ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2017 року Справа № 904/6848/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Широбокової Л.П. (доповідач),

суддів Чус О.В., Джихур О.В.

при секретарі судового засідання Абадей М.О.

за участю представників сторін

від позивача: ОСОБА_1, представник, довіреність №2046 від 25.10.2016р.;

від відповідача: ОСОБА_2, представник, довіреність №4/81 від 03.01.2017р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2016 року у справі № 904/6848/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

м. Київ в особі регіональної філії "ОСОБА_3 залізниця"

Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця",

м. Дніпро

до Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-

збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення 242 607,24 грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2016 року (суддя Колісник І.І.) з урахуванням ухвали про виправлення описки від 23.01.2017р. позов задоволено, стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "ОСОБА_3 залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" плату за користування вагонами - 234187,80 грн, збір за зберігання вантажу - 8419,44 грн, судовий збір - 3639,11 грн.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, Приватне акціонерне товариство "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду як прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково в сумі 64454,64 грн, в іншій частині позову відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на наступне:

- Позивачем не надано доказів зайнятості усіх приймально-здавальних колій з вини Відповідача, не зазначено, які саме колії були зайняті не вчасно забраними Відповідачем вагонами, не обґрунтовано неможливість подачі вагонів на інші колії станції ОСОБА_3, більше трьох колій якої були вільними на час видачі спірних наказів;

- вина Відповідача у затримці вагонів не доведена;

- судом порушені норми ст.ст. 4-2,4-3,22 Господарського процесуального кодексу України, оскільки проігноровано клопотання про витребування графіку руху поїздів та локомотивів по ст. Терни, графіку виконаного руху та журналу форми ДУ-3;

- судом не надано оцінки копіям повідомлень Відповідача про звернення до Позивача з вимогою здійснити подавання спірних вагонів;

- приймання поїздів на станцію має проводитись на вільні колії, які призначені для цього технічно-розпорядчим актом станції;

- Позивач мав можливість закінчити дію наказу №240, починаючи з 15.02.2016р. 16:00 год, тому плата за користування буде складати 60587,04 грн (з 12.02.2016р. 08:37 год. по 15.02.2016р. 16:00 год);

- Відповідачем здійснено оплату за користування вагонами за наказом №312.

Позивач проти апеляційної скарги заперечив, просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. В обґрунтування заперечень посилався на наступне:

- факт затримки вагонів з вини Відповідача доведений матеріалами справи;

- Позивачем дотримано вимоги п.п. 16.3, 16.4, 16.6 ПТЕ в частині використання колій;

- Відповідачем не підтверджений документально факт готовності прийняти затримані вагони;

- акти загальної форми підписані Відповідачем без заперечень;

- Позивачем були надані всі документи, що підтверджують вину Відповідача, підстави для задоволення клопотання про витребування додаткових документів відсутні;

- Відповідачем не надано належних та допустимих доказів направлення та отримання залізницею повідомлень про готовність забрати раніше затримані вагони;

- всі здійснені відповідачем оплати враховані при розрахунку суми позову, зокрема і за наказом №312.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Апеляційним судом при перегляді справи встановлено, що між Державним підприємством "ОСОБА_3 залізниця", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "ОСОБА_3 залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (надалі Залізниця, Позивач) та Публічним акціонерним товариством "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (надалі Власник колії, Вантажовласник, Відповідач) укладений договір №ПР/М-12-2/14-1438НЮдч від 21.09.2012р. (в редакції додаткової угоди №2 від 15.12.2015р.) про експлуатацію залізничної підїзної колії Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", яка примикає до станції ОСОБА_3 і Рядова ДП "ОСОБА_3 залізниця", відповідно до пункту 1 якого згідно зі Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів залізничним транспортом України і на умовах цієї угоди експлуатується підїзна колія, яка належить власнику, що примикає до станції ОСОБА_3 залізниці: ОСОБА_3 - стрілками № 2, 4, 6 до колій № 6 та № 8 станції ОСОБА_3; Рядова стрілкою № 8 до колії № 6 станції Рядова.

