ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2017 року Справа № 904/6254/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Антонік С.Г. (доповідач)

суддів: Широбокова Л.П., Подобєд І.М.

при секретарі судового засідання: Мацекос І.М.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, представник, дов. №14-109 від 18.04.2014р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2016 року у справі №904/6254/16

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до відповідача: Комунального підприємства "Транспортування покупної теплової енергії "Теплотранс" Дніпропетровської міської ради, м. Дніпро

про стягнення 3 377 647 грн. 78 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.12.2016р. справу № 904/6254/16 передано на розгляд колегії суддів У складі головуючого судді Антонік С.Г., суддів Широбокова Л.П., Подобєд І.М.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2016 року ( суддя Назаренко Н.Г.) позов задоволено частково.

Стягнуто з Комунального підприємства "Транспортування покупної теплової енергії "ТЕПЛОТРАНС" Дніпропетровської міської ради на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 3% річних у сумі 230 862,07 грн., інфляційні втрати 2 181 935,44 грн., витрати по сплаті судового збору 36 191,96 грн..

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Рішення суду щодо стягнення 3% річних мотивоване доведеністю та обґрунтованістю вимог позивача. Зменшуючи суму стягнення інфляційних втрат суд керувався помилкою в розрахунках.

Не погодившись з рішенням суду Позивач звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що у відповідності до положень Листа Верховного Суду України від 03.04.1997 року № 62-97-р, при здійсненні розрахунку інфляційних втрат використовується методика розрахунку, за якою збільшення суми боргу на індекс інфляції здійснюється за кожний місяць, при цьому для розрахунку кожного наступного періоду використовується сума боргу збільшена на індекс інфляції попереднього місяця ( «інфляція на інфляцію»). Використання для розрахунку інфляційних втрат суми боргу буз урахування збільшення на індекс інфляції призводить до зовсім інших математичних результатів, які суперечать підходу, встановленому Верховним Судом України та Державною службою статистики України. Таким чином, нарахуванню згідно інфляційних процесів підлягають не тільки основна сума боргу, а й суми, на які збільшився борг за попередні періоди внаслідок інфляційних процесів. Позивач вважає, що здійснені ним розрахунки зазнаних збитків від інфляції є правильними та повністю відповідають вимогам чинного законодавства. Просить скасувати рішення суду від 27.09.2016р. в частині відмови в стягнення інфляційних втрат у розмірі 964 850, 27 грн.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи наведені в апеляційній скарзі. Просив рішення скасувати частково та позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу вказав, що господарський суд, з урахуванням діючого законодавства, правильно здійснив перерахунок інфляційних, оскільки нарахування інфляції на інфляцію суперечить вимогам закону. Просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідач своїм правом на участь в судовому засіданні не скористався. Про час і місце судового засідання повідомлений належним чином.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм чинного законодавства при винесенні рішення суду, встановила наступне.

20.07.2012 року між Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (Продавець) та Комунальним підприємством "Транспортування покупної теплової енергії "ТЕПЛОТРАНС" Дніпропетровської міської ради (Покупець) укладено договір № 12/18/55-БО про купівлю-продаж природного газу, згідно умов якого продавець зобов'язується передати у власність Покупцю у 2012 році природний газ, нафтобаз на митну територію України ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз Україна за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, або / та природний газ, видобутий на території України підприємствами, які не підпадають під дію статті 10 Закону України Про засади функціонування ринку природного газу, а Покупець зобов'язується приймати та оплачувати цей природний газ , на умовах цього договору ( п.1.1 договору).

Газ, що продається за цим договором, використовується Покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами (далі - споживачам Покупця) (п. 1.2 Договору).

13.10.2014 року між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду до даного Договору: № 1.

Відповідно до п. 3.3. договору, приймання-передача газу, переданого Продавцем Покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу Покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу Покупця.

Кількість газу, яка продається Покупцеві, визначається за показами комерційних вузлів обліку газу Покупця та відповідно до вимог наказу Мінпаливенерго від 15.07.2010 року №288 "Про затвердження Методики визначення обсягів природного газу, які використовуються для виробництва теплової енергії для населення в разі, якщо суб'єкти господарювання здійснюють постачання теплової енергії різним категоріям споживачів", зареєстрованих в Мінюсті 11.08.2010р. за № 671/17966 (п. 4.1. Договору).

Ціна (граничний рівень ціни) на газ та послуги з його транспортування установлюються НКРЕ (п. 5.1. Договору).

Пунктом.6.1. договору передбачено, що оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця.

Згідно п. 7.1. договору, за невиконання або неналежне виконання договірних зобовязань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також цим Договором.

Строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист свої прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 років ( п.9.3 договору).

Цей договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх підписів печатками Сторін і діє в частині поставки газу з 01 серпня 2012 року до 31 грудня 2012 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п.11.1 Договору).

На виконання умов договору, позивач в період жовтня 2012 року грудня 2012 року здійснив поставку природного газу Відповідачу, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, які підписані повноважними представниками сторін без зауважень та скріплені печатками підприємств сторін (а.с. 29-31).

