ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" лютого 2017 р. Справа № 922/4819/16

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Камишева Л.М., суддя Гетьман Р.А. , суддя Пелипенко Н.М.

при секретарі Пузіковій Є.С.

за участю представників:

позивача - Ситника А.С., за довіреністю № 01-102-01/46312 від 12 грудня 2016 року,

першого відповідача - не з'явився,

другого відповідача - Шульжака Т.Р., за довіреністю № 6610 від 16 листопада 2016 року; Здоровця С.В., за довіреністю № 7209 від 13 грудня 2016 року,

третього відповідача - не з'явився,

першої третьої особи - не з'явився,

другої третьої особи - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Національного антикорупційного бюро України, м. Київ (вх. № 366 Х/1) та апеляційну скаргу Комунального підприємства "Харківводоканал", м. Харків (вх. № 367 Х/1) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 03 січня 2017 року у справі №922/4819/16

за позовом Національного антикорупційного бюро України, м. Київ

до 1) Акціонерної компанії "Харківобленерго", м. Харків ,

2) Комунального підприємства "Харківводоканал", м. Харків ,

3) Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Трансфербутик", м. Запоріжжя

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів:

1) Державне підприємство "Енергоринок", м. Київ,

2) Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, м. Київ

про визнання недійсним договору

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 03 січня 2017 року у справі №922/4819/16 (суддя Доленчук Д.О.) передано матеріали позовної заяви Національного антикорупційного бюро України (вх. № 4819/16 від 30.12.2016 р.) за встановленою підсудністю до господарського суду Запорізької області.

Позивач - Національне антикорупційне бюро України, з ухвалою місцевого господарського суду не погодився та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 03 січня 2017 року у справі №922/4819/16 та передати матеріали справи № 922/4819/16 на розгляд до Господарського суду Харківської області.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги Національне антикорупційне бюро України посилається, зокрема, на те, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали дійшов помилкового висновку, що зобов'язаною стороною за договором про переведення боргу № 169/7-УТ/15 від 31.07.2015р. є лише Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Трансфербутик", оскільки КП "Харківводоканал", місцезнаходженням якого є: м. Харків, вул. Шевченка, 2, також має зобов'язання за спірним договором, у зв'язку з чим позивач правомірно звернувся з позовною заявою до господарського суду Харківської області.

Другий відповідач - Комунальне підприємство "Харківводоканал", з ухвалою місцевого господарського суду не погодився та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 03 січня 2017 року у справі №922/4819/16 та передати матеріали справи № 922/4819/16 за підсудністю до Господарського суду Харківської області.

В обґрунтування своєї правової позиції другий відповідач також посилається на те, що Комунальне підприємство "Харківводоканал" є зобов'язаною стороною за договором про переведення боргу № 169/7-УТ/15 від 31.07.2015р., а тому вважає, що спір підлягає вирішенню у господарському суді Харківської області.

Ухвалами Харківського апеляційного господарського суду від 02 лютого 2017 року прийнято апеляційні скарги позивача та другого відповідача до провадження; розгляд справи призначено на 16 лютого 2017 року.

Враховуючи, що апеляційні скарги позивача та другого відповідача на ухвалу Господарського суду Харківської області від 03 січня 2017 року у справі №922/4819/16 стосуються однієї і тієї ж справи, між тими ж сторонами, колегія суддів вважає доцільним об'єднати зазначені апеляційні скарги в одне апеляційне провадження.

У призначене судове засідання представники першого відповідача та представники третіх осіб не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи зворотні повідомлення про вручення поштових відправлень (а.с. 118, 120, 121).

Конверт з судовою кореспонденцією, адресований третьому відповідачу - Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Трансфербутик", повернувся до суду з відміткою поштового відділення "інші причини".

Згідно пункту 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26 грудня 2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог ч.1 ст. 64 Господарського процесуального кодексу України. За змістом цієї норми, у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - зазначеної в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців) і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до пункту 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26 грудня 2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на достатність у матеріалах справи доказів, на належне повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, враховуючи встановлений процесуальним законом строк розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, судова колегія дійшла висновку, що учасникам судового процесу створені належні умови для реалізації їх процесуальних прав та вважає за можливе розглядати справу за відсутності представників Акціонерної компанії "Харківобленерго", Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Трансфербутик", Державного підприємства "Енергоринок", Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Представник позивача та представники другого відповідача підтримали доводи апеляційних скарг, просили скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 03 січня 2017 року у справі №922/4819/16 та передати матеріали справи № 922/4819/16 на розгляд до Господарського суду Харківської області.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги позивача та другого відповідача в межах вимог, передбачених статтею 101 Господарського процесуального кодексу України, заслухавши у судовому засіданні пояснення учасників процесу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Позивач - Національне антикорупційне бюро України, звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Акціонерної компанії "Харківобленерго", Комунального підприємства "Харківводоканал" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Трансфербутик" про визнання недійсним Договору про переведення боргу № 169/7-УТ/15 від 31.07.2015 р., укладеного між Комунальним підприємством "Харківводоканал", Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Трансфербутик" та Акціонерною компанією "Харківобленерго".