Під'їзна колія обслуговується власним локомотивом.

Час перебування вагонів на підїзній колії обчислюється з моменту закінчення передавальних операцій при передачі вагонів залізницею власнику колії до моменту закінчення цих операцій при поверненні вагонів залізниці (пункт 11 договору).

Відповідно до пункту 15 договору власник колії сплачує залізниці плату, у тому числі:

- за користування вагонами - згідно з Правилами користування вагонами і контейнерами за ставками, наведеними у розділі V Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ним послуги (Тарифного керівництва № 1);

- за зберігання вантажів у вагонах - у разі затримки їх з причин, залежних від власника колії, після закінчення терміну безоплатного зберігання, сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї) згідно з Правилами зберігання вантажів.

Вагони, що прибули на станцію ОСОБА_3 залізниці для ПАТ "ПІВНГЗК", подаються локомотивом залізниці на одну з колій №№ 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 13 станції ОСОБА_3 за вказівкою чергового по станції, де здійснюються передавальні операції з вагонами у технічному та комерційному відношенні. Подальший рух вагонів здійснюється локомотивом власника колії.

Вагони, що прибули на станцію Рядова ОСОБА_3 залізниці для ПАТ "ПІВНГЗК", подаються локомотивом Залізниці на одну з колій №№ 3А, 3Б, І, ІІ, 4, 5, VI, 7, 8, 9, 10 станції Рядова за вказівкою чергового по станції, де здійснюються передавальні операції з вагонами у технічному та комерційному відношенні. Подальший рух вагонів здійснюється локомотивом власника колії (пункт 6 договору).

Цей договір укладено терміном на 5 років і діє з моменту його підписання сторонами. Термін дії з 29.10.2012р. до 28.10.2017р. (пункт 20 договору).

За залізничними накладними №№41655168, 41655176, 41651779, 41650565, 41676560, 41708355, 41709569, 41711110, 41712159 Позивачем були прийняті порожні власні вагони для перевезення на адресу Відповідача. Станція призначення ОСОБА_3 (а.с. 197-213, том 1).

За наказом №240 від 12.02.2016р. о 08:38 год. на станції Тік ОСОБА_3 залізниці були затримані порожні вагони (голова 55120315, хвіст - 53748372, що перевозилися у поїзді № 2108, індекс поїзда 4011-63-4573 ) через неможливість приймання їх станцією призначення ОСОБА_3 залізниці з причини скупчення на цій станції вагонів, що раніше прибули на адресу Відповідача та не забиралися останнім через несвоєчасне вивільнення колій від вантажу, що прибув на його адресу, про що складений акт загальної форми ГУ-23 № 38 від 12.02.2016р. (а.с. 55,66, том 1).

За наведеним фактом станцією затримки вагонів Тік ОСОБА_3 залізниці складений акт про затримку вагонів форми ГУ-23а №7 від 12.02.2016р. (а.с. 61 том 1)

Повідомлення про затримку вагонів отримане відповідачем 12.02.2016р. о 09:10 год. (а.с.60 том 1).

Відповідно до акту про затримку вагонів форми ГУ-23а №7 від 12.02.2016р. затримані вагони, що прибули поїздом №2108, відправлені 19.02.2016р. о 17:10 год. поїздом №2107 (а.с.61 том 1).

За наказом №267 від 15.02.2016р. о 00:22 год на станції Кривий Ріг-Західний ОСОБА_3 залізниці були затримані порожні вагони (голова 56227002, хвіст 53560645, що перевозилися у поїзді №2160, індекс поїзда 4011-15-4573) у кількості 65 на своїх осях через неможливість приймання їх станцією призначення ОСОБА_3 залізниці з причини скупчення на цій станції вагонів, що раніше прибули на адресу відповідача та не забиралися останнім через несвоєчасне вивільнення колій від вантажу, що прибув на його адресу, про що складений акт загальної форми ГУ-23 №21 від 15.02.2016р. (а.с. 56,64том 1).

