ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"17" лютого 2017 р. Справа № 911/3934/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінпродтрейд", 21034, Вінницька обл., місто Вінниця, вулиця А.Іванова, будинок 51А

до Управління освіти і науки Білоцерківської міської ради, 09100, Київська обл., місто Біла Церква, вулиця Шевченка, будинок 122

про стягнення 205634,55 грн.

суддя Н.Г. Шевчук

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: ОСОБА_1 (дов. №1137 від 23.12.2016).

суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Вінпродтрейд" звернулось у господарський суд з позовом до Управління освіти і науки Білоцерківської міської ради в якому, з урахування заяви про уточнення позовних вимог просить стягнути з відповідача 180417,78 грн. упущеної вигоди, 80 647,50 грн. збитків та 5000 грн. моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що при проведенні конкурсних торгів по закупівлі товарів харчової промисловості 13.08.2013 Управлінням освіти і науки Білоцерківської міської ради прийнято незаконні рішення про відхилення пропозицій ТОВ «Вінпродтрейд», чим суттєво порушили його права та законні інтереси.

Відповідач проти позову заперечує та зазначає, що між сторонами відсутні будь-які договірні зобовязання, що в свою чергу не породжує у сторін цивільних прав та обов'язків, пов'язаних з виконанням таких договорів та виключає можливість застосування до них положень статей 22, 623 Цивільного кодексу України щодо відшкодування збитків.

Відповідач також заявляє про застосування строку позовної давності у випадку, якщо суд визнає позовні вимоги правомірними (а.с. 67-68).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

Управлінням освіти і науки Білоцерківської міської ради Київської області в якості замовника торгів на офіційному загальнодержавному веб-порталі «Державні закупівлі» 29.07.2013 розміщено оголошення № 151808 про заплановану закупівлю товарів в галузі харчової промисловості та громадського харчування, зокрема плодів та овочів.

13.08.2013 за адресою м. Біла Церква, вул. Б. Хмельницького, 24, кімната 5, відбулось розкриття конкурсних пропозицій.

26.08.2013 комітетом з конкурсних торгів по закупівлі соків фруктових та овочевих Управління освіти і науки Білоцерківської міської ради Київської області прийнято рішення № 1 про відхилення пропозиції конкурсних торгів ТОВ «Вінпродтрейд» з підстав невідповідності умовам документації конкурсних торгів.

Того ж дня, 26.08.2013, відповідачем прийнято рішення № 2 про відхилення пропозиції конкурсних торгів ТОВ «Вінпродтрейд» по закупівлі плодів та овочів, оброблених та законсервованих, крім картоплі.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 14.11.2013 у справі №127/25063/13-а процедури закупівлі товарів харчової промисловості та громадського харчування, зокрема плодів та овочів, оброблених та законсервованих, крім картоплі та соків фруктових та овочевих, які проведені згідно звіту № 1 від 12.09.2013 та звіту № 2 від 13.09.2013 визнано такими, що проведені із порушенням вимог Закону України «Про здійснення державних закупівель», а рішення Управління освіти і науки Білоцерківської міської ради Київської області від 26.08.2013 № 1 та № 2 про відхилення пропозицій конкурсних торгів ТОВ «Вінпродтрейд» по закупівлі товарів харчової промисловості та громадського харчування, зокрема плодів та овочів, оброблених та законсервованих, крім картоплі та соків фруктових та овочевих визнано протиправними та незаконними.

Згідно з частиною третьою статті 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Позивач просить стягнути з Управління освіти і науки Білоцерківської міської ради збитки у сумі 80 647,50 грн., які, за його твердженнями, спричинені йому винесенням відповідачем рішень від 26.08.2013 №1 та № 2 про відхилення пропозицій конкурсних торгів, у звязку з чим ТОВ «Вінпродтрейд» сплатило штраф у сумі 80 647,50 грн. контрагенту фізичній особі-підприємцю ФОП ОСОБА_2 за невиконання договору поставки №29 від 03.08.2013.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Статтею 224 Господарського кодексу України встановлено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно статті 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною.

Статтею 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Таким чином, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, необхідною є наявність всіх чотирьох умов відповідальності, а саме: протиправної поведінки боржника (невиконання або неналежне виконання ним зобовязань), наявність збитків, причинного звязку між протиправною поведінкою та завданими збитками, вини боржника.

