ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"09" лютого 2017 р.Справа № 916/2986/16

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Свікон"; Приватного підприємства "Косвас"; Товариства з обмеженою відповідальністю "Мале сільськогосподарське підприємство АЗС-Нива-1"; Приватного підприємства "Приватна фірма "Мустанг"

За участю третьої особи на стороні позивачів, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Товариства з обмеженою відповідальністю „Ніагара

До відповідачів: Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Централ Капітал"; Товариства з обмеженою відповідальністю "Сфера Бізнесу"; Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_1 Україна" в особі Уповноваженої на ліквідацію особи ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб

про визнання припиненим договору, визнання недійсними правочинів та визнання права власності

За позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору: Уповноваженої особи ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_1 Україна" ОСОБА_3

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Централ Капітал"

про визнання недійсним договору

Суддя Рога Н.В.

Представники:

Від ТОВ „Свікон: ОСОБА_4 на підставі довіреності № б/н від 12.09.2016р.;

Від ПП „Косвас: ОСОБА_4 на підставі довіреності № б/н від 12.09.2016р.;

Від ТОВ „Мале сільськогосподарське підприємство АЗС-Нива-1: ОСОБА_4 на підставі довіреності № б/н від 12.09.2016р.;

Від ПП „Приватна фірма „Мустанг: ОСОБА_4 на підставі довіреності № б/н від 12.09.2016р.;

Від третьої особи: ОСОБА_4 на підставі довіреності № б/н від 12.09.2016р.;

Від Уповноваженої особи ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "ОСОБА_1 Україна" ОСОБА_3: ОСОБА_5 на підставі довіреності від 05.07.2016 р.;

Від ТОВ „Сфера Бізнесу: не зявився;

Від ТОВ „ФК „Централ Капітал: ОСОБА_6 0 на підставі довіреності від 09.01.2017р.

В засіданні брали участь:

Від ТОВ „Свікон: ОСОБА_4 на підставі довіреності № б/н від 12.09.2016р.;

Від ПП „Косвас: ОСОБА_4 на підставі довіреності № б/н від 12.09.2016р.;

Від ТОВ „Мале сільськогосподарське підприємство АЗС-Нива-1: ОСОБА_4 на підставі довіреності № б/н від 12.09.2016р.;

Від ПП „Приватна фірма „Мустанг: ОСОБА_4 на підставі довіреності № б/н від 12.09.2016р.;

Від третьої особи: ОСОБА_4 на підставі довіреності № б/н від 12.09.2016р.;

Від Уповноваженої особи ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "ОСОБА_1 Україна" ОСОБА_3: ОСОБА_5 на підставі довіреності від 05.07.2016 р.;

Від ТОВ „Сфера Бізнесу: не зявився;

Від ТОВ „ФК „Централ Капітал: не зявився.

Суть спору: Позивачі, Товариство з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) "Свікон", Приватне підприємство "Косвас", Товариство з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) "Мале сільськогосподарське підприємство АЗС-Нива-1", Приватне підприємство "Приватна фірма "Мустанг", звернулися до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) "Фінансова компанія "Централ Капітал", Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) "Сфера Бізнесу", Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_1 Україна" в особі Уповноваженої на ліквідацію особи ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб про визнання припиненим Договору Цессії від 28.08.2015р., укладеного між ТОВ "Фінансова компанія "Централ Капітал" та ПАТ "ОСОБА_1 Україна" ; визнання недійсними правочинів з набуття права власності ТОВ "Фінансова компанія "Централ Капітал" на виробничі та невиробничі будівлі автозаправочного комплексу (АЗС),що знаходяться за адресою: Одеська обл., Овідіопольський район, с.Молодіжне, вул. Гейсмана, 6; на об'єкти нерухомості, що знаходяться за адресою: Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. 1 Травня, 36; на будівлю автозаправної станції № 13, що знаходиться за адресою: Одеська обл., м.Білгород-Дністровський район, селище міського типу Затока, вул. Піонерська, 7; на автозаправочну станцію № 14, що знаходиться за адресою: Одеська обл., Білгород-Дністровський район, с. Шабо, вул. Сонячна, 16 (один «б»); на автозаправочну станцію , що складається з: адміністративна (літ.А), навіс (літ. Б), господарчі споруди, та знаходиться за адресою: Одеська обл., м. Чорноморськ, селище міського типу Олександрівка, вул. Перемоги, № 2-С; на земельну ділянку загальною площею 0,2 га з кадастровим номером :02:002:1016, що знаходиться за адресою: Одеська обл., Овідіопольський район, с. Молодіжне, вул. Гейсмана, 6 ; на земельну ділянку загальною площею 0,0800 га з кадастровим номером :01:002:0384, що розташована за адресою: Одеська обл., Білгород-Дністровський район, с. Шабо, вул. Сонячна, 16 (один «б»); на будівлі та споруди автозаправочного комплексу (АЗС), що знаходяться за адресою: Одеська обл., Тарутинський район, селище міського типу Тарутине, вул.Красна, 7а; на земельну ділянку загальною площею 0, 3358 га з кадастровим номером: :02:002:0010, що знаходиться за адресою: Одеська обл., Тарутинський район, селище міського типу Тарутине, вул. Красна, 7а; на земельну ділянку загальною площею 0,2400 га з кадастровим номером: :02:001:0003, що знаходиться за адресою: Одеська обл., Тарутинський район, с/рада Березинська, 6-ий км. Автошляху «Тарутине-Березине»; на будівлі та споруди автозаправочного комплексу (АЗС), які складаються з: будівля АЗС площею 40,6 (літ. А), вбиральня (літ. Б), інші споруди, що розташовані за адресою: Одеська обл., Тарутинський район, с/рада Березинська, 6-ий км. Автошляху «Тарутине-Березине; на нежилі будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: Одеська обл., м.Одеса, вул. Дальницька, 48 «А.. Крім того, позивачі просять суд визнати за ТОВ „СВІКОН право власності на : на виробничі та невиробничі будівлі автозаправочного комплексу (АЗС),що знаходяться за адресою: Одеська обл., Овідіопольський район, с.Молодіжне, вул. Гейсмана, 6; на об'єкти нерухомості, що знаходяться за адресою: Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. 1 Травня, 36; на будівлю автозаправної станції № 13, що знаходиться за адресою: Одеська обл., м.Білгород-Дністровський район, селище міського типу Затока, вул. Піонерська, 7; на автозаправочну станцію № 14, що знаходиться за адресою: Одеська обл., Білгород-Дністровський район, с. Шабо, вул. Сонячна, 16 (один «б»);на автозаправочну станцію , що складається з: адміністративна (літ.А), навіс (літ. Б), господарчі споруди, та знаходиться за адресою: Одеська обл., м. Чорноморськ, селище міського типу Олександрівка, вул. Перемоги, № 2-С; на земельну ділянку загальною площею 0,2 га з кадастровим номером :02:002:1016, що знаходиться за адресою: Одеська обл., Овідіопольський район, с. Молодіжне, вул. Гейсмана, 6 ; визнати за ПП "Приватна фірма "Мустанг" право власності на земельну ділянку загальною площею 0,0800 га з кадастровим номером :01:002:0384, що розташована за адресою: Одеська обл., Білгород-Дністровський район, с. Шабо, вул. Сонячна, 16 (один «б»); визнати за ТОВ "Мале сільськогосподарське підприємство АЗС-Нива-1" право власності на будівлі та споруди автозаправочного комплексу (АЗС), що знаходяться за адресою: Одеська обл., Тарутинський район, селище міського типу Тарутине, вул.Красна, 7а; на земельну ділянку загальною площею 0, 3358 га з кадастровим номером: :02:002:0010, що знаходиться за адресою: Одеська обл., Тарутинський район, селище міського типу Тарутине, вул. Красна, 7а; на земельну ділянку загальною площею 0,2400 га з кадастровим номером: :02:001:0003, що знаходиться за адресою: Одеська обл., Тарутинський район, с/рада Березинська, 6-ий км. Автошляху «Тарутине-Березине»; на будівлі та споруди автозаправочного комплексу (АЗС), які складаються з: будівля АЗС площею 40,6 (літ. А), вбиральня (літ. Б), інші споруди, що розташовані за адресою: Одеська обл., Тарутинський район, с/рада Березинська, 6-ий км. Автошляху «Тарутине-Березине; визнати за ПП „Косвас право власності на нежилі будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: Одеська обл., м.Одеса, вул. Дальницька, 48 "А".

Згідно заяви про уточнення позовних вимог, що надійшла до суду 17.11.2016р., позивачі доповнили позов вимогою щодо визнання недійсними нікчемних договорів №3 від 25.01.2016р. , №4 від 10.02.2016р. , №5 від 19.02.2016р., №6 від 26.02.2016р. про внесення змін до Договору цесії від 28.08.2015р., що був укладений між ПАТ „Банк Петрокоммерц-Україна та ТОВ „Фінансова компанія „Централ Капітал. Інші позовні вимоги залишено без змін.

01 грудня 2016р. позивачами до суду знов надано уточнену позовну заяву, у якій позивачі доповнили обгрунтування позовних вимог.

Представник позивачів позовні вимоги підтримує у повному обсязі, наполягає га задоволенні позову.

Ухвалою суду від 01.12.2016р. залучено до участі у справі у якості третьої особи на стороні позивачів, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю (далі-ТОВ) „Ніагара. Представник третьої особи повністю підтримує позовні вимоги, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Відповідач- Товариство з обмеженою відповідальністю (далі-ТОВ) „Фінансова компанія „Централ Капітал проти позову заперечує з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву.

Відповідач- Товариство з обмеженою відповідальністю (далі-ТОВ) „Сфера Бізнесу про місце та дату судових засідань був повідомлений за юридичною адресою, але, судова кореспонденція повернута поштою із зазначенням „ адресат не знаходиться за зазначеною адресою. До повноважень суду не відноситься розшук місцезнаходження сторін у справі. За таких обставин, суд вважає даного відповідача повідомленим про дату та місце судових засідань.

Відповідач - ПАТ "ОСОБА_1 Україна" в особі Уповноваженої на ліквідацію особи ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб проти задоволення позову не заперечує.

28 грудня 2016р. до господарського суду Одеської області надійшла позовна заява Уповноваженої особи ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "ОСОБА_1 Україна" , як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Централ Капітал" про визнання недійсним Договору відступлення прав вимоги (договір цесії) від 28.08.2015р., укладеного між ПАТ "ОСОБА_1 Україна" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Централ Капітал".

Ухвалою господарського суду Одеської області від 30 грудня 2016р. прийнято позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - Уповноваженої особи ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "ОСОБА_1 Україна" для сумісного розгляду з позовом у справі № 916/2986/16.

Відповідач - ТОВ „Фінансова компанія „Централ Капітал проти позову третьої особи з самостійними вимогами заперечує з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

25січня 2013 року між ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» (далі ОСОБА_1) та ПП «Приватною фірмою «Мустанг» було укладено кредитний договір № 003-01-13. В якості забезпечення зобовязання ПП «ПФ «Мустанг» по даному Кредитному договору позивачі передали в іпотеку належне їм на праві власності нерухоме майно та уклали з ОСОБА_7 наступні договори іпотеки:

- договір іпотеки № 005-003/1 , укладений між ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Свікон» 21.07.2015 р., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрований в реєстрі за № 4908. Предметом іпотеки є земельна ділянка загальною площею 0,2 га з кадастровим номер :02:002:1016, що знаходиться за адресою: Одеська обл., Овідіопольський район, с. Молодіжне, вул. Гейсмана, 6. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 37.

- договір іпотеки № 002-003-01-13/1, укладений між ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Свікон» 30.01.2013 р., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрований в реєстрі за № 596. Предметом іпотеки є АЗС, що складається з: адміністративна будівля загальною площею 46, 2 кв.м. (літ.А), навіс (літ. Б), господарчі споруди № 1, І, та знаходиться за адресою: Одеська обл., м. Іллічівськ, селище міського типу Олександрівка, вул. Перемоги, № 2-С.

- договір іпотеки № 002-003-01-13/2, укладений між ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Свікон» 29.01.2013 р., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрований в реєстрі за № 579. Предметом іпотеки є автозаправочна станція № 14, що знаходиться за адресою: Одеська обл., Білгород-Дністровський район, с. Шабо, вул. Сонячна, 1б (один «б»);

- договір іпотеки № 002-003-01-13/3 , укладений між ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» та ПП «Приватна фірма «Мустанг» 29.01.2013 р., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрований в реєстрі за № 575. Предметом іпотеки є земельна ділянка площею 0,0800 га з кадастровим номером :01:002:0384, що знаходиться за адресою: Одеська обл., Білгород-Дністровський район, с. Шабо, вул. Сонячна, 1б (один «б»)

- договір іпотеки № 002-003-01-13/4, укладений між ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Свікон» 29.01.2013 р., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрований в реєстрі за № 577. Предметом іпотеки є автозаправна станція № 13, що знаходиться за адресою: Одеська обл., м. Білгород-Дністровський район, селище міського типу Затока, вул. Піонерська, 7.

- договір іпотеки № 002-003-01-13/5, укладений між ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Свікон» 30.01.2013 р., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрований в реєстрі за № 598. Предметом іпотеки є об`єкти нерухомості, що знаходяться за адресою: Одеська обл., м. Іллічівськ, вул. 1 Травня, 36, та складаються з: операторська площею 18,8 кв.м. (ОСОБА_9. Б), диспетчерська з мансардою площею 216, 5 кв.м. (ОСОБА_9. Д), навіс з площадкою для сховища ПММ (літ. Е), лабораторна (літ. Ж), вбиральня (літ. З), технічна будівля (літ. И), покриття (літ. І), огорожа № 1, ємкості № 2.

- договір іпотеки № 002-003-01-13/6, укладений між ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Свікон» 30.01.2013 р., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрований в реєстрі за № 600. Предметом іпотеки є виробничі та невиробничі будівлі автозаправочного комплексу (АЗС), що знаходяться за адресою: Одеська обл., Овідіопольський район, с. Молодіжне, вул. Гейсмана, 6, та складається з: адміністр. служб загальною площею 93,9 кв.м. (ОСОБА_9. А, а, а1), навіс загальною площею 252, 0 кв.м. (літ. Б), службова загальною площею 42,4 кв.м. (літ. В), навіс загальною площею 139, 5 кв.м. (літ. Г), резервуар питної води №1, накоп. колод. очищ. № 2,3, бензомаслоуловл. № 4, прийом. кол. лив. ст. № 5, очисні споруди № 6, прийом.кол.лив.ст. № 7, бензомаслоуловл. № 8, накоп.колод.очищ. № 9, бензоколонки № 10,11, бензоколонки № 12,13, майд. для обладнання № 14, пожарн.резерв. № 15,16, вимощення (І).

