ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" лютого 2017 р.Справа № 922/4166/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання Косма К.І.

розглянувши справу

за позовом ХО Територіальне відділення Антимонопольного комітету України, м. Харків
до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, с. Гнилиця, Харківська область
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача - Наугольний М.І. (дов.№31 від 15.11.16);

відповідача - ОСОБА_3 (дов.№1336 від 16.07.15).

ВСТАНОВИВ:

Харківське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України (позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, с. Гнилиця про стягнення штрафу у розмірі4700,0 грн., який накладений на відповідача рішенням адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 03.03.2015 №37-р/к та пені у розмірі4700,00 грн., нараховану позивачем, у зв'язку із несплатою зазначеного штрафу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається, зокрема на те, що відповідач - Фізична особа - підприємець ОСОБА_1, погодивши під час участі у торгах на закупівлю деревини необробленої(дров),що проводились Відділом освіти Великобурлуцької районної державної адміністрації Харківської області, свої цінові пропозиції з метою забезпечення перемоги ФОП ОСОБА_4 , вчинив порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене частиною третьою статті 6, пунктом 1 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, що стосуються спотворення результатів торгів, у зв'язку з чим накладено штраф у розмірі 4700,0 грн., а також приймаючи до уваги те, що відповідач прострочив сплату штрафу, відповідно до вимог ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" позивач нарахував пеню, розмір якої складає 4700,0 грн. Позивач також повідомив суд, що на час звернення з даним позовом до суду відповідач не сплатив штраф та пеню на загальну суму 9400,0грн.

14.12.2016 позивачем до канцелярії суду подані докази знаходження позивача та відповідача у Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб- підприємців, вказані документи долучені до матеріалів справи (вх.№42962 від 14.12.2016 року).

19.12.2016 року відповідачем до канцелярії суду подано відзив на позовну заяву(вх.№43318 ) в якому відповідач заперечував проти заявлених позовних вимог, посилаючись на те, що останнім були виконані рішення суду та здійснено оплату штрафу відповідно до квитанції №295 від 25.11.2015р.на суму 4700,0грн.

Ухвалою господарського суду від 20.12.2016 року, задоволено клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, розгляд справи відкладено до 17.01.2017 року.

Ухвалою господарського суду від 17.01.2017 року задоволено клопотання позивача про продовження строку розгляду справи. Продовжено строк розгляду спору на підставі ч.3 ст.69 ГПК України, до 16.02.2017року включно. Задоволено клопотання відповідача про відкладення розгляду справи. Розгляд справи відкладено до 07.02.2017 року.

07.02.2017 року від Харківського обласного Територіального відділення Антимонопольного комітету України надійшла заява про зменшення позовних вимог, в яких останній просить суд стягнути з відповідача 4700,0грн. пені та витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,0грн.

Враховуючи, що згідно ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі змінити підставу або предмет позову, збільшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог, суд приймає клопотання позивача як таке, що не суперечить інтересам сторін та діючому законодавству та продовжує розгляд справи з урахуванням цих змін.

В судовому засіданні 07.02.2017 року оголошено перерву до 14.02.2017 року.

Представник позивача в судовому засіданні 14лютого 2017 року позов підтримує повністю та наполягає на його задоволенні з підстав вказаних у позовній заяві.

Представник відповідача проти позову заперечує та просить суд відмовити в його задоволенні, через канцелярію господарського суду надав відзив на позовну заяву(вх.№5026 від 13.02.2017 року), в якому заперечував проти заявлених позовних вимог, з посиланням на те, що подана позивачем позовна заява, на думку Відповідача, не підлягає задоволенню, оскільки мотиви та підстави, зазначені у позовній заяві про стягнення пені у розмірі 4 700,0 гривень є безпідставними та необгрунтованими, посилаючись на повне виконання рішення рішення суду.

В судовому засіданні 14 лютого 2017року представник позивача та відповідача не виявили наміру подавати додаткові докази чи пояснення по справі в обґрунтування своїх позовних вимог, а матеріали справи свідчать про достатність наявних в ній доказів для встановлення в повному обсязі фактичних обставин справи.

