ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2017р. Справа№ 914/3059/16

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ДВ - ЕКОСВІТ», м. Львів

до відповідача : Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Львів

про стягнення 3 463, 99 грн.

В судове засідання з'явились:

від позивача: Ісканін М.С. - представник

від відповідача: не з'явився

Суддя Березяк Н.Є.

Секретар судового засідання Кравець О.І.

Суть спору: Подано позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ДВ - ЕКОСВІТ» до відповідача: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення 3 463, 99 грн.

Ухвалою суду від 05.12.2016 р. було порушено провадження у справі та призначено судове засідання на 21.12.2016 р.

Судовий розгляд справи відкладався з підстав зазначених в попередніх ухвалах суду.

Представник позивача в судових засіданнях позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задоволити з підстав зазначених в позовній заяві та наданих поясненнях, зокрема з підстав не виконання відповідачем своїх договірних зобов'язань в часині сплати за наданні послуги.

Відповідач в судові засідання не з'явився, відзиву на позов не подав, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи ухвалами суду, які направлялись йому рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення. За таких обставин суд вважає, що справа у відповідності до вимог ст. 75 ГПК України, може бути розглянута за відсутності відповідача.

В судовому засіданні 20.02.2017 року оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Суд заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:

01.01.2014 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «ДВ-ЕКОСВІТ» (надалі виконавець) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (надалі споживач) укладено Договір № Л504/13 про надання послуг з вивезення побутових відходів.

Згідно умов договору, виконавець зобов'язується згідно з графіком за контейнерною схемою надавати послуги з вивезення твердих побутових (великогабаритних, ремонтних) відходів, а споживач зобов'язується своєчасно оплачувати послуги з вивезення відходів. Сторонами погоджено умови договору, в тому числі вартість послуг.

Як стверджує позивач, з 2014 р. по даний час послуги надаються Виконавцем щоденно за контейнерною схемою, згідно графіку, погодженого з ЛКП «№504» спеціально обладнаним транспортним засобом за адресою: АДРЕСА_1. Контейнери загального користування, встановлені за вищевказаною адресою належать Виконавцю на праві власності та надані в користування споживачем на підставі договору № 4-ДВ від 01.08.2013 р. укладеного з ЛКП «№ 504».

Відповідно до умов договору оплата проводиться згідно наданих рахунків на розрахунковий рахунок позивача, вказаних у реквізитах договору.

Згідно п. 10 договору, у разі застосування щомісячної системи оплати послуг платежі вносяться не пізніше до 10 числа періоду, що настає за розрахунковим.

Однак, всупереч зазначеному відповідач не проводив оплати послуг до 10 числа періоду, що настав за розрахунковим та заборгувавши позивачу 2 709,63 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України позивачем нараховані три відсотки річних в розмірі 444,59 грн. Крім цього, відповідно до п. 17 Договору та п. 6 ст. 232 ГК України, позивачем нарахована пеня, яка складає 309,77 грн.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

При прийнятті рішення, суд виходив з наступного:

Згідно зі статтею 509 ЦК України зобов'язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Аналогічне положення містить ст. 193 Господарського кодексу України, де зазначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як вбачається із матеріалів справи, на виконання умов Договору № Л504/13 від 01.01.2014 року, позивач надавав послуги відповідачу з вивезення побутових відходів з 2014 р. по даний час послуги, що підтверджується долученими до матеріалів справи накладними та актами приймання робіт.

Відповідно до п. п. 9, 10, 11 Договору, розрахунковим періодом є календарний місяць, у разі застосування щомісячної системи оплати послуг платежі вносяться не пізніше до 10 числа періоду, що настав за розрахунковим шляхом перерахунку коштів на розрахунковий рахунок виконавця, що зазначений у реквізитах договору.

Згідно рішення № 533 від 21.06.2013 р. Виконавчого комітету Львівської міської ради від 21.06.2013 р. середньомісячна норма утворення побутових відходів для Відповідача (продовольчий магазин) становить 7,21. Нарахування проводиться щомісячно згідно норм та тарифів за метри квадратні та становить в сумі 98,58 грн. за 0,202 кг в місяць та становить 295,74 грн. у квартал.

Однак, як вбачається із позовних вимог та матеріалів справи, свої договірні зобов'язання відповідач виконав частково, заборгувавши позивачу станом на момент подання позовної заяви 2 709,63 грн. за надані послуги по вивезенню побутових відходів. Станом на день прийняття рішення дана заборгованість відповідачем не погашена.

Відповідно до вище викладеного та матеріалів справи позовних вимог в частині стягнення основної заборгованості в сумі 2 709,63 грн. підлягають до задоволення.

Положенням ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частинами 1-3 статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Згідно із ч. 1 ст. 220 Господарського кодексу України боржник, який прострочив виконання господарського зобов'язання, відповідає перед кредитором (кредиторами) за збитки, завдані простроченням, і за неможливість виконання, що випадково виникла після прострочення.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

За несвоєчасне виконання договірних зобов'язань, позивачем нарахована пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, за період з 10.01.2015 року по 10.07.2015 року в розмірі 309,77 грн. Вимоги про стягнення пені не підлягають до задоволення, оскільки умовами договору не передбачено нарахування пені.

Нормами ст. 625 ЦК України передбачена відповідальність за порушення грошового зобов'язання, а саме: сплата суми боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох відсотків річних від простроченої суми.

За несвоєчасне виконання договірних зобов'язань позивачем за період з 10.01.2015 року по 10.07.2016 року нараховано три відсотки річник в розмірі 444,82 грн. Згідно проведеного судом перерахунку, за спірний період розмір трьох відсотків річних складає 33,97 грн., які підлягають до стягнення з відповідача.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідач в судове засідання не з'явився, позов не заперечив, не подав суду докази сплати основної заборгованості станом на день розгляду справи, а відтак суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення частково.

Судові витрати слід віднести на відповідача в порядку ст. 49 ГПК України.

Керуючись 3,4,41,42,43, 44;45,46,12,32,33,34,35,36,43,49,75,82,84,85 ГПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задоволити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, інд. код НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДВ-ЕКОСВІТ (79035, м. Львів, вул. Пасічна, 127, ) - 2709,63 грн. - основної заборгованості, 33,97 грн. - трьох відсотків річних та 1 091,43 грн. - судового збору.

3. В решта частині позовних вимог відмовити.

4. Рішення суду може бути оскаржено протягом 10 днів до Львівського апеляційного господарського суду.

Наказ видати у відповідності до ст. 116 ГПК України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 23.02.2017 року.

Суддя Березяк Н.Є.