- договір іпотеки № 002-003-01-13/7, укладений від 31.01.2013 р. між ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» та ТОВ «МСП АЗС-Нива-1» , предметом якого є будівлі та споруди автозаправочного комплексу (АЗС), що знаходяться за адресою: Одеська обл., Тарутинський район, селище міського типу Тарутине, вул. Красна, 7а та земельна ділянка загальною площею 0, 3358 га з кадастровим номером: :02:002:0010, що знаходиться за адресою: Одеська обл., Тарутинський район, селище міського типу Тарутине, вул. Красна, 7а;

- договір іпотеки № 002-003-01-13/8, укладений 01.02.2013 р. між ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» та ТОВ «МСП АЗС-Нива-1» , предметом якого є земельна ділянка загальною площею 0,2400 га з кадастровим номером: :02:001:0003, що знаходиться за адресою: Одеська обл., Тарутинський район, с/рада Березинська, 6-ий км. Автошляху «Тарутине-Березине», а також будівлі та споруди автозаправочного комплексу (АЗС), які складаються з: будівля АЗС площею 40, 6 (літ. А), вбиральня (літ. Б), інші споруди, що розташовані за адресою: Одеська обл., Тарутинський район, с/рада Березинська, 6-ий км. Автошляху «Тарутине-Березине».

- договір іпотеки № 002-003-01-13/9 , укладений 31.01.2013 р. між ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» та ПП «Косвас», предметом якого є нежилі будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: Одеська обл., м. Одеса, вул. Дальницька, 48 «А»;

У подальшому, 27.03.2014 року між ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» і ТОВ «Ніагара» було укладено кредитний договір № 005-03-14. В якості забезпечення виконання зобовязань за вказаним Кредитним договором нерухоме майно було передано ОСОБА_7 позивачами в наступну іпотеку на підставі:

- договору іпотеки 005-006-03-14/1 , що був укладений між ОСОБА_7 та ТОВ «Свікон» 01.08.2014 р., предметом іпотеки за яким є АЗС, розташована за адресою: м. Іллічівськ, смт. Олександрівка, вул. Перемоги, № 2-С;

- договору іпотеки № 005-006-03-14/2 , що був укладений 01.08.2014 р., предметом іпотеки за яким є обєкти нерухомості, розташовані за адресою: с. Шабо Білгород-Дністровського району Одеської області, вул. Сонячна, 1(б);

- договору іпотеки № 005-006-03-14/3 від 01.08.2014 року, що був укладений між ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» та ПП «ПФ Мустанг», предметом якого є земельна ділянка загальною площею 0,0800 га з кадастровим номером :01:002:0384, що розташована за адресою: Одеська обл., Білгород-Дністровський район, с. Шабо, вул. Сонячна, 1б (один «б»);

- договору іпотеки № 005-006-03-14/4, що був укладений між ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» та ТОВ «Свікон» 01.08.2014 р., предметом іпотеки за яким є автозаправна станція № 17, розташована за адресою: с. Затока Білгород-Дністровського району Одеської області, вул. Піонерська, 7;

- договору іпотеки № 005-006-03-14/5, що був укладений між ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» та ТОВ «Свікон» 01.08.2014 р., предметом іпотеки за яким є обєкти нерухомості, розташовані за адресою: с. м. Іллічівськ Одеської області, вул. Першого травня, буд. 36.

- договору іпотеки № 005-006-03-14/6, що був укладений між ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна»та ТОВ «Свікон» 01.08.2014 р., предметом іпотеки за яким є виробничі та невиробничі будівлі АЗС за адресою: с. Молодіжне, Овідіопольського району Одеської області, вул. Гейсмана, 6;

- договору іпотеки № 005-003/1, що був укладений між ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» та ТОВ «Свікон» 21.07.2015 р., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрований в реєстрі за № 4908. Предметом іпотеки є земельна ділянка загальною площею 0,2 з кадастровим номер :02:002:1016, що знаходиться за адресою: Одеська обл., Овідіопольський район, с.Молодіжне, вул. Гейсмана, 6. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 37

- договорів іпотеки № 005-006-03-14/7 від 01.08.2014р. та № 005-006-03-14/8 від 01.08.2014 р., укладених між ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» та ТОВ «МСП АЗС Нива-1», предметом яких є будівлі та споруди автозаправочного комплексу (АЗС), що знаходяться за адресою: Одеська обл., Тарутинський район, селище міського типу Тарутине, вул. Красна, 7а та земельна ділянка загальною площею 0, 3358 га з кадастровим номером: :02:002:0010, що знаходиться за адресою: Одеська обл., Тарутинський район, селище міського типу Тарутине, вул. Красна, 7а та земельна ділянка загальною площею 0,2400 га з кадастровим номером: :02:001:0003, що знаходиться за адресою: Одеська обл., Тарутинський район, с/рада Березинська, 6-ий км. Автошляху «Тарутине-Березине» а також будівлі та споруди автозаправочного комплексу (АЗС), які складаються з: будівля АЗС площею 40, 6 (літ. А), вбиральня (літ. Б), інші споруди, що розташовані за адресою: Одеська обл., Тарутинський район, с/рада Березинська, 6-ий км. Автошляху «Тарутине-Березине»

- договору іпотеки № 005-006-03-14/9 , що був укладений між ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна»та ПП «Косвас» 01.08.2014 р., предметом іпотеки за яким є нежилі будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: Одеська обл., м. Одеса, вул. Дальницька, 48 «А;

28 серпня .2015 р. між ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Централ Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги (договір цесії), за умовами якого ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» передало (відступило) ТОВ «Фінансова компанія «Централ капітал» свої права вимоги , в тому числі до ПП «Приватної фірми «Мустанг» за кредитним договором № 003-01-13 від 25.01.2013р., а також до ТОВ «НІАГАРА» за кредитним договором № 005-03-14 від 27.03.2014 р., а також всіма договорами, укладеними на забезпечення виконання боржниками умов кредитних договорів, в тому числі договорами іпотеки, за якими іпотекодавцями виступають позивачі, а ТОВ «Фінансова компанія «Централ капітал» прийняло права вимоги.

Згідно з п. 3.2. Договору цесії Цесіонарій здійснює оплату ціни права вимоги за цим Договором шляхом перерахування вказаної суми грошових коштів на рахунок Цедента, зазначений в п. 7.2 цього Договору, у строк до закінчення операційного часу в день укладення (підписання) цього Договору».

Пунктом 6.2. Договору цесії встановлено, що цей Договір вважається укладеним з дати його підписання Сторонами та скріплення печатками Сторін і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором, але в будь-якому разі припиняє свою чинність 01.02.2016 року при умові, якщо Цесіонарієм не буде здійснено оплату права вимоги за даним Договором в повному обсязі.

Згідно з п. 3.2. Договору цесії оплата, що вказана в п. 3.1. цього Договору вважається отриманою Цедентом в день її зарахування у повному обсязі на рахунок, зазначений в п. 7.2. цього Договору. При цьому зарахування частини коштів в рахунок оплати права вимоги за даними Договором не вважається повною оплатою ціни права вимоги, визначеної згідно п. 3.1. Договору.

При цьому, у випадку, якщо Цесіонарій не здійснить оплату права вимоги в повному обсязі кошти, отримані частково Цедентом від Цесіонарія на виконання п.п. 3.1., 3.2. цього Договору, підлягають поверненню Цедентом не пізніше одного банківського дня від дати припинення даного Договору, у валюті зобов`язання гривні, що визначена даним Договором, а права вимоги за Основними договорами є такими, що не підлягають відступленню Цесіонарію та безумовно залишаються у Цедента».

03 березня 2016 р. ТОВ «Фінансова Компанія «Централ Капітал» здійснило на користь банку оплату у сумі 128 836 690 грн. 93 коп., встановленій Договором № 7 від 03.03.2016 р. про внесення змін до Договору Цесії. При цьому , сума боргових зобовязань за кредитними договорами, права вимоги за якими були передані згідно редакції Договору Цесії, встановленої договором № 7 , була наступною:

ПозичальникНомер та дата кредитного договору Основний борг та відсотки
ПАТ «ОБОЛОНЬ»036-10-12 від 25.10.2012 р.9 277 935, 46 грн.
ПАТ «ОБОЛОНЬ»051-11-13 від 14.11.2013 р.30 609 836, 03 грн.
ТОВ «НІАГАРА» 005-03-14 від 27.03.2014 р. 15 911 605, 80 грн.
Приватна фірма «МУСТАНГ»003-01-13 від 25.01.2013 р.4 366 446, 74 грн.
ТОВ «Балаклійський шиферний завод»047-09-13 від 07.10.2013 р.14 958 198, 94 грн.
ТОВ «Балаклійський шиферний завод»046-09-13 від 07.10.2013 р.25 573 735, 75 грн.
ТОВ «УКРЗЕМКОМ»007-02-13 від 21.02.2013 р.3 121 735, 75 грн.
СГ ТОВ «ПІЩАЛЬНИКИ»008-02-13 від 21.02.2013 р.1 357 277, 13 грн.
СУНП ТОВ «ТВП Україна ЛТД»041-12-12 від 25.12.2012 р.1 656 166, 24 грн.
ТОВ «ЛЕНБУД»024-06-11 від 05.07.2011 р.773 262, 11 грн.
ТОВ «ЛЕНБУД»023-06-11 від 05.07.2011 р.296 967, 37 грн.
ТОВ «ОСОБА_10 Україна»007-06-15 від 04.06.2015 р.102 286, 87 грн.
ТОВ «Торговий дім Україна»020-12-15 від 24.12.2015 р.13 907 947, 67 грн.
ОСОБА_111239н-09-07 від 25.09.2007 р.204 125 748, 10 грн.
ОСОБА_1211.06/495 від 30.10.2007 року1 129 331, 23 грн.
ТОВ «Запоріжцукорпостач»018-03-06 від 25.04.2012 р.773 872, 10 грн.
Всього в гривневому еквівалентні 327 942 439, 03 грн.
В останній редакції Договору цесії, зміненої договором № 8 від 09.03.2016 р., ціна права вимоги встановлена Сторонами у сумі 128 062 818 грн. 83 коп.. за рахунок виключення з кредитного портфелю кредитного договору № 018-03-06 від 25.04.2012 р. з ТОВ «Запоріжцукорпостач» на суму 773 872 грн. 10 коп..

28 серпня 2015 р. між ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Централ Капітал» було укладено договір про передачу прав за договорами забезпечення (іпотеки, застави) з урахуванням всіх змін до договору, які забезпечують виконання зобов`язань вказаними боржниками за кредитними договорами, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_13 і зареєстрований в реєстрі за № 2540.

За умовами вказаного договору права вимоги за договорами забезпечення (іпотеки, застави) переходять з моменту відступлення (переходу) до ТОВ «Фінансова компанія «Централ Капітал» прав вимоги за основними договорами (кредитними договорами).

23 липня 2015 р. між ТОВ «Фінансова компанія «Централ капітал» (Вкладник) та ПАТ «БАНК ПЕТРОКОММЕРЦ-Україна» (ОСОБА_1) укладено договір про внесення змін до договору банківського вкладу (депозиту) «МАКСИМУМ» № 3700/840 від 17.07.2015 р., відповідно до якого договір банківського вкладу (депозиту) «МАКСИМУМ» № 3700/840 від 17.07.15 р. викладено в новій редакції. Відповідно до п. 1.3. цього договору вклад розміщується на строк з 17.07.2015 р. по 25.07.2016 р.

Крім того, 28 серпня 2015 р. між ТОВ «Фінансова компанія «Централ капітал» (Заставодавець) та ПАТ «БАНК ПЕТРОКОММЕРЦ-Україна» (Заставодержатель) укладено договір застави майнових прав № 3700/840-з-1, відповідно до якого Заставодавець надав Заставодержателю в якості забезпечення виконання зобов`язань по договору відступлення прав вимоги (договір цесії) від 28.08.2015 р., права вимоги Заставодавця за договором банківського вкладу № 3700/840 від 17.07.2015 р. на повернення вкладу в розмірі 11 000 000, 00 доларів США та сплати відсотків за вкладом. Розмір вкладу зменшувався додатковими угодами до договору.

03 березня 2016 р. ОСОБА_7 достроково на підставі меморіального ордеру № 18391 від 03.03.2016р. з депозитного рахунку ТОВ «ФК «ЦЕНТРАЛ КАПІТАЛ» № 903, відкритого в банку, вчинено списання грошових коштів в розмірі 128 836 690 грн. 95 коп.. в рахунок оплати ціни відступлення прав вимоги за договором відступлення прав вимоги (договір цесії) від 28.08.2015р.

Згідно з розпорядженням від 03.03.2016р. Управління супроводу банківських операцій ПАТ «БАНК ПЕТРОКОММЕРЦ-Україна» здійснило відступлення права вимоги з рахунку № НОМЕР_1 за заборгованістю по кредитним договорам, що вказані в договору № 7 від 03.03.2016 р. про внесення змін до договору відступлення прав вимоги (договору цесії) від 28.08.2015 р.; підстава: Договір відступлення прав вимоги (договір цесії) від 28.08.2015 р., укладений з ТОВ «Фінансова компанія «Централ капітал», Договір застави майнових прав № 3700/840-з-1 від 28.08.2015 р.

На виконання своїх зобовязань за спірним договором ПАТ «БАНК ПЕТРОКОММЕРЦ-Україна» передало, а ТОВ «Фінансова компанія «Централ капітал» прийняло кредитні договори та договори забезпечення у відповідності до переліку, що підтверджується акт приймання-передачі документів від 03.03.2016 р.

15 березня 2016р. ТОВ «Ніагара» та позивачі отримали від ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» повідомлення про здійснення ним відступлення права вимоги за кредитними договорами № 003-01-13 від 25.01.2013 р.; № 005-03-14 від 27.03.2014 р., а також договорами забезпечення.

Позивачі зазначають, що станом на 15.03.2016 р. ПФ «Мустанг» та ТОВ «Ніагара» здійснено часткову сплату за кредитним договором за лютий 2016 р. новому кредиторові- ТОВ «Фінансова Компанія «Централ Капітал» у розмірі 252 132 грн. 87 коп.., а також 326 185 грн. .95 коп.. та 313 404 грн. 37 коп. відповідно.

У наступному, як вказують позивачі, ані боржник, ані позивачі не здійснювали жодних платежів, оскільки ані Кредитором, ані Новим кредитором не було надано боржнику та майновим поручителям доказів переходу права вимоги. В подальшому погашення заборгованості за кредитом відбувалось на користь ОСОБА_7.