У судовому засіданні 14.02.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України щодо обов'язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що в межах наданих йому повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

За результатами розгляду справи № 2/01-293-14 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції адміністративною колегією Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України прийнято рішення від 03.03.2015 № 37-р/к (надалі - Рішення № 37-р/к).

Пунктом 1 резолютивної частини Рішення визнано, що ФІЗИЧНА ОСОБА - ПІДПРИЄМЕЦЬ ОСОБА_4 (надалі - ФОП ОСОБА_4.) та ФІЗИЧНА ОСОБА - ПІДПРИЄМЕЦЬ ОСОБА_1 (надалі - ФОП ОСОБА_1.), погодивши під час участі у торгах на закупівлю деревини необробленої (дров), що проводилися відділом освіти Великобурлуцької районної державної адміністрації Харківської області, свої цінові пропозиції з метою забезпечення перемоги ФОП ОСОБА_4, вчинили порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 4 частини другої статті 6, пунктом 1 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, що стосуються спотворення результатів торгів.

Відповідно до пункту 3 резолютивної частини Рішення № 37-р/к за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене частиною четвертою статті 6, пунктом 14 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», зазначене в пункті 1 резолютивної частини Рішення № 37-р/к, на ФОГІ ОСОБА_1 накладений штраф у розмірі 4 700,0 гривень.

Копія Рішення № 37-р/к разом із супровідним листом від 02.04.2015 № 02-26/2-1197 отримано для виконання ФОП ОСОБА_1 07.04.2015, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 544 (копія додається).

Статтею 6 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» передбачено, що адміністративні колегії територіальних відділень Антимонопольного комітету України є органами Антимонопольного комітету України.

Відповідно до частини другої статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» рішення органів Антимонопольного комітету України є обов'язковими до виконання.

Згідно з частиною третьою статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Отже, штраф за Рішенням № 37-р/к підлягав сплаті до 08.06.2015 включно.

Згідно з частиною п'ятою статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Нарахування пені зупиняється, зокрема, на час розгляду чи перегляду господарським судом справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу.

Пунктом 20.2 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 15 «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства» передбачено зупинення нарахування пені на час розгляду чи перегляду господарським судом справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу, відповідного рішення (постанови) господарського суду. Отже, тривалість такого зупинення визначається виключно періодом часу, протягом якого фактично здійснювався зазначений розгляд чи перегляд (наприклад, у суді першої інстанції - від дня порушення провадження у справі до дня прийняття рішення в ній у судах апеляційної та касаційної інстанцій від дня прийняття апеляційної чи касаційної скарги до дня прийняття постанови), і в цей період не включається час знаходження матеріалів справи у суді, коли згадані розгляд чи перегляд не здійснювалися.

ФОП ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою про визнання Рішення № 37-р/к недійсним. Рішенням господарського суду Харківської області від 04.08.2015 у справі № 922/3370/15 ФОП ОСОБА_1 у задоволені :позову було відмовлено.

Розгляд справи № 922/3370/15 у Господарському суді Харківської області тривав з 9.06.2015 до 04.08.2015, про що свідчать ухвала Господарського суду Харківської області про порушення провадження у справі від 09.06.2015 та рішення Господарського суду Харківської області від 04.08.2015.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ФОП ОСОБА_1 звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Харківської області від 04.08.2015 у справі № 922/3370/15. Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 23.09.2015 у справі №922/3370/15 апеляційну скаргу залишено без задоволення, рішення Господарського суду Харківської області від 04.08.2015 залишено без змін.

Розгляд справи № 922/3370/15 у Харківському апеляційному господарському суді тривав з 21.08.2015 до 23.09.2015, про що свідчать ухвала Харківського апеляційного господарського суду від 21.08.2015 та Постанова Харківського апеляційного господарського суду від 23.09.2015.

Відповідно до частини восьмої статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» протягом п'яти днів з дня сплати штрафу суб'єкт господарювання зобов'язаний надіслати до територіального відділення документи, що підтверджують сплату штрафу.

Станом на 23.11.2016 жодних документів на підтвердження сплати штрафу від ФОП ОСОБА_1 до територіального відділення не надходило.

