РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2017Справа №910/23316/16

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна»

До Приватного акціонерного товариства «Українська Пожежно-Страхова компанія»

Про стягнення суми страхового відшкодування 1 159,63 грн.

Суддя Мельник В.І.

Представники:

від позивача: Любченко В.В., довіреність № 951 від 18.03.2016р.

від відповідача: Басюк Б.І., довіреність № 3920 від 12.12.2016

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі -позивач) подало на розгляд Господарського суду міста Києва позов до Приватного акціонерного товариства «Українська Пожежно-Страхова Компанія» (далі - відповідач) про стягнення суми страхового відшкодування 1 159,63 грн.

Позовні вимоги позивача мотивовані тим, що позивачем, як страховиком, відповідно до договору страхування наземного транспорту було виплачено страхувальнику страхове відшкодування, внаслідок чого, до позивача в порядку ст. 27 Закону України "Про страхування" та статті 228 Господарського кодексу України перейшло право вимоги (регресу) в межах здійснених фактичних затрат до відповідача, як до особи, яка відповідальна за відшкодування шкоди, оскільки саме з вини особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована у відповідача, сталася ДТП, наслідки якої визнано позивачем страховим випадком та здійснено виплату страхової суми страхувальнику.

Ухвалою суду від 22.12.2016р. порушено провадження у справі № 910/23316/16 та призначено розгляд на 20.01.2017 р.

16.01.2017 від позивача надійшли документи по справі.

19.01.2017 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

20.01.2017 представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі

Представник відповідача заперечив проти заявлених позовних вимог.

Судом оголошено перерву в судовому засіданні до 13.02.2017.

26.01.2017 від позивача надійшли заперечення на відзив на позовну заяву.

26.01.2017 від відповідача надійшли додаткові документи по справі та письмові пояснення.

06.02.2017 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

13.02.2017р. представник позивача у судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача заперечив проти заявлених позовних вимог.

Суд вирішив позов задовольнити повністю.

Згідно ст.87 Господарського процесуального кодексу України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Розглянувши подані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача дослідивши відзив відповідача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (надалі - Позивач) та ОСОБА_3 було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серія НОМЕР_4 від 20.06.2014 року, за яким страховик застрахував майнові інтереси пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме: автомобіля НОМЕР_1.

21.06.2015 року в місті Кременчуці сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), за участю застрахованого за договором добровільного страхування у ПрАТ «СК» «ПЗУ Україна» автомобіля НОМЕР_2 під управлінням ОСОБА_3 та автомобіля НОМЕР_3 під управлінням ОСОБА_4.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено застрахований автомобіль НОМЕР_1.

Згідно з постановою Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 09.09.2015 року особою, винною в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що призвело до настання ДТП, є водій ОСОБА_5.

Відповідно калькуляції ЕuгоtахGlаss's 158346 від 25.06.2015 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого внаслідок настання ДТП застрахованого автомобіля становить 2 723 грн. 32 коп.

Виходячи із матеріалів справи, згідно умов договору страхування ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» сплатило Вигодонабувачу (на рахунок ПП «ОСОБА_6.») суму страхового відшкодування в розмірі 1 659 грн. 63 коп. Виплата страхового відшкодування була здійснена ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» у відповідності до статті 25 ЗУ «Про страхування» на підставі заяви Страхувальника про настання страхового випадку від 22.06.2015 року, страхового акту № UА011 /L01 /03 від 17.08.2015 року. Факт зазначеної виплати підтверджується платіжним дорученням № 34962 від 18.08.2015 року.

На підставі статті 993 ЦК України, статті 27 Закону України «Про страхування» до Страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке Страхувальник або інша особа, яка отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдану шкоду.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 на момент настання страхової події була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Українська пожежно-страхова компанія» (надалі - Відповідач) за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів НОМЕР_5 (надалі - Поліс), яким передбачено ліміт відповідальності страховика за шкоду, завдану майну потерпілого в сумі 100 000 грн. 00 коп., та франшизу в сумі 500 грн. 00 коп.

Таким чином, з моменту виплати страхового відшкодування у ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» виникло право вимоги до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» по відшкодуванню спричиненого збитку в межах ліміту відповідальності страховика за вирахуванням франшизи (500 грн.00 коп.) на суму 1 159 грн. 63 коп. (1 659 грн. 63 коп. - 500 грн. 00 коп.).

Як зазначено у Постанові Верховного суду України від 15.04.2015: «Відповідно до підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Тобто наведена норма визначає можливість відмови страховика у виплаті страхового відшкодування страхувальнику в разі неподання заяви про страхове відшкодування впродовж встановлених строків, і не містить підстав для відмови у задоволенні вимоги страховика, який виплатив страхове відшкодування згідно з договором майнового страхування, до особи, відповідальної за завдані збитки, про відшкодування виплачених ним фактичних сум у межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.»

Відповідно до п. 3 ст. 20 Закону України «Про страхування», при настанні страхового випадку Страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування, розмір якого визначається умовами договору.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування», страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договором майнового страхування при настанні страхового випадку.

У цій же ж статті зазначено, франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Тобто, страхове відшкодування становить собою суму завданих Страхувальнику збитків за мінусом франшизи, розмір якої встановлюється в Договорі страхування.

Стаття 22 Цивільного кодексу України встановлює, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно статті 990 Цивільного кодексу України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Вимогами статті 993 Цивільного кодексу України встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

В статті 1187 ЦК України наведено визначення: „Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб".

Згідно із п.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Статтею 4 Закону України "Про страхування" визначено, що майнові інтереси, які пов'язані із володінням, користуванням і розпорядженням майном, а також інтереси, пов'язані з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності) віднесені до об'єктів страхування.

Абзацом 1 статті 9 Закону України „Про страхування" визначено, що страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку.

Абзацом 16 ст.9 Закону України „Про страхування" визначено, що страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Згідно із статтею 27 Закону України „Про страхування" страховик має право вимоги в межах його фактичних затрат.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" суди, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, а між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Згідно статті 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно статті 228 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який відшкодував збитки, має право стягнути збитки з третіх осіб у порядку регресу.

Частина 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 4 статті 35 Господарського процесуального кодексу України визначено, що рішення суду з цивільної справи, що набрало законної сили, є обов'язковим для господарського суду щодо фактів, які встановлені судом і мають значення для вирішення спору.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що позивач на підставі ст.ст. 22, 1191, Цивільного кодексу України, ст. 228 Господарського кодексу України набув право регресу до відповідача щодо відшкодування останнім понесених позивачем витрат у вигляді суми виплаченого страхового відшкодування, а тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача у повному обсязі.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська Пожежно-Страхова компанія» (код за , 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 40) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (код за , 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 40) заборгованість у розмірі 1 159 (одну тисячу сто п'ятдесят дев'ять) грн. 63 коп., 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. - судового збору.

3. Видати наказ відповідно до ст. 116 Господарського процесуального кодексу України.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до вимог статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

(Повний текст рішення складено: 16.02.2017р.)

Суддя Мельник В.І.