КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" лютого 2017 р. справа№ 910/18139/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Андрієнка В.В.

Шапрана В.В.

при секретарі: Ковальчуку Р.Ю.

за участю представників: позивача - Дорошенко А.Ю.

відповідача - Медвідь О.І.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Собі"

на рішення Господарського суду м. Києва від 14.11.2016 р.

у справі № 910/18139/16 (суддя - Цюкало Ю.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Собі"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування"

про стягнення 328665,38 грн

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Собі" (далі - позивач) звернулось з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" (далі - відповідач) про стягнення з відповідача 328 665,38 грн страхового відшкодування.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 14.11.2016 р. у справі № 910/18139/16 у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду м. Києва від 14.11.2016 р., Товариство з обмеженою відповідальністю "Собі" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач посилається на те, що пп. 10.2.15 п. 10.2 договору добровільного страхування відповідальності перевізника № 001ап5к5 від 15.07.2015 р. необхідно визнати недійсним, та цей пункт договору не підлягає застосуванню у правовідносинах між сторонами.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.12.2016 р. порушено апеляційне провадження у справі № 910/18139/16 та призначено її до розгляду на 17.01.2017 р.

В судовому засіданні 17.01.2017 р. було оголошено перерву до 07.02.2017 р.

В судовому засіданні 07.02.2017 р. було оголошено перерву до 16.02.2017 р.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

15.07.2015 р. між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "АХА Страхування" (далі - страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Собі" (далі - страхувальник) було укладено договір добровільного страхування відповідальності перевізника № 001ап5к5 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору предметом цього договору є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону і пов'язані з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди третім особам та/або їх майну під час здійснення страхувальником перевезень вантажів (в т.ч. транспортні засоби Daf TE 105 XF, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, Krone SDR 27, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, - додаток № 1 до договору) відповідно до умов договору.

Строк дії договору з 16.07.2015 р. по 15.07.2016 р. (п. 2.1 договору).

Згідно з пп. 3.1.1 п. 3.1 договору відповідальність страхувальника застрахована, в т.ч. при здійсненні міжнародних перевезень вантажів відповідно до положень Конвенції про договір міжнародного перевезення вантажів по дорогах (КДПВ/CMR) зі змінами і доповненнями, внесеними протоколом від 05.07.1978 р., та враховуючи всі інші умови договору.

Як передбачено п. 4 укладеного договору, одним із страхових ризиків, на випадок настання яких здійснювалось страхування, є страхування відповідальності за вантаж.

Згідно з пп. 6.1.1 п. 6.1 договору в будь-якому випадку, за договором вважається застрахованою відповідальність страхувальника при перевезені лише тих вантажів, що вказані страхувальником в заяві на страхування, та з урахуванням умов п. 6.1 та п. 10.2 договору. У випадку виникнення протиріч між заявою на страхування та п. 6.1 та п. 10.2 договору, вірними вважаються умови договору.

Пунктом 9.1 договору сторони передбачили, що страховим випадком за договором є обов'язок страхувальника відшкодувати шкоду, заподіяну ним третім особам відповідно до застрахованих ризиків, зазначених в п. 4.1 договору.

Відповідно до пп. 9.1.1 п. 9.1 договору відповідальність за вантаж - відповідальність страхувальника за повну або часткову втрату вантажу або за пошкодження вантажу, прийнятого до перевезення відповідно до умов: Конвенції при здійсненні страхувальником міжнародних перевезень та/або транспортного законодавства України при здійсненні страхувальником перевезень в межах території України відповідно до умов п. 3 договору.

Не підлягає виплаті страхове відшкодування за вимогами щодо відшкодування шкоди, яка виникла в результаті або під час перевезення, зокрема, швидкопсувних продуктів харчування (молочні вироби, овочі, фрукти, хлібобулочні вироби тощо) (пп. 10.2.15 п. 10.2 договору).

17.06.2016 р. ФОП ОСОБА_4 та ПП "Лібра-Трейд" було погоджено перевезення вантажу (банани при температурному режимі +13) на аналогічних умовах, що підтверджується заявкою-договором № 17/06-10.

Заявкою-договором № 351 від 17.06.2016 р. ФОП ОСОБА_4 та ТОВ "Собі" погоджено перевезення вантажу (банани при температурному режимі +13) за маршрутом м. Бремерхавен (Німеччина) - м. Київ (Україна).

Згідно з інвойсом № 160043 від 23.06.2016 р. вартість вантажу (бананів) (загальною масою 21 600,00 кг) складає 11 644,56 євро.

Відповідно до накладної CMR від 24.06.2016 р. здійснювалось перевезення вантажу (бананів), загальною масою 21 600,00 кг, транспортними засобами з державними реєстраційними номерами НОМЕР_2.

Також, у вищевказаній накладній зазначено, що вантаж є швидкопсувним та підлягає транспортуванню при температурі +13/+14.

26.06.2016 р. на 478 км автобану від м. Кракова (Республіка Польща), сталася ДТП за участю транспортного засобу Renault, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, в результаті якої водій транспортного засобу - ОСОБА_6 загинув, транспортний засіб та вантаж вартістю 11 644,56 євро знищено.

Позивач звернувся до відповідача із повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та з вимогою про виплату страхового відшкодування.

20.07.2016 р. листом № 6527/18цв відповідач повідомив позивача про відмову у виплаті страхового відшкодування на підставі ст. ст. 6, 16 Закону України "Про страхування" та пп. 10.2.15 п. 10.2 укладеного між ними договору страхування.