У наступному, на підставі постанови Правління Національного банку України від 17 березня 2016 р. № 169 «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «БАНК ПЕТРОКОММЕРЦ-УКРАЇНА» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17.03.2016 р. № 368 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «БАНК ПЕТРОКОММЕРЦ-Україна» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». На підставі цього рішення було розпочато процедуру виведення ПАТ «БАНК ПЕТРОКОММЕРЦ-УКРАЇНА з ринку шляхом запровадженням в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 18 березня 2016 р. до 17 квітня 2016 р. включно, призначено уповноважену особу ОСОБА_2 та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «БАНК ПЕТРОКОММЕРЦ-УКРАЇНА», визначені ст..ст. 37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_3 строком на один місяць , з 18 березня 2016 р. до 17 квітня 2016 р. включно. 13.04.2016 р. виконавчою дирекцією ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 505 про продовження строків тимчасової адміністрації в ПАТ «БАНК ПЕТРОКОММЕРЦ-УКРАЇНА» з 18 квітня 2016 р. до 22 квітня 2016 р. включно.Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 21 квітня 2016 р. № 280 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ «БАНК ПЕТРОКОММЕРЦ-УКРАЇНА» виконавчою дирекцією ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 22 квітня 2016 р. № 561, «Про початок процедури ліквідації ПАТ «БАНК ПЕТРОКОММЕРЦ-УКРАЇНА» та делегування повноважень ліквідатора банку». Згідно з зазначеним рішенням , розпочато процедуру ліквідації ПАТ «БАНК ПЕТРОКОММЕРЦ-УКРАЇНА» з 22 квітня 2016 р. до 21 квітня 2018 р. включно, призначено уповноважену особу ОСОБА_2 та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «БАНК ПЕТРОКОММЕРЦ-УКРАЇНА», визначені, зокрема, ст..ст. 37, 38, 47-52, 521, 53 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» , в тому числі з підписання всіх договорів, повязаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_3 на два роки з 22 квітня 2016 р. до 21 квітня 2018 р. включно.

На виконання повноважень делегованих ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб, уповноваженою особою на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» ОСОБА_3 відповідно до ч. ч. 2 та 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» здійснено перевірку правочинів (договорів) на предмет їх нікчемності, за результатами якої на підставі п. 3, п.7 та п. 2 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» було видано відповідний наказ № 60 від 15.04.2016 р., яким визнано нікчемними договори № 3 від 25.01.2016 р., № 4 від 10.02.2016 р., № 5 від 19.02.2016 р., № 6 від 26.02.2016 р., № 7 від 03.03.2016 р. та № 8 від 09.03.2016 р. про внесення змін до договору відступлення прав вимоги (Договір цесії) від 28.08.2015 р., що був укладений між ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Централ Капітал».Приймаючи до уваги наведене, позивачі вважають, що договір відступлення права вимоги (договір цесії) від 28.08.2015 р. є дійсним в редакції згідно договору № 2 від 23.12.2015 р. про внесення змін до договору. Але у звязку з тим, що сума права вимоги в розмірі, встановленій в початковій редакції договору сплачена не була, то в силу пункту 6.2. Договору, Договір цесії припинив свою чинність 01.02.2016 р., а право вимоги є таким, що не відступлено ТОВ «Фінансова компанія «Централ Капітал» та залишалось у ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна».

Позивачі зазначають, що повідомлення про визнання правочинів нікчемними було отримане ТОВ «Ніагара» та ПП «ПФ «Мустанг» 26.05.2016 р. ТОВ «Фінансова Компанія «Централ Капітал» отримало копію наказу № 60 з повідомленням про нікчемність правочинів 28.05.2016 р.

08 червня 2016 р. ТОВ «Ніагара» отримало від ТОВ «ФК «Централ Капітал» повідомлення-вимогу про дострокове погашення кредиту.

Після невиконання ТОВ «Ніагара» повідомлення-вимоги ТОВ «ФК «Централ Капітал», останнє надіслало ТОВ «Ніагара» та позивачам ОСОБА_14 повідомлення від 16.06.2016 р. про необхідність дострокового погашення заборгованості та попередження про прийняття рішення про звернення стягнення на предмети іпотеки або шляхом, зокрема, але не виключно набуття Іпотекодержателем права власності на предмети іпотеки у випадку, якщо дострокове погашення заборгованості за кредитним договором не відбудеться.

18 серпня 2016 р. на імя Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_15 ТОВ «Фінансова Компанія «Централ Капітал» надало заяви про внесення до державного реєстру іпотек відомостей про ТОВ «Фінансова Компанія «Централ Капітал» як іпотекодержателя кожного з обєктів нерухомого майна, яке є предметом іпотеки на підставі договорів іпотеки № 005-006-03-14/1 від 01.08.2014 р.; № 005-006-03-14/2 від 01.08.2014 р.; № 005-006-03-14/3 від 01.08.2014 р.; № 005-006-03-14/4 від 01.08.2014 р.; № 005-006-03-14/5 від 01.08.2014 р. ; № 005-006-03-14/6 від 01.08.2014 р.; № 005-003/1 від 21.07.2015р.; № 005-006-03-14/7 від 01.08.2014 р. та № 005-006-03-14/8 від 01.08.2014 р..

Крім того,18.08.2016 р. на імя приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_15 ТОВ «Фінансова Компанія «Централ Капітал» надало заяви про реєстрацію за собою права власності на нерухоме майно, що є предметом іпотеки на підставі іпотечних договорів № 005-006-03-14/1 від 01.08.2014 р.; № 005-006-03-14/2 від 01.08.2014 р.; № 005-006-03-14/3 від 01.08.2014 р.; № 005-006-03-14/4 від 01.08.2014 р.; № 005-006-03-14/5 від 01.08.2014 р. ; № 005-006-03-14/6 від 01.08.2014 р.; № 005-003/1 від 21.07.2015 р.; № 005-006-03-14/7 від 01.08.2014 р. та № 005-006-03-14/8 від 01.08.2014 р..

Зазначені заяви було задоволено, а право власності на спірне нерухоме майно було зареєстроване за ТОВ «Фінансова Компанія «Централ Капітал».

02.вересня 2016 р. ТОВ «ФК «Централ Капітал» здійснило відчуження спірного нерухомого майна шляхом його продажу третій особі ТОВ «СФЕРА БІЗНЕСУ» на підставі договорів купівлі-продажу від 02.09.2016 р. №№ 579; 580; 581; 582; 583; 584; 585; 586; 587; 588; 589; 590, посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_15.

Наказом Міністерства Юстиції від 12.10.2016 р. № 2954/5, що був винесений за наслідками розгляду колективної скарги власників іпотечного майна, запис у єдиному державному реєстрі прав власності та речових прав на нерухоме майно про право власності на спірне нерухоме майно поновлено за позивачами, а записи про іпотеку за ПАТ «ОСОБА_1 Україна».

Рішенням господарського суду м. Києва від 17.08.2016 р., залишеним без змін рішенням Київського апеляційного господарського суду від 14.11.2016 р. у справі № 910/12294/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Централ Капітал» до ПАТ «ОСОБА_1 - Україна» про визнання недійсними одностороннього правочину, наказу та визнання відсутнім права, визнано недійсним односторонній правочин ПАТ «ОСОБА_1 - Україна», оформлений наказом Уповноваженої особи ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «ОСОБА_1 - Україна» ОСОБА_3 №60 від 15.04.2016р. та визнано недійсним наказ ПАТ «ОСОБА_1 - Україна» №60 від 15.04.2016 р., виданий Уповноваженою особою ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «ОСОБА_1 - Україна» ОСОБА_3, в частині визнання нікчемними договорів купівлі - продажу, укладених ПАТ «ОСОБА_1 - Україна» з ТОВ «ФК «Централ Капітал» протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації, а також визнано відсутнім право Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 - Україна» вчиняти дії щодо застосування наслідків недійсності наступних договорів купівлі-продажу, укладених між ПАТ «ОСОБА_1 - Україна» та ТОВ «ФК «Централ Капітал».

Пізніше, Уповноваженою особою фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ОСОБА_1 - Україна», наказом № 182 від 14.11.2016 р. на підставі п.7) ч.3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» було визнано нікчемними наступні правочини (у тому числі договори), вчинені (укладені) ПАТ «ОСОБА_1 - Україна»:

- Договір відступлення прав вимоги (договір цесії) від 28.08.2015р., укладений з ТОВ «Фінансова компанія «Централ Капітал» (з усіма договорами про внесення змін);

- Договір про передачу прав за договорами забезпечення (іпотеки, застави), укладений з ТОВ «Фінансова компанія «Централ Капітал», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_13 28.08.2015р. та зареєстрований в реєстрі за № 2540 (з усіма договорами про внесення змін);

- Договір застави майнових прав № 3700/840-з-1 від 28.08.2015р., укладений з ТОВ «Фінансова компанія «Централ Капітал» (з усіма договорами про внесення змін);

- правочин у вигляді списання грошових коштів в розмірі 128 836 690 грн.95 коп. з депозитного рахунку ТОВ «Фінансова компанія «Централ Капітал» № 903, вчинений ПАТ «ОСОБА_1 - Україна» 03.03.2016р. та оформлений меморіальним ордером № 18391 від 03.03.2016р.;

- на підставі п.3. ч.3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визнано нікчемними наступні правочини (у тому числі договори), вчинені (укладені) ПАТ «ОСОБА_1 - Україна» :

- Договір відступлення прав вимоги (договір цесії) від 28.08.2015, укладений з ТОВ «Фінансова компанія «Централ Капітал» (з усіма договорами про внесення змін);

- Договір про передачу прав за договорами забезпечення (іпотеки, застави), укладений з ТОВ «Фінансова компанія «Централ Капітал», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_13 28.08.2015 та зареєстрований в реєстрі за № 2540 (з усіма договорами про внесення змін).

Позивачі вважають, що ТОВ „Фінансова компанія „Централ Капітал з порушенням порядку, встановленого законом і іпотечними договорами було набуто право власності на спірне нерухоме майно та в подальшому протиправно відчужено це майно третій особі, у звязку з чим позивачі вважають, що відповідачами не визнається їх право власності на це майно, що є підставою для звернення до суду з позовом про визнання права власності.

Позивачі зазначають, що відповідно до Договорів іпотеки № 005-006-03-14/1 від 01.08.2014 р.; № 005-006-03-14/2 від 01.08.2014 р.; № 005-006-03-14/3 від 01.08.2014 р.; № 005-006-03-14/4 від 01.08.2014 р.; № 005-006-03-14/5 від 01.08.2014 р. ; № 005-006-03-14/6 від 01.08.2014 р.; № 005-003/1 від 21.07.2015 р.; № 005-006-03-14/7 від 01.08.2014 р. та № 005-006-03-14/8 від 01.08.2014 р. сторони за цими договорами у п.6.4 договорів передбачили застереження про задоволення вимог іпотекодержателя , яке надає останньому право звернути стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку , в тому числі шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Відповідно до ст.36 Закону України „Про іпотеку сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Відповідно до ст.33 зазначеного Закону у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. У разі порушення провадження у справі про відновлення платоспроможності іпотекодавця або визнання його банкрутом або при ліквідації юридичної особи - іпотекодавця іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання строку виконання основного зобов'язання, якщо іпотекодержатель і правонаступник іпотекодавця не досягнуть згоди про інше. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

За приписами ч.1 ст.35 Закону України „Про іпотеку у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Згідно ч.1, 3 ст.37 Закону України „Про іпотеку іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Позивачі у справі вважають, що дії іпотекодержателя , направлені на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на предмет іпотеки відповідно до застереження в іпотечному договорі є правочином , та вважають, що правочин, на підставі якого ТОВ «Фінансова компанія «Централ Капітал» набуло право власності на іпотечне майно відповідно до застереження в іпотечному договорі має бути визнаний недійсним, адже, відповідно до ч.2 ст.516 Цивільного кодексу України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ст..517 Цивільного кодексу України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Позивачі вважають, що за відсутності обовязку виконання зобовязання ТОВ „Ніагара та ПП „ПФ Мустанг перед ТОВ „ФК „Централ Капітал до моменту предявлення доказів переходу права вимоги, відповідач не мав права набувати у власність предмети іпотеки згідно із застереженням в іпотечному договорі.

Крім того, позивачі зазначають, що , оскільки ТОВ „ФК „Централ Капітал отримав статус іпотекодержателя лише в серпні 2016р. , всі дії вчинені ним на підставі іпотечних договорів до дня реєстрації відомостей про зміну іпотекодержателя є незаконними, і ТОВ „ФК „Централ Капітал не мало права направляти позивачам іпотечні повідомлення (згідно п.6.4 іпотечних договорів) з вимогою про усунення порушень та попередженням про звернення стягнення на іпотечне майно.

Умовами п.6.4 іпотечних договорів визначено , що набуття іпотекодержателем права власності на іпотечне майно повязується зі спливом 10-денного терміну після направлення іпотекодавцю „повідомлення , або іншої дати, що може бути визначена в „повідомленні. В даному реченні мова йде про „повідомлення , яке іпотекодержатель направляє іпотекодавцю після невиконання ним, або боржником протягом 30-ти днів „ОСОБА_16 повідомлення (письмової вимоги про усунення порушень боргових зобовязань). В „повідомленні має бути зазначено про факт прийняття іпотекодержателем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття його у власність , а також про оціночну вартість предмету іпотеки на момент звернення стягнення на предмет іпотеки, що повинна бути визначена уповноваженим субєктом та відображена в звіті про оцінку. Позивачі зазначають, що вони та боржники не отримували „повідомлення, з надсиланням якого в іпотечних договорах повязаний факт набуття права власності відповідачем на предмет іпотеки. Відповідач також не здійснював оцінку вартості предметів іпотеки .

Позивачі також зазначають, що ТОВ „Сфера Бізнесу набуло у власність нерухомість за ціною, що є значно нижчою ніж його ринкова вартість, при цьому із розстрочкою платежу строком на 4 роки, що на думку позивачів, фактично є безпроцентним кредитом .

Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - Уповноважена особа ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "ОСОБА_1 Україна" повністю підтримує позицію позивачів за первісним позовом та, крім того, звернулася до суду з позовом ТОВ "Фінансова компанія "Централ Капітал" про визнання недійсним Договору відступлення прав вимоги (договір цесії) від 28.08.2015р., укладеного між ПАТ "ОСОБА_1 Україна" та ТОВ „Фінансова компанія "Централ Капітал". В обгрунтування позову позивач зазначає, що даний Договір підпадає під ознаки недійсності (нікчемності) , встановлені п.7 ч.3 ст.38 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб , адже банк уклав право чин (у тому чиіл договір) , умови якого передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг) , прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

При цьому, ані Договором відступлення прав вимоги (Договір цесії) від 28.08.2015р., ані Договором банківського вкладу (депозиту) „МАКСИМУМ №3700/840 від 17.07.2015р. , ані Договором застави майнових прав №3700/840-з-1 від 28.08.2015р. не передбачено право на договірне списання коштів ТОВ "Фінансова компанія "Централ Капітал в рахунок погашення ціни відступлення прав вимоги.

