ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.02.2017 Справа № 905/3385/16

Господарський суд Донецької області у складі судді Мальцева М.Ю., при помічнику судді Романцової О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк», м. Краматорськ, Донецька область

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНИОН НЕФТЕПРОДУКТ», м. Словянськ, Донецька область

про стягнення 3484326,95 грн.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю

від відповідача: ОСОБА_2 за довіреністю

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк», м. Краматорськ, Донецька область, звернулося до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНИОН НЕФТЕПРОДУКТ», м. Словянськ, Донецька область, про стягнення 3484326,95 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на копію договору кредитної лінії № 6 від 29.01.2014р., копії виписки по рахункам.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 01.12.2016 р. порушено провадження по справі № 905/3385/16.

22.12.2016р.відповідач, через канцелярію суду надав клопотання про долучення документів до матеріалів справи та заяву про відкладення розгляду справи.

19.01.2017 р. відповідач, через канцелярію суду надав відзив на позовну заяву.

19.01.2017р. відповідач, через канцелярію суду надав клопотання про витребування доказів, яке ухвалою суду від 19.01.2017р. задоволено.

19.01.2017р. позивач, через канцелярію суду надав клопотання про продовження розгляду справи на 15 днів, яке ухвалою суду від 19.01.2017р. задоволено.

07.02.2017р. відповідач, через канцелярію суду надав клопотання по відкладення розгляду справи.

07.02.2017р. позивач, через канцелярію суду надав заяву про доручення документів до справи.

08.02.2017р. відповідач, через канцелярію суду надав заяву про долучення документів до матеріалів справи.

14.02.2017р. позивач, через канцелярію суду надав додаткові пояснення та заяву про долучення документів до справи.

14.02.2017р. відповідач, через канцелярію суду надав письмові пояснення по справі.

14.02.2017р. відповідач, через канцелярію суд надав заяву про розстрочку виконання рішення суду.

Представники сторін у судове засідання зявилися та надали пояснення по справі.

Представники позивача та відповідача клопотання щодо фіксації судового процесу не заявляли, у звязку з чим, розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розгляд справи на підставі ст.77 Господарського процесуального кодексу України відкладався.

В С Т А Н О В И В:

29 січня 2014р. між Публічним акціонерним товариством Державний ощадний банк України , що є юридичною особою за законом України, в особі керуючого ТВБВ №10004/0139 філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» (орендодавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮНИОН-НЕФТЕПРОДУКТ» (орендар, відповідач) був укладений договір кредитної лінії № 6 (далі- договір).

Відповідно до 2.1 ОСОБА_3 зобовязується надати на умовах цього ОСОБА_3, а Позичальник зобовязується отримати та належним чином використовувати та повернути в передбачені цим ОСОБА_3 строки Кредит та сплатити проценти та інші платежі за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених цим ОСОБА_3. Кредит надається у вигляді відновлюваної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з остаточним терміном повернення не пізніше 27 січня 2017р. Сторони погодили суму Максимального ліміту кредитування і визначили його в розмірі 3200000,00 грн. (2.1-2.3 договору).

Згідно з п.2.3.2 ОСОБА_3, сторони погодили збільшення/зменшення Діючого ліміту кредитування в строки згідно з таким графіком:

Період користування кредитомДіючий ліміт кредитування, (валюта)
З дати надання кредиту по 31.08.2016р. (включно)3200000,00 грн.
01.09.2016р. 30.09.2016 (включно)2700000,00 грн.
01.10.2016р. 31.10.2016р. (включно)2200000,00 грн.
01.11.2016р.- 30.11.2016р. (включно)1700000,00 грн.
01.12.2016р. 30.12.2016р. (включно)1200000,00 грн.
З01.01.2017р. по дату остаточного погашення700000,00 грн.

З метою дотримання Діючого ліміту кредитування згідно з умовами цього ОСОБА_3. Позичальник зобовязаний не пізніше останнього банківського дня періоду, в якому закінчується строк користування Кредитом у межах встановленого в звітному періоді Діючого ліміту кредитування, здійснити погашення частини кредитних коштів у сумі, що буде необхідною для дотримання Діючого ліміту кредитування на наступний період. У разі якщо Діючий ліміт кредитування буде вичерпано, Позичальник має право отримати наступний транш у межах Діючого ліміту кредитування лише за умови погашення попередньої заборгованості за ОСОБА_3.