Враховуючи зазначене, згідно з частиною п'ятою статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за невиконання Рішення № 37-р/к за період з 05.08.2015 до 20.08.2015 та з 24.09.2015 до 23.11.2016 включно (тобто 443 календарних дні) розмір пені складав 31 161,0грн.

Згідно з частиною п'ятою статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України.

Отже, з урахуванням частини п'ятої статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» розмір пені складає 4 700 гривень.

Відповідно до частини сьомої статті 56 Закону у разі несплати штрафу у строки, передбачені рішенням, та пені органи Антимонопольного комітету України стягують штраф та пеню в судовому порядку.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» голова територіального відділення Антимонопольного комітету України має, зокрема, такі повноваження: звертатися до суду з позовами, заявами і скаргами у зв'язку із застосуванням законодавства про захист економічної конкуренції, а також представляти територіальне відділення Антимонопольного комітету України без спеціальної довіреності в суді.

Відповідно до статті 25 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» з метою захисту інтересів держави, споживачів та суб'єктів господарювання Антимонопольний комітет України, територіальні відділення Антимонопольного комітету України у зв'язку з порушенням законодавства про захист економічної конкуренції органами влади, юридичними чи фізичними особами подають заяви, позови, скарги до суду, в тому числі про стягнення не сплачених у добровільному порядку штрафів та пені та стосовно зобов'язання виконати рішення органів Антимонопольного комітету України.

Відповідач, в процесі розгляду заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на повне виконання рішення суду та сплату штрафу в сумі 4700,0грн. згідно квитанції №295 від 25.11.2015 року

Проте, такі доводи відповідача не приймаються судом до уваги, оскільки в матеріалах справи міститься лист від 17.01.2017р. за№ 58/20-26-07-24 (вх. від 24.01.2017 № 228) , в якому міститься інформація від Салтівської ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області про сплату ФОП ОСОБА_1 штрафу у розмірі 4 700,0грн, але сума штрафу була сплачена з простроченням на 78 календарних днів .

Відповідно до ч. 5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України.

Оскільки розмір пені, заявленої позивачем до стягнення з відповідача за вищезазначений період, відповідає умовам, встановленим ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», і пеня не сплачена відповідачем, вимога позивача про стягнення 4700,0 грн. пені підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

В порядку, передбаченому ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, підтвердженими наявними в матеріалах справи доказами та не спростованими у встановленому законом порядку відповідачем, а відтак такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 Господарського процесуального кодексу України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим, стаття 7 Закону України "Про судовий збір" передбачає повернення судового збору, за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду, зокрема, у разі зменшення розміру позовних вимог.

Пленум Вищого господарського суду України у Постанові № 7 від 21.02.2013 року надав роз'яснення стосовно порядку повернення сплачених сум судового збору, з підстав передбачених ст. 7 Закону України.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, зменшення розміру позовних вимог. Відтак, сума 689,0 грн. сплаченого судового збору буде повернута за клопотанням позивача за відповідною ухвалою суду за наявності такого клопотання.

На підставі наведеного, та положень ст. 49 ГПК України, суд покладає судові витрати на відповідача в розмірі 689,0 грн.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 17, 25 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", ст.ст. 56, 57, 60, Закону України "Про захист економічної конкуренції", ст.ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 75, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги (зменшені) задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1(62602, АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки фізичної особи :НОМЕР_1) з зарахуванням зазначеної суми до Державного Бюджету України на рахунок відповідного управління Державної казначейської служби України за місцезнаходженням платника податків по коду класифікації доходів бюджету 21081100, символ звітності106) - стягнення пені у розмірі 4700,00 грн.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1(62602, АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки фізичної особи :НОМЕР_1) на користь Харківського обласного Територіального відділення Антимонопольного комітету України (61022, м. Харків, м. Свободи, 5, Держпром, 6 під., 1 поверх, кімната 35, ) - 689,00 грн. судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області протягом десяти днів з дня підписання повного рішення, відповідно до статті 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 15.02.2017 р.

Суддя О.О. Присяжнюк