Позивач також зазначає, що за вимогами ч.1 ст.24 Закону України „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Відповідно до ст..27 цього Закону якщо інше не встановлено цим Законом, обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов'язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Повідомлення повинно містити таку інформацію: 1) зміст порушення, вчиненого боржником; 2) загальний розмір не виконаної боржником забезпеченої обтяженням вимоги; 3) опис предмета забезпечувального обтяження; 4) посилання на право іншого обтяжувача, на користь якого встановлено зареєстроване обтяження, виконати порушене зобов'язання боржника до моменту реалізації предмета обтяження або до переходу права власності на нього обтяжувачу; 5) визначення позасудового способу звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, який має намір застосувати обтяжувач; 6) вимогу до боржника виконати порушене зобов'язання або передати предмет забезпечувального обтяження у володіння обтяжувачу протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Згідно ст..32 зазначеного Закону якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги, звернення стягнення на нього здійснюється шляхом відступлення обтяжувачу відповідного права. Обтяжувач зобов'язаний повідомити в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, боржника та інших обтяжувачів відповідного права грошової вимоги про свій намір набути на свою користь таке право.

Натомість банк поза межами процедури звернення стягнення на предмет застави здійснив списання депозитних коштів в рахунок погашення ціни відступлення права вимоги. За таких обставин, позивач вважає, що поза межами , встановленими діючим законодавством України, відповідач набув право вимоги до боржників банку за кредитними договорами та договорами забезпечення, що і доводить надання окремому кредитору - ТОВ "Фінансова компанія "Централ Капітал" переваги (пільги), не встановленої для нього ані внутрішніми документами банку, ані законодавством України.

Крім того, позивач зазначає, що 03.03.2016р. ОСОБА_7, всупереч вимогам п.5.7 Положення про застосування Національним банком України заходів впливу, затвердженого постановою правління НБУ від 17.08.2012р. №346, прийнято рішення щодо списання коштів з депозитного рахунку в рахунок оплати ціни відступлення та щодо передачі прав вимоги за відсутності погодження куратора, що не відповідає ч.2 ст.203 Цивільного кодексу України .

Позивач також вважає, що Договір відступлення прав вимоги (Договір цесії) від 28.08.2015р. підпадає під ознаки недійсності (нікчемності) , встановлені п.3 ч.3 ст.38 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб , адже банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20% і більше відрізняється від вартості товарів , послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобовязаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору. Ціна віступлення права вимоги з урахуванням змін до Договору станом на 03.03.2016р. ( дата списання з депозитного рахунку ТОВ "Фінансова компанія "Централ Капітал" в рахунок погашення ціни відступлення та підписання акту приймання-передачі документів) складала 128 836 690 грн. 93 коп., в той час як заборгованість по відступленому кредитному портфелю складала 327 942 439 грн. 03 коп. При визначені ціни сторони керувалися висновком про вартість майна , який був складений на підставі звіту про оцінку майнових прав по кредиту ПАТ "ОСОБА_1 Україна" №1239н-09-07 від 25.09.2007р. , відповідно до якого станом на 27.11.2015р. ринкова вартість обєкта оцінки склала 2 566 000 грн. Рецензією від 10.11.2016р. на зазначений звіт про оцінку, проведеною субєктом оціночної діяльності ТОВ „Українська експертна група , встановлено , що звіт не містить копій документів, на підставі яких проведено розрахунок, звіт не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, є неякісним та непрофесійним , і не може бути використаний. З урахуванням даних , викладених у Рецензії, позивач вважає, що право вимоги за кредитним портфелем відчужено банком на користь ТОВ "Фінансова компанія "Централ Капітал" за ціною нижчою як від розміру відступленої заборгованості, так і від ринкової вартості майнових прав, що перевищує 20% та підпадає під п.3 ч.3 ст.38 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб.

Позивач також вважає, що Договір відступлення прав вимоги (Договір цесії) від 28.08.2015р. підпадає під ознаки недійсності (нікчемності) , встановлені п.2 ч.3 ст.38 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб , адже банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобовязання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобовязань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим.

Відповідач - ТОВ "Фінансова компанія "Централ Капітал" проти первісного позову та позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору заперечує, посилаючись на те, що 03.03.2016р. ТОВ "Фінансова компанія "Централ Капітал" повністю виконало свої зобовязання щодо оплати ціни права вимоги, що підтверджується меморіальним ордером №18391, у звязку з чим вважає, що в силу вимог ст..ст.512-516 Цивільного кодексу України та з урахуванням умов Договору від 28.08.2015р. ( з додатковими договорами до нього) 03.03.2016р. до ТОВ "Фінансова компанія "Централ Капітал" перейшло право вимоги за кредитними договорами №003-01-13 від 25.01.2013р. , №005-03-14 від 27. 03.2014р.

Відповідач також вважає, що на підставі ст..24 Закону України „Про іпотеку та Договору про передачу прав за договорами забезпечення (іпотеки та застави) від 28.08.2015р. до нього перейшли і права та обовязки нового іпотекодержателя за договорами іпотеки, що забезпечували кредитні зобовязання ТОВ „Ніагара та ПП „Приватна фірма „Мустанг.

15 березня 2016р. ПП „Приватна фірма „Мустанг та ТОВ „Свікон отримали повідомлення про заміну кредитора/заставодержателя/іпотекодержателя у вказаних зобовязаннях, що підтверджується повідомленнями №12-08/232 та №12-08/324 від 03.03.2016р. та не заперечується позивачами.

З урахуванням зазначеного, відповідач вважає, що ТОВ "Фінансова компанія "Централ Капітал" набуло прав та обовязків кредитора та іапотекодержателя за вказаними позивачами договорами. Більше того, ПП „Приватна фірма „Мустанг частково виконала свої зобовязання перед ТОВ "Фінансова компанія "Централ Капітал" , що додатково підтверджує обізнаність та погодження боржником заміни кредитора у зобовязанні.

17 червня 2016р., у звязку із невиконанням боржниками своїх зобовязань за кредитними договорами , ТОВ "Фінансова компанія "Централ Капітал" надіслало останнім та їх майновим поручителям іпотечні повідомлення на виконання вимог ст..35 Закону України „Про іпотеку, та 22.08.2016р. та 23.08.2016р., у звязку із невиконанням позивачами за первісним позовом своїх кредитних та іпотечних зобовязань, керуючись положеннями ст..37 Закону України „Про іпотеку , звернуло стягнення на предмет іпотеки з метою погашення кредитної заборгованості за кредитним договором №005-03-14 від 27.03.2014р. За таких обставин, відповідач вважає, що він набув право власності на спірне майно у встановленому чинним законодавством порядку , а у подальшому реалізувало своє право шляхом відчуження нерухомого майна на користь ТОВ „Сфера Бізнесу на підставі оплатних договорів купівлі-продажу.

ТОВ "Фінансова компанія "Централ Капітал" також вважає, що відсутні правові підстави для визнання недійсним Договору відступлення права вимоги (договору цесії) від 28.08.2015р., адже, правовою підставою для визнання правочину недійсним є встановлення судом факту недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3, 5 та 6 ст.203 Цивільного кодексу України. Відповідач вважає, що при вирішенні судового спору у справі №910/12294/16 судами було надано правову оцінку доводам Уповноваженої особи ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб в частині визнання нікчемним оспорюваного договору та дійшли висновку про відсутність порушень ст..38 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб під час укладення договору відступлення права вимоги від 28.08.2015р.

Крім того, ТОВ "Фінансова компанія "Централ Капітал" вважає безпідставними посилання Уповноваженої особи на Закону України „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень, Договір банківського вкладу №3700/840 від 17.07.2015р. та Договір застави майнових прав №3700/840-З-1 від 28.08.2015р. , оскільки факт наступного виконання або невиконання оспорюваного правочину , в тому числі порядок погашення заборгованості ТОВ "Фінансова компанія "Централ Капітал" щодо оплати вартості відступленого права вимоги за Договором відступлення права вимоги (договору цесії) від 28.08.2015р. не впливає на дійсність цього Договору.

Розглянувши матеріали справи, на підставі діючих норм законодавства України та встановлених обставин справи, суд доходить до таких висновків:

Згідно ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст.16 зазначеного Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому, відповідно до ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що кожна особа має право на захист свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права чи законного інтересу, який не суперечить загальним засадам чинного законодавства. Порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України, право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Проаналізувавши позовні вимоги позивачів про визнання недійсними договорів про внесення змін до Договору цесії, укладеного між ПАТ «ОСОБА_1 Україна» та ТОВ «Фінансова Компанія «Централ Капітал»; про визнання припиненим Договору цесії , а також позовні вимоги третьої особи , яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - Уповноваженої на ліквідацію особи ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "ОСОБА_1 Україна" про визнання недійсним Договору відступлення прав вимоги від 28.08.2015р. , суд прийшов до наступних висновків:

Згідно з п. 2.5.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. № 11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними», необхідно з урахуванням приписів ст.. 215 Цивільного кодексу України та ст.. 207 Господарського кодексу України розмежовувати види недійсності правочинів, а саме: нікчемні правочини, недійсність яких встановлена законом (наприклад, частина перша статті 220, частина друга статті 228 Цивільного кодексу України, ч.2 ст. 207 Господарського кодексу України, ст.. 13 Закону України "Про створення вільної економічної зони "Крим" та особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України"), і оспорювані, які можуть бути визнані недійсними лише в судовому порядку за позовом однієї з сторін, іншої заінтересованої особи, прокурора (зокрема, ч.1 ст. 227, ч.1 ст. 229, ч.1 ст. 230, ч.1 ст. 232 Цивільного кодексу України, ч.1 ст. 207 Господарського кодексу України). Поняття нікчемних правочинів визначено ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України, де передбачено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до п. 2.5.2. згаданої постанови Пленуму ВГСУ, за змістом частини другої ст.. 215 Цивільного кодексу України нікчемний правочин, на відміну від оспорюваного, є недійсним незалежно від наявності чи відсутності відповідного рішення суду. Однак це не виключає можливості подання та задоволення позову про визнання нікчемного правочину (господарського договору) недійсним. Отже, спори про визнання нікчемних правочинів недійсними підлягають вирішенню господарськими судами у загальному порядку. З'ясувавши, що оспорюваний правочин є нікчемним, господарський суд зазначає в резолютивній частині рішення про його недійсність або, за відсутності підстав для такого визнання, відмовляє в задоволенні позову. При цьому, як розяснено в п. 2.13. наведеної постанови Пленуму ВГСУ, якщо позивач посилається на нікчемність правочину для обґрунтування іншої заявленої вимоги, господарський суд не вправі посилатися на відсутність судового рішення про встановлення нікчемності правочину, а має дати належну оцінку відповідним доводам позивача. Сторони нікчемного правочину не зобов'язані виконувати його умови (навіть якщо суд не визнавав його недійсним).

Статтею 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачені заходи щодо забезпечення збереження активів банку, запобігання втрати майна та збитків банку, а саме:1. ОСОБА_2 зобов'язаний забезпечити збереження активів та документації банку. 2. Протягом дії тимчасової адміністрації ОСОБА_2 зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті. 3. Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства».

Вимогами ст. 26 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено, що: 26.1. Платник при укладенні договорів із банком має право передбачити договірне списання грошей із своїх рахунків на користь банку платника та/або третіх осіб. 26.2. Умови договору на договірне списання повинні передбачати обсяг інформації, достатній для належного виконання такого списання банком, що обслуговує платника (обставини, за яких банк має здійснити (здійснювати) договірне списання; найменування отримувача та банку отримувача; реквізити рахунка, з якого має здійснюватися договірне списання; реквізити договору між платником та отримувачем (за наявності договору), що передбачає право отримувача на договірне списання; перелік документів, що мають бути представлені отримувачем в обслуговуючий платника банк (якщо платник та отримувач домовились про надання цих документів до банку платника) тощо). 26.3. Договірне списання здійснюється за платіжною вимогою отримувача або за меморіальним ордером, оформленим банком. 26.4. У разі, якщо кредитором за договором є обслуговуючий платника банк, право банку на проведення договірного списання передбачається в договорі на розрахунково-касове обслуговування або в іншому договорі про надання банківських послуг. 26.5. Ініціювання переказу при договірному списанні у платіжній системі визначається правилами відповідної платіжної системи, погодженими з Національним банком України».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»: -меморіальний ордер - розрахунковий документ, який складається за ініціативою банку для оформлення операцій щодо списання коштів з рахунка платника і внутрішньобанківських операцій відповідно до цього Закону та нормативно-правових актів Національного банку України( п. 1.191); -розрахунковий документ - документ на переказ коштів, що використовується для ініціювання переказу з рахунка платника на рахунок отримувача (п. 1.35); -списання договірне - списання банком з рахунка клієнта коштів без подання клієнтом платіжного доручення, що здійснюється банком у порядку, передбаченому в договорі, укладеному між ним і клієнтом (п. 1.38).

Судом встановлено та це підтверджується матеріалами справи, що ані Договором відступлення прав вимоги (договір цесії) від 28.08.2015 р., ані договором банківського вкладу (депозиту) «МАКСИМУМ» № 3700/840 від 17.07.2015 р., ані договором застави майнових прав № 3700/840-з-1 від 28.08.2015 р. не передбачено право на договірне списання коштів ТОВ «Фінансова компанія «Централ капітал» в рахунок погашення ціни відступлення прав вимоги.

При цьому, умовами абз. 2 п. 3.3 Договору передбачено, що належне виконання зобов`язань Цесіонарія з оплати права вимоги за даним договором забезпечуються заставою майнових прав, належних Цесіонарію на підставі Договору банківського вкладу № 3700/840 від 17.07.2015 р., укладеним між Цесіонарієм та Цедентом.

Відповідно до договору від 25.01.2016 р. про внесення змін до договору банківського вкладу № 3700/840 від 17.07.2015 р. доповнено ст. 3 «Порядок нарахування та сплати процентів Договору банківського вкладу п. 3.5, яким передбачено, що в разі дострокового повернення вкладу проценти сплачуються в розмірі встановленому в договорі при наявності наступних підстав, в тому числі: «в) у разі повернення Вкладу/частини Вкладу до закінчення терміну розміщення Вкладу, якщо Вклад/частина Вкладу, яка повертається, підлягає договореному списанню згідно з умовами договору, що встановлює зобов`язання Вкладника перед ОСОБА_7 та/або договору, укладеного Вкладником в забезпечення своїх зобов`язань або зобов`язань третіх осіб, і спрямоване на виконання таких зобов`язань перед ОСОБА_7; г) у разі примусового списання Вкладу/частини вкладу при реалізації права ОСОБА_7 як заставодержателя на звернення стягнення на предмет застави, якими виступають майнові права на Вклад/частину Вкладу розміщеного Вкладником».