Позичальник зобовязується здійснити погашення кожного траншу не пізніше ніж на 365 календарний день з моменту його отримання незалежно від Діючого ліміту кредитування (п.п. 2.3.2, 2.3.3 ОСОБА_3).

Згідно з п.2.7.1. ОСОБА_3, проценти за користування кредитом розраховується Банком на основі процентної ставки в розмірі 19,00 процентів річних, яка може бути встановлена в іншому розмірі в порядку, визначеному цим договором.

Проценти нараховуються методом факт/факт на фактичну суму заборгованості Позичальника за Кредитом та за термін фактичного користування ним, починаючи з першого дня видачі кредиту включно, та до повного погашення заборгованості за цим договором. При нарахуванні процентів день видачі Кредиту приймається до рахунку як 1 повний день користування кредитом, а день повернення кредиту (його частини) до розрахунку процентів не включається.( п.2.7.1.,2.7.2 ОСОБА_3).

Згідно з п.2.9.1. договору, послідовність погашення зобовязань позичальником за цим договором: прострочені проценти за користування кредитом (у випадку, якщо прострочення буде мати місце); прострочена Основна сума боргу за кредитом ( у випадках, якщо прострочення буде мати місце); сплата прострочених комісійних винагород, які не надійшли у строки, визначені цим ОСОБА_3 (якщо прострочення буде мати місце); строкові нараховані проценти за користування кредитом; комісійні винагороди за кредитом, визначені цим договором; пеня за непогашення у строк Основної суми боргу за кредитом (якщо непогашення буде мати місце); пеня за непогашення у строк процентів (якщо непогашення буде мати місце); інші платежі та/або штрафні санкції, що будуть належати до сплати відповідно до умов цього ОСОБА_3.

Нараховані за період з першого дня видачі кредиту або з першого числа звітного місяця по останнє число звітного місяця або по останній день повернення позичальником кредиту (або його частини) проценти (з урахуванням положень п.2.7.4 цього договору) повинні бути сплачені позичальником не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітнім, а в разі дострокового погашення кредиту одночасно з погашенням кредиту. Перший раз позичальник сплачує проценти не пізніше 10 лютого 2014 року (п.п. 2.7.3. договору).

У випадку порушення зобовязань позичальника, встановлених пунктами 5.3.6 цього договору банк встановлює процентну ставку в розмірі 21,00 процентів річних, починаючи з першого дня звітного місяця, що слідує за місяцем, в якому відбулось порушення зобовязань позичальника, та закінчуючи останнім днем місяця в якому таке зобовязання буде виконане/дотримане. Сторони домовились, що встановлення процентної ставки за користування кредитом відповідно до цього пункту договору не є зміною в односторонньому порядку умов цього договору (п.п. 2.7.4. договору).

Згідно п. 2.10. кредитного договору за надання банківських послуг позичальник сплачує банку комісійні винагороди.

26 травня 2015 року кредитним комітетом банку було прийняте рішення про: реструктуризацію заборгованості відповідача за кредитним договором №64 від 26.05.2015 р.: до 01.06.2015 ліміт кредитування 104400,00грн., з 01.07.2015 150000,00 грн.; до 01.08.2015р. 126800,00 грн. до 01.09.2015р. 122700,00 грн., до 01.10.2015р. 146200,00 грн. Як вбачається з матеріалів справи відповідачем вищезазначений графік добровільного погашення не виконувався.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця (ч. 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Позивач доводить банківськими виписками, що станом на 31.01.2017р. заборгованість по простроченому кредиту складає 3014743,00 грн., прострочена заборгованість за нарахованими відсотками складає 89565,98 грн.

Відповідачем до прийняття судового рішення надано докази погашення заборгованості у розмірі 157073,05 грн.

Відповідно до умов договору, а саме п.2.9.1 , погашення в першочерговій послідовності є прострочені проценти за користування Кредитом.