За наведеним фактом станцією затримки вагонів Кривий Ріг-Західний ОСОБА_3 залізниці складений акт про затримку вагонів форми ГУ-23а №21 від 15.02.2016 (а.с. 63 том 1).

Повідомлення про затримку вагонів отримане відповідачем 16.02.2016р. о 01:00 год. (а.с.60 том 1).

Відповідно до акту про затримку вагонів форми ГУ-23а №21 від 15.02.2016р. затримані вагони, що прибули поїздом №2160 14.02.2016р. о 19:45 год, відправлені 18.02.2016р. о 19:10 год поїздом №2160 (а.с. 63, том 1).

За наказом №312 від 18.02.2016р. о 23:10 год на станції ОСОБА_4 залізниці були затримані порожні вагони (голова 56227002, хвіст 53560645, перевозилися у поїзді №2160, індекс поїзда 4011-015-4573) у кількості 65 на своїх осях через неможливість приймання їх станцією призначення ОСОБА_3 залізниці з причини скупчення на цій станції вагонів, що раніше прибули на адресу відповідача та не забиралися останнім через несвоєчасне вивільнення колій від вантажу, що прибув на його адресу, про що складений акт загальної форми ГУ-23 №61 від 18.02.2016р. (а.с. 57, 65 том 1).

За наведеним фактом станцією затримки вагонів ОСОБА_4 залізниці складений акт про затримку вагонів форми ГУ-23а №61 від 18.02.2016р. (а.с. 62 том 1).

Повідомлення про затримку вагонів отримане відповідачем 18.02.2016р. о 23:40 год. (а.с.58 том 1).

Відповідно до акту про затримку вагонів форми ГУ-23а №61 від 18.02.2016р. затримані вагони, що прибули поїздом №2160 18.02.2016р. о 22:25 год, відправлені 19.02.2016р. о 21:25 год поїздом №2159 (а.с. 62, том 1).

На станції призначення ОСОБА_3 залізниці складені акти загальної форми ГУ-23, якими підтверджено затримку вагонів на станції призначення в очікування подачі під вантажні операції з вини ПАТ Північний ГЗК по причині скупчення вагонів на станції за загальний період з 03:00 год 12.02.2016р. до 12:20 год 20.02.2016р. (а.с.138-189, том 1). Акти підписані Відповідачем без заперечень.

Згідно з абзацом першим статті 42 Статуту залізниць України залізниця зобов'язана повідомити одержувача в день прибуття вантажу або до 12-ї години наступного дня.

Позивач своєчасно повідомив відповідача про готовність залізниці передати вагони на під'їзну колію відповідача, щодо яких складено вищевказані акти загальної форми на віднесення на відповідальність вантажовласника.

Відповідні записи-повідомлення відображені у Книзі форми ГУ-2 повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження станції ОСОБА_3 залізниці (а.с. 67-137, том 1).

У звязку із наведеним, Позивачем розраховано плату за користування вагонами за увесь час затримки спірних вагонів у загальній сумі 234187,80 грн з ПДВ, яка включена до Відомостей плати за користування вагонами форми ГУ-46 №№20029109, 23029111, 22029074, 22029073, 21029072, 21029110, 21029071, 20029070 (а.с. 39 53 том 1), що підписані представником Відповідача із застереженням про готовність прийняти спірні вагони на під'їзну колію у певні проміжки часу, які були затримані за наказами №240 від 12.02.2016р. та № 267 від 15.02.2016р.

Крім того, Позивачем нарахований збір за зберігання вантажів у загальній сумі 8419,44 грн за накопичувальною карткою форми ФДУ-92 №№25029019, яка з боку Відповідача також підписана із аналогічним застереженням.

Причиною виникнення спору є несплата відповідачем заявлених до стягнення плати за користування спірними вагонами та збору за зберігання вантажу.

Відповідно до положень частини п'ятої статті 307 Господарського кодексу України, які кореспондуються з положеннями частини другої статті 908 та статті 920 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

За статтею 71 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998р. №457 з подальшими змінами (далі Статут), взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під'їзних колій визначаються договором. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під'їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).