Згідно з п. 2.3. договору банківського вкладу № 3700/840 від 17.07.2015 р. встановлено, що депозитний рахунок закривається після повернення вкладникові всього вкладу, примусового чи договірного списання всього Вкладу у випадках, встановлених законом, та у разі невнесення Вкладником суми Вкладу в строк, визначений цим Договором.

Списання грошових коштів з депозитного рахунку може бути здійснено у разі примусового списання коштів у випадках, встановлених законодавством України, та у порядку договірного списання у випадках, встановлених ОСОБА_7 та Вкладником в окремих договорах (п. 2.5 договору банківського вкладу від 17.07.2015 р.)

Таким чином , положення Договору банківського вкладу № 3700/840 від 17.07.2015 р. не передбачають право на договірне списання, а лише визначають таку можливість (право) виключно за умови укладеного відповідного договору між ОСОБА_7 та ТОВ «Фінансова компанія «Централ капітал».

В свою чергу, умови Договору застави майнових прав № 3700/840-з-1 від 28.08.2015 р. містять виключно порядок та право ОСОБА_7 звернути стягнення на предмет застави для задоволення своїх вимог шляхом переведення (відступлення) майнових прав за договором банківського вкладу на користь Заставодержателя (ОСОБА_7) з метою задоволення забезпечених вимог. (стаття 5 Договору застави майнових прав № 3700/840-з-1 від 28.08.2015 р.).

Проаналізувавши умови договору застави майнових прав № 3700/840-з-1 від 28.08.2015 р., суд приходить до висновку та погоджується з доводами третьої особи з самостійними вимогами про відсутність у ньому такої умови як право на договірне списання з депозитного рахунку в рахунок погашення ціни відступлення прав вимоги.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України "Про заставу", в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Згідно з ст. 19 Закону України "Про заставу" за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" обтяження рухомого майна реєструються в Державному реєстрі в порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 1 ст. 24 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" передбачено, що звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.

За правилом ст. 27 цього Закону якщо інше не встановлено цим Законом, обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов'язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Повідомлення повинно містити таку інформацію: 1) зміст порушення, вчиненого боржником; 2) загальний розмір не виконаної боржником забезпеченої обтяженням вимоги; 3) опис предмета забезпечувального обтяження; 4) посилання на право іншого обтяжувача, на користь якого встановлено зареєстроване обтяження, виконати порушене зобов'язання боржника до моменту реалізації предмета обтяження або до переходу права власності на нього обтяжувачу; 5) визначення позасудового способу звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, який має намір застосувати обтяжувач; 6) вимогу до боржника виконати порушене зобов'язання або передати предмет забезпечувального обтяження у володіння обтяжувачу протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Згідно ст. 32 вказаного Закону, якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги, звернення стягнення на нього здійснюється шляхом відступлення обтяжувачу відповідного права. Обтяжувач зобов'язаний повідомити в порядку, встановленому ст.. 27 цього Закону, боржника та інших обтяжувачів відповідного права грошової вимоги про свій намір набути на свою користь таке право.

Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження, як того вимагає ч. 3 ст. 24 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень".

Проаналізувавши наведені норми чинного законодавства суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 поза межами процедури звернення стягнення на предмет застави здійснив списання депозитних коштів в рахунок погашення ціни відступлення прав вимоги.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, третя особа з самостійними вимогами зазначає, що ОСОБА_1, надавши ТОВ «Фінансова компанія «Централ капітал» перевагу достроково та в непередбачений договорами спосіб здійснив отримання всіх своїх депозитних коштів з усіма нарахованими відсотками, фактично позбавивши інших кредиторів ОСОБА_7 можливості отримати свої кошти в строки передбачені договорами банківського вкладу, в той час як відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», у випадку ліквідації банку залишки грошових коштів на рахунках юридичних осіб, які відкриті у банку щодо якого здійснюються заходи виведення з ринку, не гарантуються державою (на відміну від фізичних осіб, яким Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено суму граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, яка не може бути меншою 200 000 гривень), а задовольняються у порядку черговості, встановленої Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» в сьому чергу (ст.52 Закону).

Судом на підставі наявних доказів встановлено, а відповідачем не спростовано, що ТОВ «Фінансова компанія «Централ капітал» не здійснило жодного платежу на користь ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» реальними грошовими коштами з рахунків відкритих у інших банках, адже кошти переміщувалися виключно в системі ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» .

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1, уклавши Договір відступлення прав вимоги (договір цесії) від 28.08.15 р. та передавши майно (у вигляді права вимоги) на користь ТОВ «Фінансова компанія «Централ капітал», яке одночасно було вкладником (кредитором) ОСОБА_7, надав йому можливість здійснити зарахування в повному обсязі коштів за договором депозиту в рахунок платежу за договором відступлення та отримати право вимоги за ліквідними кредитами ОСОБА_7, як основними дохідними ресурсами ОСОБА_7.

Крім того, у відповідності до умов Договору відступлення прав вимоги оплата мала відбутися в день підписання договору відступлення прав вимоги, в свою чергу, оплата за рахунок депозитних коштів відбулася через 7 місяців.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, встановлені статтею 203 Цивільного кодексу України, згідно з якою міст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Постановою правління Націонлаьного банку України від 03.03.2016 року № 138/БТ на період здійснення особливого режиму контролю призначено куратором ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» службовця Національного банку України ОСОБА_9 та надано наступні повноваження :а) здійснювати постійний контроль за проведенням банком операцій; б) отримувати інформацію та ознайомлюватися з документами щодо проведення банком операцій і визначення рівня ризиків, на які він може наражатися; в) ініціювати встановлення порядку виконання банком та його відокремленими підрозділами початкових платежів з урахуванням наявності коштів на кореспондентському рахунку і змісту платежів, обрання способів організації управління черговістю початкових платежів (використовуючи засоби системи автоматизації банку, внутрішньобанківської міжфілійної платіжної системи банку, автоматизоване робоче місце "АРМ куратора банку", призначене для управління початковими платежами банку, що надсилаються до СЕП); г) ініціювати заборону на використання для розрахунків прямих кореспондентських рахунків; ґ) ініціювати переведення банку на модель обслуговування консолідованого кореспондентського рахунку в СЕП, яка дає банку змогу здійснювати початкові платежі від імені відокремлених підрозділів або через внутрішньобанківську міжфілійну платіжну систему; д) ініціювати проведення нарад з керівництвом банку для отримання пояснень та інформації про вжиття банком заходів щодо усунення порушень і недоліків та забезпечення його фінансової стабільності; е) бути присутнім на: загальних зборах акціонерів, на засіданнях ради і правління банку з правом дорадчого голосу; засіданнях комітетів (в обов'язковому порядку кредитного комітету, комітету з питань управління активами та пасивами, тарифного комітету); нарадах керівництва, у тому числі щодо реструктуризації зовнішніх зобов'язань банку, та інших структурних підрозділів банку, у тому числі підрозділів внутрішнього контролю та аудиту банку; переговорах з інвесторами банку з питань продажу чи реорганізації банку, шляхів оздоровлення банку за рахунок коштів учасників; є) здійснювати контроль за своєчасним виконанням банком вимог (заходів), висунутих (застосованих) Національним банком до банку за результатами його діяльності, у тому числі за виконанням банком плану заходів з фінансового оздоровлення та/або прийнятих у письмовій угоді зобов'язань перед Національним банком та/або за дотриманням установлених обмежень та вимог щодо його діяльності; ж) інформувати керівництво служби банківського нагляду щодо результатів аналізу фінансового стану банку, а в разі виникнення негативних тенденцій і виявлення проблем у його діяльності, які можуть нести загрозу втрати ліквідності й платоспроможності та інтересам кредиторів і вкладників, оперативно готувати обґрунтовані пропозиції щодо подальших наглядових дій за цим банком; з) виконувати функції, пов'язані зі здійсненням контролю за використанням коштів, отриманих від Національного банку; и) ініціювати розгляд питання щодо застосування відповідного заходу впливу згідно з вимогами статті 73 Закону про банки до керівників банку, якщо вони перешкоджають здійсненню функцій куратора банку, зокрема створюють умови, за яких куратор не може повністю або частково здійснювати повноваження, покладені на нього Національним банком; і) виносити за межі банку копії документів, що можуть свідчити про факти порушення банком банківського законодавства, законодавства з питань фінансового моніторингу, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку, здійснення ризикової діяльності.

Разом з тим, рішення ОСОБА_7 від 03.03.2016 р. щодо списання коштів з депозитного рахунку в рахунок оплати ціни відступлення та щодо передачі прав вимоги були прийняті за відсутності погодження куратора, тобто з порушенням вимог ч. 2 ст. 203 Цивільного кодексу України (особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.).

Окрім того, суд вважає, що Договір відступлення прав вимоги (договір цесії) від 28.08.2015 р. є недійсним (нікчемним), оскільки укладений в порушення вимог, визначених п. 3) ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а саме банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобовязаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору.

Ціна відступлення прав вимоги з урахуванням змін до договору станом на 03.03.2016р. (дата списання з депозитного рахунку ТОВ «Фінансова компанія «Централ капітал» в рахунок погашення ціни відступлення та підписання акту приймання-передачі документів) складала 128 836 690грн. 93 коп., в той час як заборгованість по відступленому кредитному портфелю складала 327 942 439 грн. 03 коп.

Різниця між відступленою заборгованістю та ціною відступлення прав вимоги виникла в зв`язку із навмисним зменшенням ціни відступлення за рахунок боржника ОСОБА_11 до 5 020 000 грн., що вплинуло на ціну відступлення прав вимоги за кредитним портфелем в сторону заниження його вартості на користь ТОВ «Фінансова компанія «Централ капітал».

При цьому, сторони договору керувалися при визначені ціни висновком про вартість майна, який був складений на підставі звіту про оцінку майнових прав по кредиту ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» № 1239н-09-07 від 25.09.2007 р., відповідно до якого станом на 27.11.2015 р. ринкова вартість об`єкта оцінки склала 2 566 000 грн.

Як вбачається зі звіту, звіт складений за відсутності будь-яких документів по кредитному договору, що має бути невід`ємною частиною звіту і є основою для складання достовірного та у відповідності до норм чинного законодавства України звіту, що додатково підтверджується рецензією.

Рецензією від 10.11.2016р. на звіт про оцінку майнових прав по кредиту ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» № 1239н-09-07 від 25.09.2007р., проведеної суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Українська експертна група», сертифікат № 449/16 від 17.06.2016 р. виданий ФДМ України (оцінювач ОСОБА_17, кваліфікаційне свідоцтво ФДМУ та МІБ серії ЦМК № 1495 від 25.12.2009 р.), встановлено, що звіт не містить копій документів на підставі яких проведено розрахунок, звіт не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, є неякісним та непрофесійним і не може бути використаний.

Відповідно до коментарю рецензії «звіт виконано з численними порушеннями вимог Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна та майнових прав» від 10.09.2003 р. № 1440. Зокрема пп. 52, 53, 54, 56 Стандарту. Відсутня інформація про стан ринку стосовно об`єкта оцінки та подібних майнових прав. В звіті не зазначені та необгунтовні оціночні процедури. На думку рецензента, розрахунок вартості об`єкту оцінки практично відсутній. В додатках до звіту не наведено інформацію про вихідні дані на підставі яких оцінювач «розрахував» вартість об`єкту. Не досліджений майновий стан позичальника. Твердження оцінювача практично не обгрунтовані. Нічого спільного «Розрахунок» приведений в звіті з розрахунком дохідним підходом не має»

Окрім того судом встановлено, що звіт та висновок складені не на дату укладання договору № 3 від 25.01.2016 р. про внесення змін до Договору відступлення прав вимоги (договору цесії) від 28.08.2015р, відповідно до якого і було включено до переліку Позичальника ОСОБА_11 за кредитним договором № 1239н-09-07 від 25.09.2007 р.

В свою чергу, згідно звіту з оцінки майнових прав: прав вимоги за Кредитним договором № 1239н-09-07 від 25.09.2007 р., що укладений між ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» та ОСОБА_11, складеного 11.11.2016 р. за вих. № 738 суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Українська експертна група», сертифікат № 449/16 від 17.06.2016 р. виданий ФДМ України (оцінювач ОСОБА_17, кваліфікаційне свідоцтво ФДМУ та МІБ серії ЦМК № 1495 від 25.12.2009 р.), ринкова вартість майнових прав станом на 27.11.2015 р. становить 106 060 466 грн.21 коп.

Таким чином, ринкова вартість відступлення прав вимоги за кредитним портфелем по Договору відступлення прав вимоги (договору цесії) складає 229 877 157 грн. 14 коп., натомість ціна відступлення прав вимоги визначена та оплачена в розмірі 128 836 690 грн. 93 коп.., що на 101 040 466грн. 21 коп.. 43, 95 % відрізняється від ринкової вартості.

Серед іншого, в обґрунтування предявлених вимог позивач посилався на такі обставини:

- згідно Договору № 3 від 25.01.2016 р. ціна відступлення права вимоги складає 216 000 125 грн.39 коп., в той час коли борг з урахуванням відсотків та щомісячної комісії за обслуговування кредитних договорів складає 398 508 792 грн. 97 коп., в процентному співвідношенні різниця складає 45, 8%, таким чином, Цедентом права вимоги відчужені за ціною, яка на 20 і більше відсотків менша від розміру грошових зобов`язань право вимоги за якими відступається.

- згідно Договору № 4 від 10.02.2016 р. ціна відступлення права вимоги складає 131 263 704 грн. 84 коп.., в той час коли борг з урахуванням відсотків та щомісячної комісії за обслуговування кредитних договорів складає 323 002 105грн. 45 коп., в процентному співвідношенні різниця складає 59, 4%, таким чином, Цедентом права вимоги відчужені за ціною, яка на 20 і більше відсотків менша від розміру грошових зобов`язань право вимоги за якими відступається.

- згідно Договору № 5 від 19.02.2016 р. ціна відступлення права вимоги складає 131 948 598грн. 50 коп., в той час коли борг з урахуванням відсотків та щомісячної комісії за обслуговування кредитних договорів складає 327 881 406грн. 98 коп., в процентному співвідношенні різниця складає 59, 8%, таким чином, Цедентом права вимоги відчужені за ціною, яка на 20 і більше відсотків менша від розміру грошових зобов`язань право вимоги за якими відступається.

- згідно Договору № 6 від 26.02.2016 р. ціна відступлення права вимоги складає 132 159 446 грн., в той час коли борг з урахуванням відсотків та щомісячної комісії за обслуговування кредитних договорів складає 334 236 256грн. 38 колп., в процентному співвідношенні різниця складає 60, 5%, таким чином, Цедентом права вимоги відчужені за ціною, яка на 20 і більше відсотків менша від розміру грошових зобов`язань право вимоги за якими відступається.