Враховуючи, що відповідачем зобовязання за договором в добровільному порядку виконані не були, позивач звертався до господарського суду з позовами:

- про стягнення 7 218 667,14 грн. - основного боргу, 636 265,95 грн. - пені, 1 451 438,61 грн. - штрафу, 127 253,19 грн. - 3% річних, 53 560,58 грн. - інфляційних, а всього 9 487 185,46 грн. (справа № 904/5405/13);

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 17.09.13р. по справі № 904/5405/13, яке залишено без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.11.13р., позов задоволено частково, а саме: cтягнуто з комунального підприємства "Транспортування покупної теплової енергії "Теплотранс" Дніпропетровської міської ради на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" основний борг у сумі 5 458 667,14 грн., пеню у сумі 63 626,60 грн., збитки від інфляції у сумі 53 560,58 грн., 3% річних в сумі 127 253,19 грн., 7% штрафу у сумі 145 143,86 грн., витрати по сплаті судового збору у сумі 68 820,00 грн.; в решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 06.02.14р. рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17.09.13р. та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.10.13р. скасовано в частині зменшення розміру стягуваної суми пені та 7% штрафу до 10% від їх заявленої суми та відмови у стягненні з відповідача на користь позивача 572 639,35 грн. пені та 1 306 294,75 грн. штрафу і в цій частині справу направлено на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області, в решті рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17.09.13р. та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.10.13р. - залишено без змін.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області по справі №904/5405/13 від 18.03.2014 року позовні вимоги задоволено частково та стягнуто з Комунального підприємства "Транспортування покупної теплової енергії "Теплотранс" Дніпропетровської міської ради на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" суму 318 132,98 грн. пені за період з 14.11.2012р. по 15.04.2013р., 725 719,31 грн. - штрафу.

- про стягнення пені у розмірі 218 984, 58 грн., інфляційних втрат - 563 888, 38 грн., 3% річних - 199 987, 77 грн., а всього 982 860, 73 грн. (справа № 904/6276/14).

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області по справі №904/6276/14 від 04.11.2014 року за позовні вимоги задоволено частково та стягнуто з комунального підприємства "Транспортування покупної теплової енергії "Теплотранс" Дніпропетровської міської ради на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 3% річних у сумі 199 394,45 грн. за період з 16.04.2013р. по 21.07.2014р., втрати від інфляції у сумі 547 690,95 грн. за період з квітня 2013 р. по червень 2014р. та пеню у сумі 108 009,00 грн.

У звязку з невиконанням відповідачем договору та рішення суду в частині сплати основного боргу позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 3% річних за період з 22.07.2014 року по 11.04.2016 року у сумі 230 862,07 грн. та інфляційні втрати за період з липня 2014р. по березень 2016р. у сумі 3 146 785,71 грн.

Згідно до ст.193 ГК України, ст.525, ст.526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог що у певних умовах звичайно ставляться.

Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Порушенням зобовязання, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем 3% річних розраховані правильно, їх сума за період з 22.07.2014р. по 11.04.2016р. складає 230 862,07 грн. і колегія суддів погоджується з рішенням суду про стягнення цієї суми.

Що стосується інфляційних витрат, то колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Стаття 625 ЦК України зобовязує боржника, у разі прострочення виконання грошового зобовязання, сплати на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

В п.3.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» зазначено, що згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.97р. N 62-97р; цього листа вміщено в газеті "Бизнес" від 29.09.97 N 39, а також в інформаційно-пошукових системах "Законодавство" і "Ліга".

В рекомендаціях Верховного Суду України зазначено, що для визначення індексу за будь-який період необхідно помісячні індекси, які складають відповідний період, перемножити між собою.

Колегія суддів зазначає, що отриманий в результаті перемноження такий індекс інфляції враховує індекси інфляції попередніх періодів і збільшує їх на індекс інфляції наступного періоду. Тобто на індекс інфляції наступного періоду індексується сума боргу з урахуванням інфляції попереднього періоду.

Індексація суми боргу без врахування індексу інфляції попереднього місяця на індекс інфляції наступного місяця не буде відповідати формулі зазначеній в Рекомендаціях Верховного Суду України та в методиці яка застосовується в інформаційно-пошукових системах "Законодавство" і "Ліга".

Математичні розрахунки, проведені апелянтом в апеляційній скарзі підтверджують це.

Матеріалами справи № 904/6276/14, рішення по якій прийняте 04.11.2014р., за період з травня 2013р. по червень 2014р. включно інфляційні склали 547 690,95 грн., а сума боргу станом на 21.07.2014р. 4 501 627,14 грн.

Сума боргу з урахуванням індексу інфляції становила 5 049 318,09 грн. станом на 21.07.2014р.

Сума боргу з урахуванням індексу інфляції за період з листопада 2014 року по січень 2015 року включно складає 5 049 318,09 грн. х 1,153930 = 5 826 562,12 грн., а інфляційні - 777 244,03 грн.

За період з лютого 2015р. по березень 2016р. сума боргу з урахуванням індексації складає 5 766 595,89 грн. (5 826 562,12 грн.- 59 966,23 грн. оплата03.02.2015р.) х 1,410908 = 8 136 137,57 грн., інфляційні 2 369 541,68 грн.

Таким чином, загальна сума інфляції за період з липня 2014 року по березень 2016 року становить 3 146 785,71 грн., яка й підлягає стягненню.

З урахуванням наведеного апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення частковому скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 101 105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задовольнити.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2016 року у справі №904/6254/16 частково скасувати. Прийняти нове рішення.

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Комунального підприємства "Транспортування покупної теплової енергії "ТЕПЛОТРАНС" Дніпропетровської міської ради на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 3% річних у сумі 230 862,07 грн., інфляційні втрати 3 146 785,71 грн., витрати по сплаті судового збору 50 664,72 грн.

Видачу наказу доручити господарському суду Дніпропетровської області.

Повний текст постанови складено 20.02.2017р.

Головуючий: __________________ С.Г. Антонік

Судді: __________________ Л.П.Широбокова

__________________ ОСОБА_2