Згідно зі статтею 46 Статуту одержувач зобов'язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

За приписами статті 119 Статуту за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під'їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

Збір за зберігання вантажу розраховується згідно з пунктом 8 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. № 644 (з подальшими змінами).

Відповідно до наведеного пункту Правил зберігання вантажів збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо).

Підпунктом 2.1 пункту 2 розділу ІІІ Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26.03.2009р. №317, встановлено, що збір за зберігання власного (орендованого) рухомого складу на своїх осях (з одиниці) справляється в розмірі 5,9 грн за добу. У всіх випадках неповна доба зберігання вантажів округляється до повної.

Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України №113 від 25.02.1999р. (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.03.1999 за № 165/3458), встановлено порядок і умови обліку вагонів, які були затриманими на підходах до станції призначення.

Згідно з пунктами 6, 8 Правил усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника. У разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції вантажовласника. В акті вказується час початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Про затримку вагонів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ. Облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акту про затримку вагонів, що складається станцією. Усі дані в цьому акті, передаються станцією у повідомленні про затримку вагонів на станцію призначення. Станція призначення інформує вантажовласника про затримку вагонів з його вини, передаючи йому копію повідомлення про затримку вагонів не пізніше двох годин після його отримання (телефонограмою, телеграфом, поштовим зв'язком, через посильних, факсом або іншим способом) - пункти 9, 10 Правил.

Облік часу користування вагонами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46, яка складається на підставі Пам'яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45, Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами, Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а, Актів загальної форми ГУ-23 (пункт 3 розділу ІІ Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999р. № 113).

Відповідно до пункту 12 розділу ІІІ Правил користування вагонами і контейнерами загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година.

За статтею 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Матеріалами справи підтверджується, що станціями затримки Тік, Кривий Ріг-Західний, Савро та станцією призначення ОСОБА_3 залізниці були оформлені відповідні документи, у тому числі акти форми ГУ-23, ГУ-23а, на підставі яких за час знаходження спірних вагонів на станціях затримки Тік, Кривий Ріг-Західний, ОСОБА_4 залізниці відповідно до наказів №240 від 12.02.2016р., №267 від 15.02.2016р., №312 від 18.02.2016р. розрахована згідно з Тарифним керівництвом №1 (затверджене наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26.03.2009р. №317, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 15.04.2009р. за №340/16356) плата за користування спірними вагонами у загальній сумі 234187,80 грн з ПДВ та збір за зберігання вантажу за накопичувальною карткою форми ФДУ-92 №25029019 в сумі 8 419,44 грн з ПДВ (а.с. 39 - 54 том 1).

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (стаття 34 Господарського процесуального кодексу України).

Позивачем надані належні та допустимі докази на підтвердження того, що затримка вагонів на станціях підходу до станції призначення відбулась через неможливість приймання їх станцією призначення з причини скупчення на ній вагонів, що прибули на адресу Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", у звязку з неприйняттям вагонів вантажовласником Приватним акціонерним товариством "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" і несвоєчасним вивільненням колій від вантажу, що прибув на його адресу, які складені відповідно до встановлених законодавством вимог.

Акти загальної форми на віднесення відповідальності вантажовласника охоплюють період дії наказів №№ 240, 267, 312, підписані Відповідачем без заперечень, а отже доводять вину Відповідача у скупченні вагонів, що зумовило затримку спірних вагонів за наказами №240 від 12.02.2016р., №267 від 15.02.2016р. та №312 від 18.02.2016р.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що подальше вивільнення колій станції призначення у певні проміжки часу не є безумовною підставою для доставки спірних вагонів у цей час.

Так, підпунктом 14.2.1 пункту 14.2 Інструкції з руху поїздів і маневрової роботи на залізницях України, затвердженої наказом Міністерства транспорту та звязків України від 30.08.2005р. №5076 визначено, що приймання поїздів на станцію має проводитись тільки на вільні колії, які призначені для цього технічно розпорядчим актом станції.