- згідно Договору № 7 від 03.03.2016 р.ціна відступлення права вимоги складає 128 836 690 грн. 93 коп., в той час коли борг з урахуванням відсотків та щомісячної комісії за обслуговування кредитних договорів складає 327 942 439 грн. 03 коп., в процентному співвідношенні різниця складає 60, 7%, таким чином, Цедентом права вимоги відчужені за ціною, яка на 20 і більше відсотків менша від розміру грошових зобов`язань право вимоги за якими відступається.

- згідно Договору № 8 від 03.03.2016 р. ціна відступлення права вимоги складає 128 062 818 грн.83 коп., в той час коли борг з урахуванням відсотків та щомісячної комісії за обслуговування кредитних договорів складає 327 168 566 грн. 93 коп., в процентному співвідношенні різниця складає 60, 9%, таким чином, Цедентом права вимоги відчужені за ціною, яка на 20 і більше відсотків менша від розміру грошових зобов`язань право вимоги за якими відступається.

Зазначені обставини повністю підтверджені матеріалами справи.

З урахуванням наведеного, суд погоджується з доводами позивача та третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору про те, що право вимоги за кредитним портфелем відчужено ОСОБА_7 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Централ капітал» за ціною нижчою як від розміру відступленої заборгованості, так і від ринкової вартості майнових прав, що перевищує 20 % та підпадає під п.3) ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Окрім того, суд приходить до висновку, що договір відступлення прав вимоги (договір цесії) від 28.08.2015 р. суперечить вимогам п. 2) ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», згідно з яким банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобовязання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобовязань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим

На думку суду, вищевикладені обставини свідчить про доведення ОСОБА_7 до його неплатоспроможності шляхом виведення активів. Наведене підтверджується постановою Національного банку України № 138/БТ від 03.03.2015 «Про запровадження особливого режиму контролю за діяльністю ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» та призначення куратора», постановою Правління Національного банку України № 147/БТ від 10.03.2016р. «Про віднесення ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» до категорії проблемних», постановою Правління Національного банку України № 169 від 17.03.2016р. про віднесення ОСОБА_7 до категорії неплатоспроможних та висновком ФГВФО за результатами перевірки діяльності ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» на предмет доведення банку до неплатоспроможності від 18.04.2016 р.

Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО № 1331 від 28.07.2016 р. затверджено перелік вимог кредиторів ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» на загальну суму 214 170 098 грн. 84 коп.

За період ліквідації з 22.04.2016 р. по 08.12.2016 р. заборгованість по заробітній платі складає 4 346 062 грн. 33 коп.., яка не погашена через відсутність коштів у ОСОБА_7 та через відсутність надходжень на рахунок ОСОБА_7 від боржників, оскільки у ОСОБА_7 залишилися виключно «проблемна» та неліквідна заборгованість.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог позивачів відповідач ТОВ «Фінансова компанія «Централ Капітал» посилається на рішення господарського суду м. Києва від 17.08.2016 р., залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.11.2016 р. у справі № 910/12294/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Централ Капітал» до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 - Україна» за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб позивача та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Капіталь Груп» про визнання недійсними одностороннього правочину, наказу та визнання відсутнім права. Зазначеним рішенням: - визнано недійсним односторонній правочин ПАТ «ОСОБА_1 - Україна», оформлений наказом Уповноваженої особи ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «ОСОБА_1 - Україна» ОСОБА_3 №60 від 15.04.2016р.; - визнано недійсним наказ ПАТ «ОСОБА_1 - Україна» №60 від 15.04.2016 р., виданий Уповноваженою особою ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «ОСОБА_1 - Україна» ОСОБА_3, зокрема, в частині визнання нікчемними Договорів №3 від 25.01.2016 р., №4 від 10.02.2016 р., №5 від 19.02.2016 р., №6 від 26.02.2016 р., №7 від 03.03.2016 р., №8 від 09.03.2016 р. про внесення змін до Договору відступлення права вимоги (договору цесії) від 28.08.2015 р., укладених між ПАТ «ОСОБА_1 - Україна» та ТОВ «ФК «Централ Капітал» протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації, - а також визнано відсутнім право Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 - Україна» вчиняти дії щодо застосування наслідків недійсності правочинів, в тому числі Договорів №3 від 25.01.2016 р., №4 від 10.02.2016 р., №5 від 19.02.2016 р., №6 від 26.02.2016 р., №7 від 03.03.2016 р., №8 від 09.03.2016 р. про внесення змін до Договору відступлення права вимоги (договору цесії) від 28.08.2015 р., укладених між ПАТ «ОСОБА_1 - Україна» та ТОВ «ФК «Централ Капітал», укладених між ПАТ «ОСОБА_1 - Україна» та ТОВ «ФК «Централ Капітал».

Мотивуючи вказане рішення місцевим судом зроблено висновок про недоведеність відповідачем (ПАТ «ОСОБА_1 Україна» ) факту існування підстав, з якими приписи ч.3 ст. 38 Закону передбачають нікчемність укладених між позивачем та відповідачем договорів купівлі-продажу, відступлення права вимоги та кредитного договору. Апеляційний суд, залишаючи без змін рішення місцевого суд, зазначив, зокрема, що «у будь-якому разі, незалежно від правової природи спірного наказу, ключовим у вирішенні даного спору є надання правової оцінки правомірності прийняття даного наказу, що й було здійснено судом першої інстанції».

Рішенням господарського суду м. Києва від 23.05.2016 р. у справі № 910/5815/16 було відмовлено у задоволенні позовних вимог ТОВ «ОСОБА_10 Україна» до ПАТ «ОСОБА_1 Україна та ТОВ «Фінансова компанія «Централ Капітал» про визнання недійсним договору цесії.

Посилаючись на наведені рішення, відповідач вказує, що вони є преюдиціальними в розумінні ст. 35 ГПК України, оскільки містять встановлені обставини щодо дійсності договору цесії та додаткових договорів до нього.

Проаналізувавши доводи відповідача та зміст наведених рішень, суд вважає, що жодне з рішень не має преюдиціального значення у даній справі, з урахуванням предмету спору з огляду на наступне:

Відповідно до п. 2.6. Постанови Пленуму ВГСУ «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», «не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо.

Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Рішення місцевого господарського суду про відсутність права у ПАТ «ОСОБА_1 Україна» вчиняти дії щодо застосування наслідків недійсності правочинів та про скасування наказу № 60 , та про визнання одностороннього правочину банку саме по собі не позбавляє права позивачів та ОСОБА_1 звернутись з відповідним позовом до суду про визнання правочинів недійсними та не є перешкодою для розгляду судом відповідних вимог позивачів та ОСОБА_7, оскільки стосується лише дій ОСОБА_7, вчинених ним відповідно до повноважень, наданих йому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». При цьому у заінтересованих осіб залишається право звертатись до суду з позовом про визнання недійсними в тому числі і нікчемних правочинів на підставах, встановлених законом, доводячи при цьому свої позовні вимоги у загальному порядку.

В самому ж рішенні господарського суду у справі № 910/12294/16 не міститься висновку про дійсність договору цесії або додаткових договорів до нього, а лише робиться висновок про неправомірність прийнятого ОСОБА_7 наказу № 60 з огляду на відсутність обґрунтування нікчемності укладених правочинів на підставі п.2 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та недоведеність ОСОБА_7 при вчиненні одностороннього правочину та виданні наказу № 60 обставин, з якими частина 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» повязує нікчемність правочинів та, відповідно, наявність права у уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб видавати накази про нікчемність правочинів. Вказані висновки суду, не можуть вважатись преюдиційними обставинами в розумінні ст. 35 ГПК України, оскільки є лише результатом субєктивної оцінки суду обставин справи щодо вчинення банком одностороннього правочину з визнання нікчемним Договору Цесії та видання наказу №60.

З аналогічних мотивів суд не приймає до уваги посилання позивача на преюдиціальність рішення у справі № 910/5815/16.

Зазначене розуміння застосування ст. 35 ГПК України узгоджується із практикою ВГСУ, викладеною в постановах від 16.12.2014 р. у справі № 910/3740/13; постанові ВГСУ від 17 березня 2015 р. у справі № 908/422/13-г;

Таким чином, ані протиправність наказу № 60, ані визнання недійсним правочину банка щодо застосування наслідків нікчемного правочину, ані визнання відсутнім у ОСОБА_7 права на вчинення дій щодо застосування наслідків недійсності правочинів, встановлені рішенням господарського суду м. Києва не є обставинами звільнення від доказування факту нікчемності Договору цесії та додаткових договорів до нього, що є предметом спору у даній справі.

З урахуванням викладеного, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог третьої особи з самостійними вимогами щодо предмета спору та про часткове задоволення вимог позивача в частині визнання недійсними договорів про внесення змін до договору цесії. В частині вимог позивача про визнання договору цесії припиненим суд відмовляє, оскільки договір вважається недійсним з моменту його укладення. В свою чергу припинення зобовязань за договором відбувається на підставах, визначених законом, при цьому договір має бути дійсним з моменту укладення. Отже, недійсний договір не може бути визнаний припиненим, оскільки зобовязання за таким договором у сторін не виникають.

В частині позовних вимог про визнання недійсними правочинів з набуття права власності на іпотечне майно, вчинених ТОВ «Фінансова компанія «Централ Капітал» в порядку позасудового звернення стягнення на предмети іпотеки згідно із застереженнями в договорах іпотеки суд погоджується з доводами позивачів та вважає такі вимоги законними та обґрунтованими з огляду на наступне:

Згідно з ч. 1 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки (ч. 2 ст. 36 Закону України «Про іпотеку»).

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону (ч. 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку»).

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. У разі порушення провадження у справі про відновлення платоспроможності іпотекодавця або визнання його банкрутом або при ліквідації юридичної особи - іпотекодавця іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання строку виконання основного зобов'язання, якщо іпотекодержатель і правонаступник іпотекодавця не досягнуть згоди про інше.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку»).

Частиною 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя (ч. 2 ст. 37 Закону України «Про іпотеку»).

Відповідно до ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Частиною 1 ст. 202 Цивільного кодексу України, встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Таким чином, дії іпотекодержателя, направлені на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на предмет іпотеки відповідно до застереження в іпотечному договорі є правочином. Такі правочини щодо набуття права власності на спірне нерухоме майно відповідно до застереження в іпотечних договорах про позасудове звернення стягнення на іпотечне майно, вчинені Відповідачем стосовно спірного нерухомого майна є недійсними з огляду на наступне:

Частиною 1 ст. 203 Цивільного кодексу України встановлені загальні вимоги чинності правочинів, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання недійсними правочинів щодо набуття відповідачем права власності на спірне нерухоме майно, суд прийшов до наступних висновків:

По-перше, судом встановлено, що укладений між відповідачем ТОВ «Фінансова компанія «Централ Капітал» та ПАТ «ОСОБА_1 Україна» договір Цесії та договори про внесення змін до нього є недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідності до ч.2 ст. 548 Цивільного кодексу України недійсність основного зобов'язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Наслідком недійсності договору Цесії (предметом якого були в тому числі право вимоги за кредитними договорами № 003-01-13 від 25.01.2013 р., укладеним між ОСОБА_7 та ПП «Приватною фірмою «Мустанг» , та № № 005-03-14 від 27.03.2014 р., укладеним між ОСОБА_7 і ТОВ «Ніагара» , а також за договорами іпотеки спірного нерухомого майна) є відсутність у відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Централ Капітал» будь-яких прав вимоги як за договорами кредиту, так і за договорами, укладеними в забезпечення виконання таких кредитних договорів. Таким чином, будь-які правочини, вчинені відповідачем ТОВ «Фінансова Компанія «Централ Капітал» стосовно спірного нерухомого майна на підставі іпотечних договорів, права за якими до відповідача не перейшли, - є недійсними.

По-друге, недійсність правочинів з набуття права власності на спірне нерухоме майно випливає з наступного:

Відповідно до ч. 2 ст. 527 Цивільного кодексу України, кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.

Частиною 2 ст. 516 Цивільного кодексу України визначено, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Статтею 517 Цивільного кодексу України передбачено, що первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. При цьому, Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Статтею 613 Цивільного кодексу України визначені поняття та наслідки прострочення кредитора. Так, кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку.

Кредитор також вважається таким, що прострочив, у випадках, встановлених частиною четвертою статті 545 цього Кодексу.

Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов'язок, виконання зобов'язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Боржник не має права на відшкодування збитків, завданих простроченням кредитора, якщо кредитор доведе, що прострочення не є наслідком його вини або осіб, на яких за законом чи дорученням кредитора було покладено прийняття виконання.

Боржник за грошовим зобов'язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора.

Отже, актами цивільного законодавства (516, 517 Цивільного кодексу України) передбачено обов'язок кредитора надати боржнику докази переходу права вимоги за зобовязанням. До вчинення цих дій боржник має право не виконувати зобовязання перед новим кредитором, більше того, відповідно до ч. 2 ст. 527 Цивільного кодексу України, кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.

Судом встановлено, що листами від 02.06.2016 р. та від 15.06.2016 р.у ПП «ПФ «Мустанг» та ТОВ «Ніагара» відповідно вимагали від ТОВ «Фінансова компанія „Централ Капітал» надати доказів того, що відповідач ТОВ «Фінансова компанія «Централ Капітал» є належним кредитором та запевняли про те, що у випадку надання таких доказів виконуватимуть зобовязання за кредитом на користь ТОВ «ФК «Централ Капітал». Проте в матеріалах справи відсутні доказ того, що відповідач до моменту прийняття рішення про звернення стягнення на предмети іпотеки надавав боржникам або позивачам докази того, що саме він є належним кредитором.

Заперечення відповідача стосовно того, що повідомлення про заміну кредитора у зобовязанні, отриманні боржниками та майновими поручителями, листи боржників надіслані на адресу відповідача з повідомленням про бажання сплачувати за договорами кредиту на користь відповідача а також факт часткової оплати з боку боржників на користь відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Централ Капітал» і є належними доказами переходу права вимоги до відповідача, про які позивачам та боржникам було відомо, суд до уваги не приймає з огляду на наступне:

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 37 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа фонду має право повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів, а відповідно до ч. 5 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», у разі отримання повідомлення ОСОБА_2 про нікчемність правочину на підставах, передбачених частиною третьою цієї статті, кредитор зобовязаний повернути банку майно (кошти), яке він отримав від такого банку, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину. Такий нікчемний договір не може бути використаний для визначення ринкової ціни.

Таким чином, після отримання від уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб повідомлення про нікчемність договору цесії відповідач ТОВ «ФК «Централ Капітал» не мав права приймати будь-які грошові кошти від боржників за кредитними договорами, права вимоги за якими були предметом договору цесії, про нікчемність якого зазначено в повідомленні уповноваженої особи. А отже, у боржників та майнових поручителів після отримання повідомлення про нікчемність правочинів від уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб були всі підстави вважати відповідача ТОВ «ФК «Централ Капітал» неналежним кредитором та відмовити у задоволенні вимог про здійснення будь-яких оплат за кредитним договором до надання відповідачем ТОВ «ФК «Централ Капітал» доказів того що він є належним кредитором. Такими доказами могло б бути рішення суду про скасування наказу Уповноваженої особи ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «ОСОБА_1 - Україна» ОСОБА_3 №60 від 15.04.2016р.