З урахуванням вищенаведеного, заборгованість про простроченому кредиту складає 2947235,93 грн.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача до відповідача про стягнення заборгованості по простроченому кредиту в розмірі 2947235,93 грн. є обґрунтованими, доведеними належними доказами та підлягають задоволенню.

Крім того, банком нарахована пеня у розмірі 269,62 грн. за період з 11.12.2014р.по 16.12.2016 р. у розмірі 230,01 грн. та з 13.01.2015р. по 13.01.2015р. у розмірі 39,61 грн.

Пунктом 7.2. кредитного договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобовязань, передбачених положеннями цього договору, банк має право застосовувати до позичальника, зокрема, пеню на користь банку в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу з поверненням суми кредиту та/або від суми несвоєчасно сплачених комісійних винагород та/або процентів за користування кредитом за кожен день прострочення.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України запроваджено антитерористичну операцію на території України.

Законом України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції визначений період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності зазначеним Указом Президента України та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. На час розгляду справи антитерористична операція триває.

Згідно зі ст. 2 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

У відповідності до ч. 5 ст. 11 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції на Кабінет Міністрів України покладено обов'язок у 10-денний строк з дня опублікування вказаного Закону затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30.10.2014 був затверджений перелік населених пунктів, до якого включено м. Словянськ, де проводить свою господарську діяльність відповідач, що підтверджується даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

05.11.2014 Кабінетом Міністрів України прийнято нове розпорядження № 1079-р, яким зупинено дію розпорядження КМУ від 30.10.2014 № 1053-р Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.01.2015 у справі №826/18327/14 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_4 до Кабінету Міністрів України визнано нечинним розпорядження Кабінету Міністрів України № 1079-р від 05.11.2014 Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 № 1053-р. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015 постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.01.2015 у зазначеній адміністративній справі залишена без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України К/800/19383/15 від 28.07.2015 постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.01.2015 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Таким чином, дія розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 № 1053-р була зупинена на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України №1079-р від 05.11.2014.

Одночасно, відповідно до ст. 1 Закону України "Про боротьбу з тероризмом" антитерористична операція включає комплекс скоординованих спеціальних заходів, спрямованих на попередження, запобігання та припинення терористичної діяльності, звільнення заручників, забезпечення безпеки населення, знешкодження терористів, мінімізацію наслідків терористичної діяльності. Райони проведення антитерористичної операції визначаються у тому числі керівництвом антитерористичної операції.

Керівником Антитерористичного центру при СБУ виданий Наказ від 07.10.2014 №33/6/а "Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення", відповідно до якого районами проведення АТО визначені Донецька та Луганська області з терміном дії з 07.04.2014.

Таким чином, проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей з 07.04.2014 визначено компетентним органом у сфері боротьби з тероризмом.

Відповідно до ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією та Законами України. Закріплене в ст.2 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції право суб'єкта господарювання, який проводив та/або проводить свою господарську діяльність на території, де проводилась або проводиться антитерористична операція не може бути ілюзорним та носити декларативний характер. У розумінні положень ст. 58 Конституції України приписи ст. 2 означеного закону відносно заборони нарахування пені з 14 квітня 2014 року мають ретроспективну дію для розглядуваних правовідносин та не містять жодних вилучень щодо їх незастосування.

На підставі вищевикладеного, враховуючи приписи Закону України Про боротьбу з тероризмом, прийнятий на його виконання та виконання рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" наказ керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07.10.2014 № 33/6/а "Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення", Розпорядження КМУ України від 7 листопада 2014 року № 1085-р Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України, а також усвідомлюючи загальновідомий факт місцезнаходження відповідача в зоні активних бойових дій, суд застосовує до правовідносин між позивачем та відповідачем ст. 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", та вважає неправомірним нарахування за період з 14.04.2014р. Таким чином, суд відмовляє в задоволенні пені у розмірі 269,62 грн.

Позивачем заявлено також до стягнення інфляційні збільшення заборгованості у розмірі 282135,00 грн. за період з квітня 2015р. по жовтень 2016р. та три проценти річних від суми заборгованості 126917,27 грн. за період з 21.04.2015р. по 18.10.2016р.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобовязання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є штрафними санкціями (штрафом, пенею), а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобовязання.

