підприємством «ГК «Феофанія» (абонент) був укладений договір на послуги водопостачання та водовідведення №01708/5-01, згідно умов якого постачальник зобов'язувався надавати абоненту послуги з постачання питної води та водовідведення (далі - послуги), а абонент зобов'язувався вказані послуги оплачувати згідно умов договору та Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України, затверджених наказом голови Держжитлокомунгоспу України від 01.07.1994 р. № 65.

Публічне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» (постачальник) є правонаступником Державного комунального об'єднання водопровідно-каналізаційного господарства «Київводоканал» та Відкритого акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал», що підтверджується статутом товариства, копія якого долучена до матеріалів справи.

10.04.2012 р. позивачем було складено акт обстеження підприємства, що скидає стічні води у міську каналізацію, згідно якого здійснювалось обстеження об'єкта ПП «ГК «Феофанія», розташованого за адресою: вул. Метрологічна, 14-Б, а за результатами обстеження, зокрема, встановлено, що: утворені стічні води скидаються без очистки до мереж Інституту теоретичної фізики ім. Боголюбова НАН України та далі до міської каналізації; технічна документація на підключення до мереж Інституту за погодженням позивача - не надана; документи згідно п. 3.3 Правил приймання стічних вод абонентів у систему каналізації міста Києва (Умови на скид стічних вод) не оформлені.

За актом від 10.04.2012 р. відповідачу надано припис, зокрема, оформити документи згідно п. 3.3 Правил приймання стічних вод абонентів у систему каналізації міста Києва та надати технічну проектну документацію на підключення до мереж каналізації Інституту теоретичної фізики ім. Боголюбова НАН України за погодженням позивачем, встановлено термін виконання приписа - 25.04.2012 р.

25.11.2015 р. позивачем був складений акт обстеження об'єкту, що скидає стічні води у міську каналізацію, згідно якого здійснювалось обстеження об'єкта ПП «ГК «Феофанія», розташованого за адресою: вул. Метрологічна, 14-Б. За результатами обстеження, зокрема, встановлено, що Паспорт водного господарства та Умови на скид стічних вод в каналізаційні мережі м. Києва у відповідача відсутні.

За актом від 25.11.2015 р. відповідачу надано припис оформити вказані документи, встановлено термін виконання приписа - 24.12.2015 р.

30.09.2016 р. позивачем повторно був складений акт обстеження об'єкта, що скидає стічні води у міську каналізацію, згідно якого здійснювалось обстеження вищевказаного об'єкта відповідача. За результатами обстеження підтверджено відсутність у відповідача Паспорта водного господарства та Умов на скид стічних вод в каналізаційні мережі м. Києва.

За актом від 30.09.2016 р. відповідачу надано припис оформити вказані документи.

Проте, відповідач вищевказаних приписів не виконав, Умови на скид стічних вод у позивача не отримав.

У зв'язку з цим, позивач звернувся до суду, просив стягнути з відповідача грошові кошти за скид стічних вод без Умов на скид у розмірі 135619,44 грн. за період з 01.03.2013 р. по 31.01.2016 р. та 3% річних в сумі 200,64 грн.

Відповідно до п. 1.4 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 190 від 27.06.2008 р., приймання стічних вод від підприємств, установ, організацій до системи централізованого водовідведення здійснюється відповідно до Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Держбуду від 19.02.2002 р. № 37, зареєстрованих у Мін'юсті 26.04.2002 р. за № 403/6691, а також місцевих правил приймання стічних вод підприємств у систему каналізації населеного пункту.

Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 1879 від 12.10.2011 р. були затверджені Правила приймання стічних вод абонентів у систему каналізації міста Києва, які є місцевими правилами приймання стічних вод підприємств у систему каналізації населеного пункту.

Положеннями п. 1.2 Правил № 37 та п. 1.2 Правил № 1879 встановлено, що дія Правил поширюються на всі підприємства, установи, організації незалежно від форм власності й відомчої належності, а також на фізичних осіб - підприємців які скидають свої стічні води в системи каналізації населених пунктів.

Згідно п. 1.6 Правил № 37 місцеві Правила приймання є обов'язковими для всіх Підприємств, яким Водоканали надають послуги з водовідведення та які розташовані на території даної місцевої ради.

Нормами п. 1.3 Правил № 1879 та п. 1.4 Правил № 37 визначено, що абонент - це юридична або фізична особа - підприємець, яка уклала договір з позивачем на надання послуг з водопостачання та (або) водовідведення, а субабонент - це суб'єкт господарювання, який скидає стічні води в міську каналізацію через мережі Абонента за укладеною з ним угодою та за погодженням Водоканала.