Проте, таке рішення господарського суду м. Києва від 17.08.2016 р. у справі № 910/12294/16 за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Централ Капітал» до ПАТ «ОСОБА_1 - Україна» , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб позивача та ТОВ «Фінансова компанія «Капіталь Груп» про визнання недійсними одностороннього правочину, наказу та визнання відсутнім права набрало чинності лише 14.11.2016р., тобто вже після того, як відповідачем вчинені оскаржувані правочини з набуття права власності на спірне майно.

За таких обставин , на думку суду, боржники- ТОВ «Ніагара» та ПП «Приватна фірма «Мустанг», та майнові поручителі ТОВ «Свікон»; ТОВ «МСП АЗС Нива-1», ПП «Косвас» та ПП «Приватна фірма «Мустанг» правомірно не виконували свого зобовязання за кредитами на користь відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Централ Капітал». Як наслідок, відповідач не мав жодного права набувати у власність предмети іпотеки згідно із застереженням в іпотечних договорах до моменту надання позивачам та боржникам доказів дійсності переходу до нього права вимоги.

По-третє, недійсність правочинів з набуття відповідачем права власності на спірне нерухоме майно випливає з допущених відповідачем ТОВ «Фінансова Компанія «Централ Капітал» порушень норм закону «Про ОСОБА_14» та умов договору іпотеки, які полягають в наступному:

Своє право іпотеки відповідач ТОВ «ФК «Централ Капітал» вирішив зареєструвати лише 18.08.2016 р., як це випливає із заяв від 18.08.2016 р., поданих на імя приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_15 Отже в період з 28.08.2015 р. (з дня укладення Договору Цесії) до 18.08.2016 р. в державному реєстрі прав власності, майнових прав та обтяжень були відсутні відомості про нового кредитора. Вказана обставина також дала боржникам та майновим поручителям підстави вважати, що відповідач ТОВ «ФК «Централ Капітал» не був належним кредитором за кредитними договорами і не мав будь-яких прав за договорами іпотеки.

Відповідно до ст. ст. 3, 4 Закону України «Про ОСОБА_14», взаємні права і обовязки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. Обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

За змістом ч. 3 ст. 24 Закону України «Про іпотеку», правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 210 Цивільного кодексу України, правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Відповідно до ст. 640 Цивільного кодексу України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Отже, правочин щодо відступлення прав за іпотечним договором вважається укладеним з моменту його державної реєстрації.

За таких встановлених судом обставин, оскільки ТОВ «ФК «Централ Капітал» отримав статус Іпотекодержателя лише в серпні 2016 р., то всі дії (направлення вимоги про усунення порушень та попередження про звернення стягнення на іпотечне майно.), вчинені ним на підставі іпотечних договорів до дня реєстрації відомостей про зміну Іпотекодержателя не мали для позивачів жодного правового значення, оскільки такі іпотечні повідомлення були направлені відповідачем ТОВ «ФК «Централ Капітал» Іпотекодателям передчасно. З цього випливає наступна підстава недійсності спірних правочинів:

Згідно з ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Частиною 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Таким чином, порядок набуття права власності Іпотекодержателем на заставне майно визначається сторонами в договорі про задоволенні вимог Іпотекодержателя, або у відповідному застереженні безпосередньо в договорі ОСОБА_14.

Так, пунктом 6.4. зазначених договорів іпотеки, встановлено ряд послідовних дій Іпотекодержателя, які є юридичними фактами, з якими законом України про іпотеку та договором повязується виникнення у Іпотекодержателя права власності на іпотечне майно в порядку позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання боржником основного зобовязання.

Відповідно до згаданого пункту іпотечних договорів «у випадку порушення Боржником боргових зобовязань, та / або невиконання / неналежного виконання Іпотекодавцем умов цього договору Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцю та Боржникам рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою, вказаною в цьому Договорі письмову вимогу про усунення порушення. В ОСОБА_16 повідомленні вказуються: стислий зміст порушених зобовязань, загальна сума боргових зобовязань, граничний строк погашення боргових зобовязань, але не менше 30 календарних днів, а також попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання вимоги про усунення порушення, що міститься в іпотечному повідомленні.

У випадку непогашення Боргових зобовязань у строк, передбачений в ОСОБА_16 повідомленні, Іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання.

Цим сторони дійшли згоди, що Іпотекодержатель має право самостійно обрати шляхи позасудового врегулювання, зокрема: 1) Іпотекодержатель має право набути право власності на Предмет ОСОБА_14 на підставі цього Договору. З цією метою Іпотекодержатель у випадку невиконання боргових зобовязань у строк, передбачений в іпотечному повідомленні, звертається до незалежного оцінювача, який має відповідне кваліфікаційне свідоцтво з метою складення звіту про оцінку Предмету ОСОБА_14. Після отримання Іпотекодержателем звіту про оцінку предмета іпотеки Іпотекодержатель направляє Іпотекодавцю повідомлення (рекомендованим листом з повідомленням про вручення), в якому зазначає вартість Предмету іпотеки, що була визначена субєктом оціночної діяльності, а також вказує про реалізацію ним свого права набути Предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на підставі звіту про оцінку Предмету іпотеки. При цьому, право власності на предмет іпотеки вважається таким, що перейшло від Іпотекодавця до Іпотекодержателя через 10 днів, після направлення Іпотекодавцю повідомлення, або в іншу дату, що буде визначена в Повідомленні».

Отже, юридичними фактами з якими договором повязуються виникнення права власності на іпотечне майно в порядку позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки є наступні: порушення боржником основного зобовязання; направлення Іпотекодавцю та Боржникам рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою, вказаною в цьому Договорі письмової вимоги про усунення порушення (ОСОБА_16 повідомлення). У випадку незадоволення боржниками або поручителями іпотечного повідомлення протягом 30-ти днів, Іпотекодержатель здійснює оцінку вартості предмета іпотеки. Після отримання Іпотекодержателем звіту про оцінку предмета іпотеки Іпотекодержатель направляє Іпотекодавцю повідомлення (рекомендованим листом з повідомленням про вручення), в якому зазначає вартість Предмету іпотеки, що була визначена субєктом оціночної діяльності, а також вказує про реалізацію ним свого права набути Предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на підставі звіту про оцінку Предмету іпотеки. Право власності на предмет іпотеки вважається таким, що перейшло від Іпотекодавця до Іпотекодержателя за спливом 10 днів, після направлення Іпотекодавцю повідомлення, або в іншу дату, що буде визначена в Повідомленні.

Однак, судом було встановлено, що , по-перше боржники за основним зобовязанням та іпотекодавці мали право не виконувати свого обовязку перед відповідачем до надання ним доказів дійсності переходу права вимоги, а по-друге, на момент направлення сторонам договорів іпотеки ОСОБА_16 повідомлень відповідач ТОВ «ФК «Централ Капітал» не мав статусу іпотекодержателя, зареєстрованого у встановленому законодавством порядку. Отже, направлення іпотечного повідомлення Відповідачем було передчасним.

Крім того, судом встановлено, що у поданих відповідачем ТОВ «Фінансова компанія «Централ Капітал» на адресу приватного нотаріуса ОСОБА_15 заяв про реєстрацію права власності на іпотечне майно за ТОВ «ФК «Централ Капітал» відсутні посилання на направлення Боржникам та Іпотекодавцям «Повідомлення» (яке згідно іпотечних договорів надсилається за наслідками невиконання боржниками ОСОБА_16 повідомлення), в якому б було зазначено про прийняття Іпотекодержателем рішення про набуття права власності та вартість іпотечного майна, за якою останній набуває таке право власності. Також ані відповідач ТОВ «ФК «Централ Капітал», ані приватний нотаріус не надав суду будь-яких доказів проведення оцінки вартості спірного майна на момент звернення стягнення на нього відповідачем та доказів направлення іпотекодателям «повідомлення» з рішенням про звернення стягнення на іпотечне майно шляхом реєстрації за собою права власності за визначеною на підставі звіту вартістю цього майна.

В своїх запереченнях відповідач - ТОВ ФК «Централ Капітал» посилається на те, що ним було повністю дотримано порядок, визначений п. 6.4. іпотечних договорів і , на його думку, факту невиконання боржниками та позивачами іпотечного повідомлення протягом більше ніж 60 днів достатньо для визнання за собою права власності на спірне іпотечне майно, що, однак, повністю спростовується проаналізованим вище змістом пункту 6.4. іпотечних договорів та наявними в справі доказами.

Таким чином, у звязку з відсутністю всіх юридичних фактів, з наявністю яких частиною 2 ст. 36, ст. 37 Закону України «Про іпотеку» та пунктом 6.4. договорів ОСОБА_14 повязується перехід права власності на предмети іпотеки до іпотекодержателя, слід дійти висновку, що відповідач ТОВ «ФК «Централ Капітал» не набув право власності на спірне нерухоме майно, у звязку з порушенням ним вищевказаних норм закону та договору.

Таким чином, на думку суду, у звязку з відсутністю у ТОВ «ФК «Централ Капітал» права вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення внаслідок недійсності Договору цесії від 28.08.2015 р., укладеного між ПАТ «ОСОБА_18 Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Централ Капітал» з усіма договорами про внесення змін до договору цесії, а також у звязку з порушенням ТОВ «Фінансова компанія «Централ Капітал» обовязку щодо надання боржникам та іпотекодателям доказів переходу такого права вимоги, до здійснення якого боржники та позивачі мали право не виконувати свого зобовязання, а також у звязку з порушенням порядку набуття права власності на іпотечне майно, визначеного ч. 2 ст. 36 та ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» та пунктом 6.4. іпотечних договорів, правочини щодо набуття відповідачем ТОВ «Фінансова компанія «Централ Капітал» права власності на іпотечне майно на підставі застережень в іпотечних договорах про позасудове задоволення вимог іпотекодержателя слід визнати недійсними.

Щодо позовних вимог про визнання права власності позивачів на спірне нерухоме майно:

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені.

За змістом п. 4 Розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України даний кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після 01.01.2004р. - дати набрання чинності даним Кодексом. Щодо цивільних правовідносин, які виникли до набрання чинності даним кодексом, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання чинності даним кодексом.

Статтею 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Отже, за правилами статті 392 Цивільного кодексу України позов про визнання права власності може бути предявлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Таким чином, враховуючи, що відповідно до статті 328 Цивільного кодексу набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон повязує виникнення в особи субєктивного права власності на певні обєкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, чи у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний обєкт та чи підлягає це право захисту у порядку, передбаченому статтею 392 Цивільного кодексу України.

Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного суду України від 18.02.2015р. у справі №6-244цс14, від 24.06.2015р. у справі № 6-318цс15.

Відповідно до ч. 1. ст. 658 Цивільного кодексу України, право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення.

Статтею 330 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Згідно з ч. 1 ст. 388 Цивільного кодексу України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Таким чином, статтею 388 Цивільного кодексу України передбачена можливість витребування майна власником від добросовісного набувача, такі випадки обмежені та можуть мати місце за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він його передав, поза їх волею. Наявність у діях власника майна волі на передачу цього майна виключає можливість його витребування від добросовісного набувача.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, спірне нерухоме майно вибуло з власності позивачів поза їх волею, внаслідок вчинення ТОВ «Централ Капітал» недійсних правочинів з набуття права власності на підставі застережень в договорах іпотеки щодо позасудового звернення стягнення на іпотечне майно шляхом набуття права власності на спірне майно та подальшого його продажу ТОВ «Сфера Бізнесу».

Категорія добросовісності повязується з тим чи «знав» або «міг знати» набувач про перешкоди для відчуження речі, зокрема про відсутність права продавця на відчуження речі. Під поняттям "знав" слід розуміти не лише безпосередню обізнаність особи в тому, що вона набуває майно у суб'єкта, який не наділений правом на його відчуження, а й водночас усвідомлення факту порушення своїми діями прав іншої особи. Щодо поняття «міг знати», то воно характеризує недобросовісність того володільця (набувача), який хоч і не був безпосередньо інформований про відсутність у відчужувача права на відчуження майна, але за обставинами його набуття міг і зобов'язаний був про це знати.

Згідно з розясненнями, що викладені в п. 25 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014р. № 5 «Про судову практику у спорах про захист права власності та інших речових прав» , а також застосованої ВГСУ у постанові від 10 листопада 2014 р. справа № 16/17-4665-2011, набувач визнається добросовісним, якщо при вчиненні правочину він не знав і не міг знати про відсутність у продавця прав на відчуження майна, наприклад, вжив усіх розумних заходів, виявив обережність та обачність для з'ясування правомочностей продавця на відчуження майна. При цьому в діях набувача не повинно бути і необережної форми вини, оскільки він не лише не усвідомлював і не бажав, а й не допускав можливості настання будь-яких несприятливих наслідків для власника. Набувач не може бути визнаний добросовісним, якщо на момент вчинення правочину з набуття майна право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстроване не за відчужувачем або у цьому реєстрі був запис про судовий спір відносно цього майна (обтяження). Водночас запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності відчужувача не є безспірним доказом добросовісності набувача. Отже, вжиття всіх розумних заходів, обережність та обачність для зясування правомочностей продавця на відчуження майна не обмежується перевіркою запису в реєстрі про право власності продавця на річ.

Поведінка ТОВ «Сфера Бізнесу» до укладення договору як раз свідчить про відсутність належної обережності та обачності.

З аналізу іпотечних договорів, укладених між ОСОБА_7 та позивачами а також договорів купівлі-продажу укладених між відповідачами вбачається, що ТОВ «Сфера Бізнесу» набуло у власність спірну нерухомість за ціною до 5 разів меншою ніж його дійсна ринкова вартість.

Окрім того, однією з умов договору купівлі-продажу передбачено, що оплата здійснюється з розстрочкою платежу строком на 4 роки. Протягом перших трьох років ТОВ «Сфера бізнесу» повинна сплатити продавцеві ТОВ «Фінансова Компанія «Централ Капітал» суми менше, ніж половина зазначеної в договорах купівлі-продажу вартості нерухомого майна.

Судом враховано, що ТОВ «Централ Капітал» є фінансовою установою, єдиним предметом діяльності якої є надання фінансових послуг і укладення таких договорів не відповідає меті діяльності відповідача як фінансової установи, про що обидві сторони зобовязані були знати.

Отже, ТОВ «Сфера Бізнесу» отримало у власність спірне нерухоме майно на неринкових умовах з безпрецедентними перевагами порівняно з іншими учасниками ринку. На думку суду такі обставини свідчать про наміри ТОВ «Фінансова Компанія «Централ Капітал» позбавитись майна під загрозою його втрати.