Однак, зайнятість приймально-відправних колій по станції призначення згідно технологічного процесу роботи станції планує поїзний диспетчер залізниці з урахуванням підводу під навантаження порожніх вагонів парку "Укрзалізниці" і власних, вагонів з вантажем на адресу підприємства, маневрової роботи, необхідності приймання навантажених маршрутів з ПАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", обгону локомотивів, для чого необхідна наявність вільних колій станції тощо.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 29.10.2013р. у справі № 904/2732/13.

Відповідно до Розяснень Вищого господарського суду України (лист №0701-11/96/715/14 від 12.06.2014р.) визначення можливості або неможливості доставити на станцію призначення затримані вагони у певний інтервал часу відноситься до технологічної роботи залізниці, для чого необхідні спеціальні знання диспетчера з руху поїздів.

Позивачем надані пояснення поїзних диспетчерів, які свідчать про неможливість подачі спірних вагонів до закінчення їх затримки, у звязку з зайнятістю колій станції призначення з вини вантажоодержувача, яким не забирались подані на його адресу вагони.

За поясненнями поїзних диспетчерів вагони, які є не графіковими, можуть бути відправлені за одночасного існування таких умов: наявні вільні колії на станції призначення; наявний вільний локомотив і локомотивна бригада; наявні вільні колії попутних станцій для пропуску даних вагонів (а.с. 65-67 том 2).

Отже, наявність тимчасово вільних колій на станції - це звичайний виробничий процес роботи станції, передбачений нормами Статуту залізниць України, положеннями договору, ЄТП, у той час як несвоєчасне забирання з колій станції відповідачем вантажів, які прибули на його адресу, є порушенням вимог, передбачених пунктом 33 Правил видачі вантажів та статтями 46, 47 Статуту залізниць України, якими визначено, що одержувач зобов'язаний прийняти і вивезти вантаж, що надійшов на його адресу, навіть поставка якого йому не передбачена планом (договором, контрактом, замовленням тощо).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 03.09.2013 року у справі № 904/2287/13.

З огляду на зазначене, посилання відповідача на наявність на станції призначення вільних колій, як на доказ відсутності своєї вини у затримці вагонів, суд вважає безпідставними.

Відповідачем не спростовано доводів Позивача та не надано доказів того, що він мав можливість прийняти спірні вагони, а також не доведено наявності обставин, які б могли бути підставою для відмови у позові з огляду на положення статті 121 Статуту та пункту 16 Правил користування вагонами і контейнерами.

Клопотання відповідача про витребування від позивача доказів: графіку руху поїздів (у кольорі) та графіку виконаного руху по вузлу ОСОБА_3, витягу з журналу форми ДУ-3 тощо, правомірно залишено судом першої інстанції без задоволення, оскільки вказане клопотання обґрунтовано необхідністю підтвердити скупчення вагонів на станції ОСОБА_3 на час видачі наказів про затримку спірних вагонів та зайнятість колій саме вагонами ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат. Даний факт був встановлений судом із наявних матеріалів у справі та додаткового доведення не потребує.

Позивачем надано обґрунтовані пояснення щодо розрахунку плати за користування вагонами (а.с.161-162 т.2), з яких вбачається про врахуваннях всіх визнаних відповідачем сум плати за користування вагонами, в тому числі і затриманих за наказом №312, які не включені до суми позову. Спростування цьому відповідачем не наведено, отже, його доводи в цій частині судом відхиляються.

Заперечення Відповідача, викладені в апеляційній скарзі, спростовуються встановленими судом фактичними обставинами справи.

Отже, вимоги Позивача про стягнення плати за користування вагонами у сумі 234187,80 грн та збору за зберігання вантажу 8419,44 грн є правомірними та вірно задоволені судом першої інстанції.

За викладених обставин рішення суду першої інстанції відповідає матеріалам справи та нормам діючого законодавства, а тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не знаходить.

Рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по апеляційній скарзі покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст.99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2016 року у справі №904/6848/16 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2016 року у справі № 904/6848/16 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцятиденного строку.

Повний текст постанови складений 16.02.2017р.

Головуючий суддя Л.П. Широбокова

Суддя О.В. Чус

Суддя О.В. Джихур