Перевіривши розрахунок 3% річних, суд дійшов висновку, що в цій частині позов підлягає задоволенню в повному обсязі в сумі 126917,27 грн. за період з 21.04.2015 по 18.10.2016 у розмірі 126887,84 грн., 3% річних по простроченим процентам у розмірі 28,88 грн., 3 % річних по простроченим комісійним у розмірі 0,55 грн.

Індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць, а тому прострочення платежу за менший період не тягне за собою нарахування інфляційних втрат, а розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що мала місце на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочення.

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу.

Як зазначено у п. 3.2 Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.

Позивачем визначений період є невірним, самостійно здійснивши розрахунок сум індексу інфляції у відповідності до п. 3.2 Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013, суд дійшов висновку, що в цій частині позовні вимоги у розмірі підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідач, стверджує що рахунок інфляційного збільшення заборгованості має бути проведений лише за період з 01.06.2015р. по 01.10.2015р. посилаючись на витяг із протоколу №169 від 26.05.2015р. щодо графіку добровільного погашення простроченої заборгованості по кредиту.

Дане твердження відповідача, до уваги судом не прийнято, оскільки відповідно до п.10.3 ОСОБА_3 додаткових угод сторонами не укладалось. Як стверджує позивач, графік добровільного погашення простроченої заборгованості по кредиту укладався з метою своєчасного виконання положень договору, але відповідач не виконував вищезазначений графік.

Факт заборгованості Відповідача в сумі 3356288,2 грн. підтверджено матеріалами справи, тому вимоги позивача в цій сумі обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Будь-яких документів у підтвердження відсутності заборгованості відповідачем надано не було та враховуючи вищенаведене, суд робить висновок, що заявлені позовні вимоги позивача у сумі 3356288,2 грн. є доведеними, обґрунтованими матеріалами справи, а також такими, що підлягають задоволенню.

Щодо наданої позивачем заяви про розстрочку виконання рішення суду, суд зазначає наступне, відповідно до п.6 ч.1 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом.

Розглядаючи заяву про розстрочення виконання рішення господарського суду Донецької області на 18 місяців, суд враховує той факт, що боржником не доведено суду винятковості обставин, що унеможливлюють виконання рішення суду своєчасно, оскільки недостатність коштів у боржника не є поважною причиною для розстрочення виконання судового рішення на 18 місяців.

Боржник не доводить можливість виконання рішення суду у визначений ним термін, а, навпаки доводить скрутний фінансовий стан.

Крім того, несвоєчасне виконання рішення суду порушує матеріальні інтереси стягувача та впливає на його фінансовий стан.

Враховуючи викладене, заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНИОН НЕФТЕПРОДУКТ» про розстрочку виконання рішення господарського суду Донецької області на 18 місяців (з лютого 2017р. по липень 2018р. включно) по справі 905/3385/16 не підлягає задоволенню.

Згідно вимог передбачених ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ст.33 ГПК України).

Відповідно до приписів ст.36 ГПК України письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до вимог передбачених ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Судові витрати підлягають стягненню в порядку, що передбачений ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.625,1048,1049 Цивільного кодексу України, ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», і керуючись ст.ст.43, 49, 82 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк», м. Краматорськ, Донецька область до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНИОН НЕФТЕПРОДУКТ», м. Словянськ, Донецька область, про стягнення 3484326,95грн. задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНИОН НЕФТЕПРОДУКТ» (84100, Донецька область, м. Словянськ, вул. Карла Маркса, буд. 39, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» (84302, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Сіверська, буд. 54, ) заборгованість за кредитом в розмірі 3356288,2 грн., з яких: тіло кредиту 2947235,93 грн., інфляційне збільшення 282135,00 грн., три проценти річних 126917,27 грн., 50344,3 грн. витрати зі сплати судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Видати накази після набуття рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття (складання).

Вступну та резолютивну частини рішення

оголошено в судовому засіданні 14.02.2017 р.

Повне рішення складено 20.02.2017 р.

Суддя М.Ю. Мальцев