Позивачі також зазначають, що жоден з представників покупця ТОВ «Сфера Бізнесу» не приїздив на місцезнаходження нерухомого майна, не оглядав його, не зясовував умови провадження господарської діяльності на автозаправних станціях, що були предметом купівлі-продажу між відповідачами, хто є фактичним володільцем майна, яке покупець має намір набути, умови та порядок звільнення фактичним володільцем спірного майна та жодні інші умови, необхідні для зясування розсудливим та добросовісним покупцем.

Також, судом не залишено поза увагою такі факти: відповідачі уклали договори купівлі-продажу спірного нерухомого майна 02.09.2016 р. одразу після реєстрації права власності за ТОВ «ФК „Централ Капітал»; на момент укладення договорів купівлі - продажу був чинний наказ № 60 про визнання нікчемними договорів про внесення змін до договору Цесії, що потягло за собою відсутність права вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення.

За таких обставин, ТОВ «Сфера Бізнесу» мав би засумніватись у наявності прав ТОВ «ФК „Централ Капітал» на спірне нерухоме майно. Добросовісний та розсудливий набувач повинен був зясувати всі обставини набуття ТОВ «ФК „Централ Капітал» права власності на спірне нерухоме майно, що призвело б до зясування ним існування перешкод для укладення договору купівлі-продажу, а саме про відсутність у ТОВ „ФК «Централ Капітал» права на спірне нерухоме майно.

Проте в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про те, що ТОВ «Сфера Бізнесу» зверталося до ОСОБА_7 або до фактичних володільців для зясування зазначених вище питань.

Викладене свідчить лише про намір створити формально «добросовісного набувача», яким ТОВ «Сфера Бізнесу» насправді не є.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що ТОВ «Сфера Бізнесу» не набуло право власності на спірне нерухоме майно, оскільки воно вибуло з володіння позивачів поза їх волею, а також у звязку з тим, відповідач не є добросовісним набувачем.

За таких обставин позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням , що грунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності , керуючись законом.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на сторони згідно зі ст.ст.44,49 ГПК України у розмірі, пропорційному сумі стягнення.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд,

ВИРІШИВ:

1.Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Свікон", Приватного підприємства "Косвас", Товариства з обмеженою відповідальністю "Мале сільськогосподарське підприємство АЗС-Нива-1", Приватного підприємства "Приватна фірма "Мустанг"- задовольнити частково.

2.Визнати недійсними нікчемні договори № 3 від 25.01.2016р; № 4 від 10.02.2016 р.; № 5 від 19.02.2016 р.; № 6 від 26.02.2016 р.; № 7 від 03.03.2016 р.; № 8 від 09.03.2016 р. про внесення змін до Договору Цесії від 28.08.2015 р., що був укладений між Публічним акціонерним товариством «Банк Петрокоммерц-Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Централ Капітал».

3.Визнати недійсним правочин з набуття права власності Товариством з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія «Централ Капітал» (м.Київ, вул..Деревлянська, 17-А, код 38123843) на АЗС, що розташована за адресою: м. Іллічівськ, смт. Олександрівка, вул. Перемоги, № 2-С , відповідно до застереження в іпотечному Договорі № 005-006-03-14/1 від 01.08.2014 р.

4.Визнати недійсним правочин з набуття права власності Товариством з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія «Централ Капітал» (м.Київ, вул..Деревлянська, 17-А, код 38123843) на обєкти нерухомості, розташовані за адресою: с. Шабо Білгород-Дністровського району Одеської області, вул. Сонячна, 1(б) , відповідно до застереження в іпотечному Договорі № 005-006-03-14/2 від 01.08.2014 року;

5.Визнати недійсним правочин щодо набуття права власності Товариством з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія «Централ Капітал» (м.Київ, вул..Деревлянська, 17-А, код 38123843) на автозаправну станцію № 13, розташовану за адресою: с. Затока Білгород-Дністровського району Одеської області, вул. Піонерська, 7, відповідно до застереження в іпотечному Договорі № 005-006-03-14/4 від 01.08.2014 року;

6.Визнати недійсним правочин щодо набуття права власності Товариством з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія «Централ Капітал» (м.Київ, вул..Деревлянська, 17-А, код 38123843) на виробничі та невиробничі будівлі АЗС, розташовані за адресою: с. Молодіжне, Овідіопольського району Одеської області, вул. Гейсмана, 6 , відповідно до застереження в іпотечному Договорі № 005-006-03-14/6 від 01.08.2014 року;

7.Визнати недійсним правочин щодо набуття права власності Товариством з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія «Централ Капітал» (м.Київ, вул..Деревлянська, 17-А, код 38123843) на земельну ділянку загальною площею 0,2 га з кадастровим номером :02:002:1016, що знаходиться за адресою: Одеська обл., Овідіопольський район, с. Молодіжне, вул. Гейсмана, 6 відповідно до застереження в іпотечному договорі № 005-003/1 від 21.07.2015 року;

8.Визнати недійсним правочин щодо набуття права власності Товариством з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія «Централ Капітал» (м.Київ, вул..Деревлянська, 17-А, код 38123843) на обєкти нерухомості, розташовані за адресою: с. м. Іллічівськ Одеської області, вул. Першого травня, буд. 36, відповідно до застереження в іпотечному Договорі № 005-006-03-14/5 від 01.08.2014 року;

9.Визнати недійсним правочин щодо набуття права власності Товариством з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія «Централ Капітал» (м.Київ, вул..Деревлянська, 17-А, код 38123843) на нежилі будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: Одеська обл., м. Одеса, вул. Дальницька, 48 «А, відповідно до застереження в іпотечному Договорі № 005-006-03-14/9 від 01.08.2014 року;

10.Визнати недійсним правочин щодо набуття права власності Товариством з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія «Централ Капітал» (м.Київ, вул..Деревлянська, 17-А, код 38123843) на будівлі та споруди автозаправочного комплексу (АЗС), що знаходяться за адресою: Одеська обл., Тарутинський район, селище міського типу Тарутине, вул. Красна, 7а та земельну ділянку загальною площею 0, 3358 га з кадастровим номером: :02:002:0010, що знаходиться за адресою: Одеська обл., Тарутинський район, селище міського типу Тарутине, вул. Красна, 7а, відповідно до застереження в іпотечному Договорі № № 005-006-03-14/7 від 01.08.2014 року;

11.Визнати недійсним правочин щодо набуття права власності Товариством з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія «Централ Капітал» (м.Київ, вул..Деревлянська, 17-А, код 38123843) на земельну ділянку загальною площею 0,2400 га з кадастровим номером: :02:001:0003, що знаходиться за адресою: Одеська обл., Тарутинський район, с/рада Березинська, 6-ий км. автошляху «Тарутине-Березине», а також будівлі та споруди автозаправочного комплексу (АЗС), які складаються з: будівлі АЗС площею 40, 6 (літ. А), вбиральні (літ. Б), інших споруд, що розташовані за адресою: Одеська обл., Тарутинський район, с/рада Березинська, 6-ий км. Автошляху «Тарутине-Березине , відповідно до застереження в іпотечному Договорі № 005-006-03-14/8 від 01.08.2014 року;

12.Визнати недійсним правочин щодо набуття права власності Товариством з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія «Централ Капітал» (м.Київ, вул..Деревлянська, 17-А, код 38123843) на земельну ділянку загальною площею 0,0800 га з кадастровим номером :01:002:0384, що розташована за адресою: Одеська обл., Білгород-Дністровський район, с. Шабо, вул. Сонячна, 1б (один «б») , відповідно до застереження в іпотечному Договорі № 005-006-03-14/3 від 01.08.2014 року;

13.Визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю «СВІКОН» (68000, Одеська область, місто Іллічівськ, вул. 1 Травня, 24, ідентифікаційний код 22490476) право власності на наступне нерухоме майно:

- виробничі та невиробничі будівлі автозаправочного комплексу (АЗС), що знаходяться за адресою: Одеська обл., Овідіопольський район, с. Молодіжне, вул. Гейсмана, 6;

- об`єкти нерухомості, що знаходяться за адресою: Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. 1 Травня, 36. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № НОМЕР_2;

- будівлю автозаправної станції № 13, що знаходиться за адресою: Одеська обл., м. Білгород-Дністровський район, селище міського типу Затока, вул. Піонерська, 7;

- автозаправочну станцію № 14, що знаходиться за адресою: Одеська обл., Білгород-Дністровський район, с. Шабо, вул. Сонячна, 1б (один «б»);

- АЗС, що складається з: адміністративна (літ.А), навіс (літ. Б), господарчі споруди, та знаходиться за адресою: Одеська обл., м. Чорноморськ, селище міського типу Олександрівка, вул. Перемоги, № 2-С. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна НОМЕР_3;

- земельну ділянку загальною площею 0,2 га з кадастровим номером :02:002:1016, що знаходиться за адресою: Одеська обл., Овідіопольський район, с. Молодіжне, вул. Гейсмана, 6.

14.Визнати за Приватним підприємством «Приватна фірма „Мустанг» (Одеська обл., м.Чорноморськ, вул..1 Травня, 24, ) право власності на земельну ділянку загальною площею 0,0800 га з кадастровим номером :01:002:0384, що розташована за адресою: Одеська обл., Білгород-Дністровський район, с. Шабо, вул. Сонячна, 1б (один «б»);

15.Визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю «МСП АЗС Нива-1») Одеська обл., Тарутинський р-н, смт.Тарутине, вул.Червона, 7, корпус А, ) право власності на:

- будівлі та споруди автозаправочного комплексу (АЗС), що знаходяться за адресою: Одеська обл., Тарутинський район, селище міського типу Тарутине, вул. Красна, 7а;

- земельну ділянку загальною площею 0,3358 га з кадастровим номером: :02:002:0010, що знаходиться за адресою: Одеська обл., Тарутинський район, селище міського типу Тарутине, вул. Красна, 7а;

- на земельну ділянку загальною площею 0,2400 га з кадастровим номером: :02:001:0003, що знаходиться за адресою: Одеська обл., Тарутинський район, с/рада Березинська, 6-ий км. Автошляху «Тарутине-Березине»;

- на будівлі та споруди автозаправочного комплексу (АЗС), які складаються з: будівля АЗС площею 40, 6 (літ. А), вбиральня (літ. Б), інші споруди, що розташовані за адресою: Одеська обл., Тарутинський район, с/рада Березинська, 6-ий км. Автошляху «Тарутине-Березине;

16.Визнати за Приватним підприємством «Косвас» (м.Одеса, вул.Дальницька, 48,А, ) право власності на нежилі будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: Одеська обл., м. Одеса, вул. Дальницька, 48 «А».

17.Стягнути Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Централ Капітал" (м.Київ, вул..Деревлянська, 17-а, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВІКОН» (68000, Одеська область, місто Іллічівськ, вул. 1 Травня, 24, ідентифікаційний код 22490476) витрати по сплаті судового збору у сумі 3 014 грн. 37 коп.

18.Стягнути Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Централ Капітал" (м.Київ, вул.Деревлянська, 17-а, ) на користь Приватного підприємства «Приватна фірма „Мустанг» (Одеська обл., м.Чорноморськ, вул..1 Травня, 24, ) витрати по сплаті судового збору у сумі 3 014 грн. 37 коп.

19.Стягнути Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Централ Капітал" (м.Київ, вул..Деревлянська, 17-а, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МСП АЗС Нива-1» (Одеська обл., Тарутинський р-н, смт.Тарутине, вул..Червона, 7, корпус А, ) витрати по сплаті судового збору у сумі 3 014 грн. 37 коп.

20.Стягнути Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Централ Капітал" (м.Київ, вул.Деревлянська, 17-а, ) на користь Приватного підприємства «Косвас» (м.Одеса, вул..Дальницька, 48,А, ) витрати по сплаті судового збору у сумі 3 014 грн. 37 коп.

21. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сфера Бізнесу" (Одеська обл., Тарутинський р-н, с.Рівне, вул..Леніна, 140, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВІКОН» (68000, Одеська область, місто Іллічівськ, вул. 1 Травня, 24, ідентифікаційний код 22490476) витрати по сплаті судового збору у сумі 3 014 грн. 37 коп.

22. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сфера Бізнесу" (Одеська обл., Тарутинський р-н, с.Рівне, вул.Леніна, 140, ) на користь Приватного підприємства «Приватна фірма „Мустанг» (Одеська обл., м.Чорноморськ, вул..1 Травня , 24, ) витрати по сплаті судового збору у сумі 3 014 грн. 37 коп.

23. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сфера Бізнесу" (Одеська обл., Тарутинський р-н, с.Рівне, вул.Леніна, 140, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МСП АЗС Нива-1» (Одеська обл., Тарутинський р-н, смт.Тарутине, вул.Червона, 7, корпус А, ) витрати по сплаті судового збору у сумі 3 014 грн. 37 коп.

24. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сфера Бізнесу" (Одеська обл., Тарутинський р-н, с.Рівне, вул.Леніна, 140, ) на користь Приватного підприємства «Косвас» (м.Одеса, вул.Дальницька, 48,А, ) витрати по сплаті судового збору у сумі 3 014 грн. 37 коп.

25. В решті позову відмовити.

26. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сфера Бізнесу" (Одеська обл., Тарутинський р-н, с.Рівне, вул.Леніна, 140, ) на користь Державного бюджету України (р/р 3008 , отримувач УК у м. Одесі/Приморський район, банк отримувача ГУ ДКСУ в Одеській області, МФО 828011, код бюджетної класифікації 22030101, Код ) судовий збір у сумі 91 292 грн. 50 коп.

27. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Централ Капітал" (м.Київ, вул.Деревлянська, 17-а, ) на користь Державного бюджету України (р/р 3008, отримувач УК у м. Одесі/Приморський район, банк отримувача ГУ ДКСУ в Одеській області, МФО 828011, код бюджетної класифікації 22030101, Код ) судовий збір у сумі 91 292 грн. 50 коп.

28. Позовну заяву Уповноваженої особи ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк Петрокоммерц-Україна» ОСОБА_19 задовольнити.

29. Визнати недійсним Договір відступлення прав вимоги (договір цесії) від 28.08.2015 року, укладений між Публічним акціонерним товариством «Банк Петрокоммерц-Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Централ капітал».

30. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Централ Капітал" (м.Київ, вул.Деревлянська, 17-а, ) на користь Уповноваженої особи ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк Петрокоммерц-Україна» ОСОБА_3, який діє на підставі рішення Виконавчої дирекції ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб № 561 від 22.04.2016р. (м.Київ, вул.Січових Стрільців, 15, код ОСОБА_7 22906155) витрати по сплаті судового збору у сумі 1 378 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 14 лютого 2017 р.

Суддя Н.В. Рога