Як убачається із матеріалів справи, 31 липня 2015 року між Комунальним підприємством "Харківводоканал" (Первісний боржник), Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Трансфербутик" (Новий боржник) та Акціонерною компанією "Харківобленерго" (Кредитор) укладений договір про переведення боргу № 169/7-УТ/15 (далі - договір про переведення боргу), яким регулюються відносини, пов'язані із заміною зобов'язаної сторони - Первісного боржника на Нового боржника у зобов'язаннях, що виникли за Договором про постачання електричної енергії № 1.01 від 03.01.2008р. (далі - Основний договір) в частині заборгованості за активну електричну енергію, поставлену Кредитором Первісному боржнику у квітні 2015 року на суму 19 625 004,84 грн., у тому числі ПДВ (далі - Борг) (пункт 1.1 договору).

Відповідно до пункту 1.2. договору про переведення боргу Первісний боржник переводить на Нового боржника, а Новий боржник приймає на себе зобов'язання Первісного боржника і стає боржником по зобов'язаннях по Основному договору в частині сплати основного Боргу (грошового зобов'язання) на суму 19 625 004, 84 грн. (дев'ятнадцять мільйонів шістсот двадцять п'ять тисяч чотири гривні вісімдесят чотири копійки), в тому числі ПДВ, а Кредитор надає свою згоду на переведення заборгованості згідно цього Договору.

Згідно з пунктами 2.3, 2.4 договору про переведення боргу первісний боржник зобов'язується передати Новому боржнику належно засвідчені копії договору про постачання електричної енергії № 1.01 від 03.01.2008р.; новий боржник зобов'язаний сплачувати заборгованість кредитору на умовах, передбачених Основним договором з урахуванням умов, передбачених цим договором.

У пункті 3.2. договору про переведення боргу передбачено, що Новий боржник зобов'язується виконати грошові зобов'язання Первісного боржника перед Кредитором, зазначені в п.1.2 цього Договору, впродовж шести місяців з моменту укладання цього Договору. Строк виконання грошових зобов'язань, визначений в цьому пункті Договору, є зміною строку виконання переведеного Боргу за Основним договором та не передбачає застосування до Первісного боржника та Нового боржника будь-якої відповідальності та нарахування відсотків за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за Основним договором відносно Боргу.

Відповідно до пункту 3.3. договору про переведення боргу Первісний боржник зобов'язується здійснити розрахунки за переведені на підставі цього Договору зобов'язання по Основному договору Новому боржнику в розмірі та умовах, передбачених окремою Угодою, укладеною між Первісним боржником та Новим боржником.

Місцевий господарський суд, розглянувши матеріали позовної заяви, керуючись приписами ст. ст. 15, 17 Господарського процесуального кодексу України, зважаючи на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Трансфербутик" (м. Запоріжжя, вул. Олександрівська, 3) є зобов'язаною особою за договором про переведення боргу № 169/7-УТ/15 від 31.07.2015 р., дійшов висновку, що даний спір має розглядатися за місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Трансфербутик", а тому є підсудним господарському суду Запорізької області.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.129 Конституції України, судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону.

Отже, одним з основних принципів судочинства, закріплених конституційно, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен не лише правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін, а й додержуватись норм процесуального права.

Вказаний конституційний принцип реалізується: положеннями ст.4 ГПК України, в силу якої, господарський суд вирішує господарські спори на підставі Конституції України, ГПК України, інших законодавчих актів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і не застосовує акти державних та інших органів, якщо ці акти не відповідають законодавству України, а також іншими нормами.

Так, відповідно до ст. 13 ГПК України, місцеві господарські суди розглядають у першій інстанції усі справи, підвідомчі господарським судам. При цьому, розмежування компетенції між господарськими судами щодо розгляду справ відбувається з урахуванням правил підсудності.

Згідно ч.1, 3 ст. 15 ГПК України, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні господарських договорів, справи у спорах про визнання договорів недійсними розглядаються господарським судом за місцезнаходженням сторони, зобов'язаної за договором здійснити на користь другої сторони певні дії, такі як: передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо. Справи у спорах за участю кількох відповідачів розглядаються господарським судом за місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.

При цьому, колегія суддів зазначає, що у питаннях визначення підвідомчості і підсудності справ зі спорів про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними слід враховувати також викладене у пункті 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" (п.20.3 Постанови Пленуму від 24 жовтня 2011 року № 10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам»).