03.08.2013 між ТОВ "Вінпродтрейд" (покупець) та ФОП ОСОБА_2 (постачальник) укладено договір на поставку товару №29 (а.с. 40-41), відповідно до пункту 1.1. якого на умовах цього договору постачальник зобовязується поставити і передати у власність покупцю товар (продукти харчування), в кількості та за цінами, зазначеними у специфікації (надалі іменується «Товар»), який призначений для поставки в дошкільні навчальні заклади Управління освіти і науки Білоцерківської міської ради, а покупець зобовязується прийняти такий товар не пізніше 31 грудня 2013 року та своєчасно здійснити його оплату.

Пунктом 6.4 договору поставки №29 від 03.08.2013 передбачено, що у випадку відмови покупця від приймання товару покупець сплачує постачальнику штраф в розмірі 20% від суми договору (крім випадків, вказаних в п. 7.1).

В специфікації до договору на поставку товару №29 від 03.08.2013 вказана загальна вартість товару за цим договором в розмірі 403237,50 грн.

У звязку з невиконанням ТОВ «Вінпродтрейд» своїх зобовязань за договором поставки №29 від 03.08.2013 в частині прийняття товару ФОП ОСОБА_2 направив на адресу позивача листи-претензії №2 від 20.01.2014 та №3 від 10.03.2014 з вимогою сплатити 80 647,50 грн. штрафу, нарахованого відповідно до пункту 6.4. договору поставки.

02.12.2015 ТОВ «Вінпродтрейд» сплатило ФОП ОСОБА_2 вказану суму штрафу відповідно до платіжного доручення №7713 (а.с. 44)

Позивач стверджує, що у звязку з винесенням рішень від 26.08.2013 № 1 та № 2 про відхилення пропозицій конкурсних торгів він не мав можливості виконати у встановлений строк 31.12.2013 своїх зобовязань за договором поставки №29 від 03.08.2013 в частині прийняття товару, що призвело до заподіяння ТОВ «Вінпродтрейд» збитків в розмірі сплаченого штрафу, а саме 80 647,50 грн.

Суд вважає, що укладаючи договір поставки №29 від 03.08.2013 до оголошення результатів конкурсних торгів 13.08.2013 позивач мав можливість і повинен був врахувати всі можливі ризики укладення даного правочину.

Окрім того, позивач не вжив заходів, щодо уникнення збитків, зокрема не звертався до ФОП ОСОБА_2 з пропозицією розірвати договір поставки №29 від 03.08.2013 та не вжив заходів щодо зменшення штрафу у процесі судового або судового розгляду відповідного спору.

За таких обставин суд дійшов висновку, що ТОВ «Вінпродтрейд» не врахувало всіх можливих ризиків при укладенні договору поставки №29 від 03.08.2013 та не вжило всіх необхідних заходів для уникнення збитків або зменшення їх розміру, що призвело до сплати ним ФОП ОСОБА_2 штрафу у сумі 80 647,50 грн., а тому причинно-наслідкового звязку між такими збитками та винесенням відповідачем рішень від 26.08.2013 № 1 та № 2 про відхилення пропозицій конкурсних торгів суд не вбачає.

Враховуючи викладене підстави для покладення на Управління освіти і науки Білоцерківської міської ради заявлених ТОВ «Вінпродтрейд» збитків у сумі 80 647,50 грн. відсутні.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 5000 грн. моральної шкоди.

Згідно статті 23 Цивільного кодексу України особа, має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до пункту 1 статті Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті.

Судова практика розділяє поняття «моральна шкода» та «немайнова шкода». Так, під моральною шкодою Пленум Верховного Суду України розуміє втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, розуміються втрати немайнового характеру, що настали у зв'язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.

У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Пленуму Верховного Cуду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Згідно статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Системний аналіз статей 23 та 1167 Цивільного кодексу України, змісту постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» дають підстави зробити висновок, що відшкодування моральної шкоди, завданої у вигляді душевних страждань, яких гіпотетично позивач зазнав внаслідок дій відповідача, має здійснюватися за загальними правилами відшкодування шкоди, тобто, у разі наявності шкоди, вини певної особи та причинно-наслідкового зв'язку між означеними категоріями.

Втім, позивач не довів суду факту спричинення моральної шкоди діями відповідача, оскільки докази приниженням ділової репутації позивача, посягання на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошення комерційної таємниці, а також вчинення дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до діяльності позивача, відсутні. До того ж, позивач жодним чином не обґрунтував належними та допустимими доказами, в розумінні статті 33, 34 , розрахунок моральної шкоди.