Спір у справі виник у зв'язку з тим, що відповідач, на думку позивача, порушив умови договору добровільного страхування відповідальності перевізника № 001ап5к5 від 15.07.2015 р. щодо виплати страхового відшкодування в розмірі 328 665,38 грн вартості знищеного вантажу через ДТП, яка сталася 26.06.2016 р. на 478 км автобану від м. Кракова (Республіка Польща).

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до п. 1 ст. 352 ГК України страхування - це діяльність спеціально уповноважених державних організацій та суб'єктів господарювання (страховиків), пов'язана з наданням страхових послуг юридичним особам або громадянам (страхувальникам) щодо захисту їх майнових інтересів у разі настання визначених законом чи договором страхування подій (страхових випадків), за рахунок грошових фондів, які формуються шляхом оплати страхувальниками страхових платежів.

Як передбачено ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування", договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно зі ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути, зокрема, майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування).

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України "Про страхування" страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно з ч. 1 ст. 6 вищевказаного Закону добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

За ст. 4 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів договір перевезення підтверджується складанням вантажної накладної.

Відповідно до п. f) ст. 6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів вантажна накладна містить, зокрема дані про прийняте позначення характеру вантажу і спосіб його упакування та, у випадку перевезення небезпечних вантажів, їх загальновизнане позначення.

Як передбачено п.п. 29.1, 29.2, 29.4 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, до швидкопсувних вантажів належать продукти харчування та інші вантажі, перевезення яких потрібно здійснювати у відповідному середовищі і при відповідному температурному режимі. Швидкопсувні вантажі перевозяться автомобільним транспортом в остиглому, охолодженому, замороженому, швидкозамороженому стані та у свіжому вигляді з урахуванням термінів їх реалізації та відстані перевезень. Швидкопсувні вантажі перевозяться спеціалізованим рухомим складом (авторефрижераторами) з додержанням температурного режиму, який указано в графах 4 і 5 додатка № 19.

Згідно з додатком № 19 до Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні температурний режим для швидкопсувних вантажів при перевезенні їх в авторефрижераторах - банани (недоспілі) складає +12 (температура при завантаженні), від +15 до +1 (температура повітря в кузові авторефрижератора при перевезенні).

Встановлено, що перевезення вантажу (банани), який було знищено, здійснювалося на підставі накладної CMR від 24.06.2016 р. транспортними засобами з державними реєстраційними номерами НОМЕР_2.

Крім того, у вказаній накладній було вказано, що вантаж є швидкопсувним та підлягає транспортуванню при температурі +13/+14.

Відповідно до Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні та згідно накладної CMR від 24.06.2016 р. банани є швидкопсувним вантажем, перевезення якого потрібно здійснювати у відповідному середовищі і при відповідному температурному режимі, у зв'язку із чим підпадають під визначення швидкопсувних продуктів харчування відповідно до пп. 10.2.15 п. 10.2 договору.

Так, зі змісту пп. 10.2.15 п. 10.2 договору вбачається, що не підлягає виплаті страхове відшкодування за шкоду, завдану подіями, які сталися в результаті чи під час перевезення будь-яких швидкопсувних продуктів харчування, в тому числі, але не виключно, молочних виробів, овочів, фруктів, хлібобулочних виробів, що зумовлює відсутність грошових зобов'язань відповідача стосовно предмету спору у даній справі.

Оскільки банани, відповідно до пп. 10.2.15 п. 10.2 договору добровільного страхування відповідальності перевізника № 001ап5к5 від 15.07.2015 р., є швидкопсувними продуктами, страхове відшкодування згідно з положеннями вказаного пункту договору не підлягає виплаті.

Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 328 665,38 грн страхового відшкодування є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Доводи скаржника про недійсність умов пп. 10.2.15 п. 10.2 договору добровільного страхування відповідальності перевізника № 001ап5к5 від 15.07.2015 р., судова колегія вважає необґрунтованими, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення його сторонами вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Так, укладаючи договір, сторони були вільними в його укладенні та могли укласти договір на визначених умовах, запропонувати внести зміни до договору щодо пунктів, з якими сторони не погоджуються, або ж відмовитись від його укладення взагалі та укласти договір з іншим контрагентом, або на інших умовах.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про страхування» правила страхування розробляються страховиком для кожного виду страхування окремо і підлягають реєстрації в Уповноваженому органі при видачі ліцензії на право здійснення відповідного виду страхування. Уповноважений орган має право відмовити у видачі ліцензії та реєстрації правил чи змін та (або) доповнень до них, якщо подані правила страхування або зміни чи доповнення до них суперечать чинному законодавству, порушують чи обмежують права страхувальника або не відповідають вимогам цієї статті.

Положеннями ст. 26 цього Закону передбачені підстави для відмови страховика у здійснені страхових виплат або страхового відшкодування, а також передбачено, що умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійснені страхових виплат, якщо це не суперечить закону.

Таким чином, відсутні правові підстави для визнання недійсним пп. 10.2.15 п. 10.2 договору добровільного страхування відповідальності перевізника № 001ап5к5 від 15.07.2015 р., який не суперечить вимогам чинного законодавства.

Інші доводи апеляційної скарги наведеного не спростовують та відхиляються колегією суддів як необґрунтовані.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду м. Києва від 14.11.2016 р. прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Собі" задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Собі" залишити без задоволення, рішення Господарського суду м. Києва від 14.11.2016 р. у справі № 910/18139/16 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/18139/16 повернути до Господарського суду м. Києва.

3. Копію постанови надіслати сторонам.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Андрієнко

В.В. Шапран