З акта від 10.04.2012 р. вбачається, що відповідач скидає стічні води до мереж Інституту теоретичної фізики ім. Боголюбова НАН України та далі до міської каналізації.

Проте, відповідачем не надано, а в матеріалах справи відсутні докази укладення ним, як субабонентом, відповідної угоди щодо скиду стічних вод в міську каналізаційну мережу через мережі Інституту, як абонента, погодженої позивачем.

В матеріалах справи міститься договір № 01708/5-01 від 28.01.2003 р., укладений відповідачем, як абонентом, безпосередньо з позивачем, згідно п. 1.1 якого Водоканал зобов'язувався надавати відповідачу зокрема послуги з водовідведення.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що у спірних правовідносинах відповідач виступає саме як абонент.

Пунктом 1.5 Правил № 1879 встановлено, що Правила встановлюють вимоги до Абонентів, які скидають стічні води до міської каналізації, регламентують взаємні права та обов'язки Абонентів і Водоканалу, порядок визначення величини плати за скидання стічних вод у міську каналізацію, порядок контролю за виконанням цих Правил, відповідальність та засоби впливу за їх порушення.

Відповідно до п. 1.7 Правил № 1879, стічні води можуть бути прийняті у міську каналізацію, якщо мережі та споруди Абонента побудовані відповідно до проекту, розробленого згідно з виданими Водоканалом технічними умовами (далі - ТУ) на приєднання до міської каналізації, прийняті в експлуатацію згідно з вимогами Державних будівельних норм, Абонентом одержані Умови на скид та укладений Договір на послуги водопостачання та водовідведення.

Положеннями п. 2.4 та пп. 3.3.1 п. 3.1 Правил № 1879 встановлений обов'язок абонента отримати у Водоканалі Умови на скид стічних вод у систему каналізації м. Києва згідно з додатком 2.

Згідно п. 7.10 Правил № 1879 при виявленні факту порушення вимог Правил Абоненти сплачують у п'ятикратному розмірі тарифу за послуги водовідведення у випадках, визначених у абзацах 3-8 пункту 8.6 розділу 8 цих Правил.

Пунктом 8.6 Правил № 1879 встановлено, що при порушенні цих Правил та Правил користування Водоканал має право розглядати весь обсяг стічних вод (за розрахунковий період) як такий, що перевищує договірний, і плата за його скидання встановлюється в п'ятикратному розмірі тарифу за водовідведення у разі відсутності у Абонента Умов на скид чи закінчення строку їх дії.

Судом встановлено, що нарахування плати за скид стічних вод без отримання Умов на скид здійснюється позивачем протягом періоду з 01.03.2013 р. по 31.01.2016 р.

Відсутність у відповідача Умов на скид протягом вказаного періоду підтверджується актами від 10.04.2012 р., 25.11.2015 р. та 30.09.2016 р. Водночас, відповідачем доказів наявності у нього Умов на скид стічних вод або доказів звернення до позивача з метою їх отримання суду не надано.

Крім того, з актів від 10.04.2012 р., 25.11.2015 р. та 30.09.2016 р. вбачається, що обстеження були проведені позивачем у присутності представника абонента (відповідача), який відмовився від підпису. Разом з тим, відповідач суду не надав доказів оскарження вказаних актів та встановлення їх неправомірності. Тому, колегія суддів вважає доведеним факт порушення відповідачем вимог Правил № 1879.

Законодавством встановлені наступні тарифи на послуги позивача з централізованого водовідведення для інших споживачів:

- 2,22 грн за 1куб.м. (без ПДВ) - з 01.10.2011 (Постанова Національної комісії регулювання ринку комунальних послуг України № 184 від 30.09.2011);

- 2,98 грн за 1куб.м. (без ПДВ) - з 01.03.2014 (Постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг № 80 від 31.01.2014);

- 3,41 грн за 1куб.м. (без ПДВ) - з 01.05.2015 (Постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 969 від 31.03.2015).

З актів № 1-21-77 про зняття показань з приладів обліку від 13.03.2013 р., 13.04.2013 р., 14.05.2013 р., 13.06.2013 р., 12.07.2013 р., 13.08.2013 р., 13.09.2013 р., 14.10.2013 р., 13.11.2013 р., 13.12.2013 р., 13.01.2014 р., 13.02.2014 р., 13.03.2014 р., 14.04.2014 р., 15.05.2014 р., 13.06.2014 р., 14.07.2014 р., 13.08.2014 р., 15.09.2014 р., 14.10.2014 р., 14.11.2014 р., 15.12.2014 р., 14.01.2015 р., 13.02.2015 р., 13.03.2015 р., 14.04.2015 р., 14.05.2015 р., 15.06.2015 р., 14.07.2015 р., 13.08.2015 р., 14.09.2015 р., 15.10.2015 р., 16.11.2015 р., 15.12.2015 р., 15.01.2016 р., копії яких долучені до матеріалів справи, вбачається, що відповідачем здійснено скид стічних вод протягом періоду:

- з 01.03.2013 р. по 28.02.2014 р. - в обсязі 3227 куб.м.;

- з 01.03.2014 р. по 30.04.2015 р. - в обсязі 4062 куб.м.;

- з 01.05.2015 р. по 31.01.2016 р. - в обсязі 2635 куб.м.