Відповідно до п. 1.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 15 ГПК, територіальна підсудність господарським судам справ у спорах про визнання договорів недійсними визначається за місцезнаходженням сторони, зобов'язаної за договором здійснити на користь другої сторони певні дії, такі як: передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо.

За наявності двох чи кількох відповідачів, які є зобов'язаними за договором, справа розглядається за місцезнаходженням одного з них за вибором позивача.

Тобто, справа розглядається за місцезнаходженням однієї із сторін, за вибором позивача за умови, якщо кілька відповідачів є зобов'язаними за договором.

Як вже було зазначено у цій постанові, 31 липня 2015 року між Комунальним підприємством "Харківводоканал", Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Трансфербутик" та Акціонерною компанією "Харківобленерго" укладений договір про переведення боргу № 169/7-УТ/15, яким регулюються відносини, пов'язані із заміною зобов'язаної сторони - Первісного боржника на Нового боржника у зобов'язаннях, що виникли за Договором про постачання електричної енергії № 1.01 від 03.01.2008р. в частині заборгованості за активну електричну енергію, поставлену Кредитором Первісному боржнику у квітні 2015 року на суму 19 625 004,84 грн., у тому числі ПДВ (пункт 1.1 договору).

Виходячи з умов оспорюваного договору, у Комунального підприємства "Харківводоканал" виникли зобов'язання щодо передання ТОВ "Фінансова компанія "Трансфербутик" належно засвідчені копії договору про постачання електричної енергії № 1.01 від 03.01.2008р.; здійснення розрахунків за переведені на підставі цього договору зобов'язання по основному договору ТОВ "Фінансова компанія "Трансфербутик" у розмірі та умовах, передбачених окремою угодою, укладеною між КП "Харківводоканал" та ТОВ "Фінансова компанія "Трансфербутик" (пункт 2.3, 3.3 договору)

ТОВ "Фінансова компанія "Трансфербутик" взяло на себе зобов'язання виконати грошові зобов'язання КП "Харківводоканал" перед Акціонерною компанією "Харківобленерго", зазначені в п.1.2 цього Договору, впродовж шести місяців з моменту укладання цього Договору (пункт 3.2 договору).

З наведеного вбачається, що за договором про переведення боргу № 169/7-УТ/15 від 31 липня 2015 року, який є предметом спору, зобов'язаними є дві сторони - КП "Харківводоканал" (другий відповідач) та ТОВ "Фінансова компанія "Трансфербутик" (третій відповідач).

Згідно п.20 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №10 від 24.10.2011р. "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" закріплено, що відповідно до статей 13, 15 ГПК підсудність справ визначається за предметними і територіальними ознаками. Виняток з цього правила становить виключна підсудність справ (стаття 16 ГПК). Визначаючи територіальну підсудність справи, господарські суди повинні виходити з того, що місцезнаходження юридичної особи або фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (стаття 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців").

Згідно ст.93 Цивільного кодексу України, місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Згідно абз.2 п.3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", місцезнаходження юридичної особи а визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців").

Дійсним місцезнаходженням відповідача необхідно вважати саме ту адресу, яка зазначена в його установчих документах та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, оскільки такі відомості є обов'язковими для юридичної особи.

Згідно відомостей у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням Комунального підприємства "Харківводоканал" є м. Харків, вул. Шевченка, буд. 2.

Таким чином, враховуючи наведені норми, обставини справи, та право позивача щодо вибору господарського суду, судова колегія апеляційного господарського суду вважає, що позивачем було правомірно подано позов саме до господарського суду Харківської області, тоді як оскаржувана ухвала господарського суду першої інстанції прийнята з неповним з'ясуванням обставин.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті оскаржуваної ухвали місцевий господарський суд порушив норми процесуального права при встановленні підсудності господарської справи, у зв'язку з чим апеляційні скарги Національного антикорупційного бюро України та Комунального підприємства "Харківводоканал" підлягають задоволенню, а оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, оскільки місцевий суд дійшов помилкового висновку, що справа не підсудна господарському суду Харківської області, а справа передачі на розгляд господарського суду Харківської області.

Керуючись статтями 99, 101, 102, п. 2 ст. 103, п. 1, 4 ст. 104, ст. 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Національного антикорупційного бюро України задовольнити.

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Харківводоканал" задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 03 січня 2017 року у справі №922/4819/16 скасувати.

Справу передати на розгляд до господарського суду Харківської області.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцятиденного строку.

Повна постанова складена 21 лютого 2017 року.

Головуючий суддя Камишева Л.М.

Суддя Гетьман Р.А.

Суддя Пелипенко Н.М.