З огляду на викладене вимога позивача про стягнення з відповідача 5000 грн. моральної шкоди задоволенню не підлягає.

Щодо вимоги про стягнення 180417,78 грн. упущеної вигоди суд зазначає наступне

На думку позивача в результаті винесення рішень від 26.08.2013 № 1 та № 2 про відхилення пропозицій конкурсних торгів Управління освіти і науки Білоцерківської міської ради Київської області завдало ТОВ «Вінпродтрейд» збитків у вигляді упущеної вигоди в розмірі 180417,78 грн.

Нормами статті 623 Цивільного кодексу України та статті 224 Господарського кодексу України визначено, що учасник господарських відносин, який порушив господарські зобов'язання або встановлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання (частина четверта статті 623 Цивільного кодексу України).

Так, в постанові Верховного Суду України від 04.07.2011 у справі №3-64гс11 визначено, що для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) збитків; 3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; 4) вини та встановлення заходів, вжитих стороною для одержання такої вигоди.

Пред'явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов'язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі належного виконання боржником своїх обов'язків. При визначенні реальності неодержаних доходів мають враховуватися заходи, вжиті кредитором для їх одержання. У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються ті збитки, які могли б бути реально отримані при належному виконанні зобов'язання.

Стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди є одним із видів цивільно-правової відповідальності. При цьому, для застосування такої міри відповідальності потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, а саме: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи, шкідливий результат такої поведінки (збитки), причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками, вина правопорушника. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

На позивачів покладається обов'язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяними збитками. В свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Водночас, важливим елементом доказування наявності шкоди є встановлення причинного зв'язку між протиправною по віденкою заподіювача та збитками. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки - наслідком такої протиправної поведінки.

Збитки мають реальний характер та у разі, якщо сторона, яка вважає, що її права були порушені та нею понесені збитки, повинна довести як розмір збитків, так і факт їх понесення.

Враховуючи викладене та беручи до уваги, що відповідач винісши протиправні та незаконні рішення № 1 та № 2 від 26.08.2013 позбавив ТОВ «Вінпродтрейд» можливості отримати доходи від поставки продуктів харчування в дошкільні навчальні заклади Управління освіти і науки Білоцерківської міської ради, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення упущеної вигоди являється правомірною.

Проте, відповідач заявив про застосування позовної давності.

Статтею 257 Цивільного кодексу України встановлена загальна позовна давність тривалістю у три роки.

Враховуючи, що рішення № 1 та № 2 від 26.08.2013 визнані незаконними та протиправними постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 14.11.2013, яке набрало законної сили 29.11.2013, а ТОВ «Вінпродтрейд» звернулось з даним позовом у господарський суд 02.12.2016, трирічний строк позовної давності сплинув 29.11.2016.

Перебіг позовної по вказаним вимогах не переривався і не зупинявся.

Позивачем заявлено клопотання про поновлення строку позовної давності, обґрунтоване тим, що ТОВ «Вінпродтрейд» вчасно не звернулось з даним позовом до господарського суду, оскільки здійснювало захист своїх прав в порядку адміністративного та цивільного судочинства.

Згідно пункту 5 статті 261 Цивільного кодексу України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини п'ятої статті 267 ЦК України позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску позовної давності.

Питання щодо поважності цих причин, тобто, наявності обставин, які з об'єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується господарським судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини.

Аналогічна правова позиція викладена в пункті 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №10 від 29.05.2013 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів"

Позивачем належними та допустимими доказами не доведено обставин, які з об'єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову до господарського суду, у зв'язку з чим суд відмовляє в задоволенні клопотання про поновлення строку позовної давності.

Визначення способу судового захисту порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів та вибір суду, до якого особа вважає за потрібне подати відповідний позов, здійснюється цією особою на власний розсуд.

Згідно частини четвертої статті 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якого заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Зважаючи на викладене суд відмовляє в позовних вимогах про стягнення упущеної вигоди.

Враховуючи задоволення заяви відповідача про застосування строків позовної давності, суд не вбачає потреби для встановлення обставин, щодо розміру упущеної вигоди.

За наведених обставин підстави для задоволення позовних вимог не вбачається.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір при відмові в задоволенні позову покладається на позивача.

Враховуючи вищезазначене, керуючись статтями 49, 82-84 Господарського процесуального кодексу України суд-

вирішив:

У позові відмовити повністю.

Суддя Н.Г. Шевчук

Дата складання повного рішення: 22.02.2017