Перевіривши розрахунок плати за скид стічних вод без отримання Умов на скид за період з 01.03.2013 р. по 31.01.2016 р., наданий позивачем, колегія суддів вважає, що він виконаний з дотриманням вимог, встановлених законодавством, та є арифметично вірним.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач зазначив, що частина мереж міської каналізації по вул. Метрологічній, 14-Б належить Інституту теоретичної фізики ім. Боголюбова НАН України. Відповідач вважає, що позивач не довів того, що здійснює обслуговування цієї мережі приймання стічних вод, та відповідно не довів, що здійснює їх очищення та утилізацію, а отже вимагає оплатити послугу, яка фактично не надається.

Так, предметом даного спору є стягнення оперативно-господарської санкції за порушення відповідачем Правил № 1879 на скид стічних вод без отримання відповідних Умов, а не стягнення плати за надані позивачем послуги.

Крім того, у письмових поясненнях відповідач вказав, що договір на послуги водопостачання та водовідведення № 01708/5-01 від 28.01.2003 р., який є підставою позову, підписаний від імені відповідача не уповноваженою особою, у зв'язку з чим вказаний договір не створює юридичних наслідків для відповідача. Зазначив, що відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на день укладення договору директором Підприємства-відповідача був Цемко О.В., який займає вказану посаду на підставі наказу від 01.09.1995 р., та з того часу не змінювався.

З вищевказаного договору вбачається, що він укладений 28.01.2003 р. від іменні відповідача директором Лемешко І.М.

Згідно наказа № 1 від 01.09.1995 р., копія якого долучена до матеріалів справи та відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № від 14.11.2016 р. Цемко О.В. є керівником вказаного підприємства станом на зазначену дату - 14.11.2016 р.

Водночас, відповідачем на підтвердження його заперечень не долучено до матеріалів справи довідку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на день укладення договору - 28.01.2003 р.

Відповідачем також не надано суду належних та допустимих у розумінні ст. 34 ГПК України доказів того, що саме на момент укладення договору на послуги водопостачання та водовідведення № 01708/5-01 від 28.01.2003 р. обов'язки керівника не виконувала інша особа.

Крім того, відповідачем не надано доказів того, що дійсність договору на послуги водопостачання та водовідведення № 01708/5-01 від 28.01.2003 р. оспорювалась сторонами з вищевказаних підстав до моменту виникнення даного спору.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимога позивача про стягнення з відповідача 135619,44 грн. плати за скид стічних вод без отримання Умов на скид є такою, що підлягає задоволенню в заявленому розмірі.

Також, позивач просив суд стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 200,64 грн. При цьому, з позовної заяви вбачається, що нарахування 3% річних здійснюється позивачем на суму грошових коштів, що підлягають стягненню за скид стічних вод без Умов на скид.

Зі змісту раніше наведених положень чинного законодавства вбачається, що нарахування плати за скид стічних вод без отримання Умов на скид за період їх відсутності є оперативно-господарською санкцією (аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 15.11.2016 р. у справі № 910/5837/16).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

В статті 625 ЦК України визначено загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання і дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов'язань.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Таким чином, системний аналіз норм матеріального права дає підстави для висновку, що обов'язок сплатити суму оперативно-господарської санкції не є зобов'язанням в розумінні положень ч. 1 ст. 509 ЦК України, тому до відповідних правовідносин не застосовується положення ч. 2 ст. 625 ЦК України (аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 15.11.2016 р. у справі № 910/5837/16).

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимога позивача про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 200,64 грн. є необгрунтованою та задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем, в порушення зазначеної норми, належним чином апеляційну скаргу не обґрунтовано, доказів та підстав для скасування рішення суду першої інстанції апеляційному суду не наведено.

З огляду на викладене, посилання скаржника на те, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Крім того, доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду та не підтверджуються наявними матеріалами справи.

Тому колегія суддів вважає, що рішення господарського суду міста Києва від 10.01.2017 р. у даній справі є таким, що відповідає нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам та матеріалам справи, у зв'язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «ГК Феофанія» залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 10.01.2017 р. у справі №910/18995/16 залишити без змін.

Справу №910/18995/16 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання судовим рішенням апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді А.І. Мартюк

Л.П. Зубець