ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20.02.2017 Справа № 905/3573/16

за позовом Керівника Костянтинівської місцевої прокуратури в інтересах держави, в особі Костянтинівської районної державної адміністрації, м. Костянтинівка, Донецька область та Донецької обласної державної адміністрації, м. Краматорськ, Донецька область

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Костянтинівка, Донецька область

про зобов'язання вчинити певні дії.

Суддя Говорун О.В.

Прокурор - Хряк О.О., посвідчення № 028256 від 15.08.2014.

Представники:

від позивача 1 - не з'явився;

від позивача 2 - не з'явився;

від відповідача - ОСОБА_2, довіреність б/н від 17.11.2014.

Керівник Костянтинівської місцевої прокуратури в інтересах держави (далі - прокурор), в особі Костянтинівської районної державної адміністрації (далі - позивач1) та Донецької обласної державної адміністрації (далі - позивач2) звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач) про зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначив, що 15.10.2004 між позивачем1 та відповідачем був укладений договір оренди водного об'єкта загальнодержавного значення строк дії якого закінчився 15.10.2014. Після закінчення строку дії договору відповідач, всупереч умовам укладеного договору, водний об'єкт не повернув, у зв'язку з чим прокурор звернувся з вимогою про зобов'язання відповідача повернути водний об'єкт у власність держави. Крім того, відповідачем не було оформлено правовстановлюючі документи на земельну ділянку водного фонду.

Прокурор в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник позивача1 в судове засідання не з'явився, пояснень по суті заявлених позовних вимог не надав, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Позивач2 надав письмові пояснення, в яких зазначає, що розпорядженням голови Костянтинівської районної державної адміністрації від 07.05.2004 № 250 "Про надання водних об'єктів загальнодержавного значення (ставків) у тимчасове довгострокове користування на умовах оренди" відповідачу було передано в оренду водний об'єкт. На підставі зазначеного розпорядження 15.10.2004 укладено договір оренди водного об'єкту, термін дії якого скінчився 15.10.2014. Крім того, згідно положень Закону України "Про аквакультуру" та ст.51 Водного кодексу України, водні об'єкти надаються у користування за договором оренди водного фонду на земельних торгах у комплексі із земельною ділянкою, однак відповідач договір користування земельною ділянкою не укладав.

Позивач2 надав до суду клопотання, в якому просить розглянути справу без участі його представника.

Відповідач у відзиві на позов та у додаткових поясненнях до відзиву заперечив щодо задоволення позовних вимог зазначивши, що неодноразово звертався як до позивача1 так і до позивача2 з заявами щодо продовження строку дії договору оренди водного об'єкту. Відповідач продовжує користуватись водним об'єктом та сумлінно виконувати умови укладеного договору оренду водного об'єкту, сплачуючи плату за користування об'єктом оренди в повному обсязі. Договір оренди земельної ділянки не був укладений не з вини відповідача, однак відповідач, не зважаючи на відсутність договору оренди землі, здійснює оплату за її користування на підставі податкових повідомлень-рішень.

Суд, заслухавши прокурора та представника відповідача, дослідивши письмові докази у судовому засіданні, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносин.

Відповідно до п.1 розпорядження голови районної державної адміністрації від 07.05.2004 №250 "Про надання водних об'єктів загальнодержавного значення (ставків) у тимчасове довгострокове користування на умовах оренди", зокрема, відповідачу було надано в тимчасове довгострокове користування на умовах оренди строком на 10 років водний об'єкт загальнодержавного значення (ставки) на території Костянтинівського району Новодмитрівської сільської ради для риборозведення, виробництва сільськогосподарської та промислової продукції, використання у лікувальних і оздоровчих цілях без права передачі цих об'єктів в суборенду іншим особам (а.с.24-27).

15.10.2004 між позивачем1 (орендодавець) та відповідачем (орендар) був укладений договір оренди водного об'єкту загальнодержавного значення (далі - договір), відповідно до п.1.1 якого, орендодавець на підставі розпоряджень голови райдержадміністрації від 07.05.2004 №250, від 30.09.2004 №544, передає, а орендар приймає в тимчасове короткочасне користування на умовах оренди строком на 10 років з моменту державної реєстрації у встановленому порядку цього договору, водний об'єкт загальнодержавного значення, ставок об'ємом 850,0 тис.м3, площею дзеркала 30,0га розташований на території Новодмитрівської сільської ради, Костянтинівського району Донецької області, біля с.Молочарка, для риборозведення, виробництва сільськогосподарської продукції (а.с.20-23).

Відповідно до п.2.2 договору, за користування водним об'єктом відповідач сплачує позивачу1 плату із розрахунку 50грн за 1га водного дзеркала, що складає 1500грн на рік.

Договір зареєстрований 15.10.2004 року у Книзі реєстрації договорів на право тимчасового користування водними об'єктами загальнодержавного значення на умовах оренди за № 11.

Пунктом 3.3 договору визначено, що орендар має право переважного придбання у власність орендованого водного об'єкту у відповідності до закону та переважного права за однакових інших умов на поновлення договору оренди.

Підставою припинення договору є закінчення строку його дії (розділ 4 договору).

Згідно листа Новодмитрівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області від 19.01.2017 №17, відповідач за власні кошти відновив греблю, запустив воду та почав розведення риби. Протягом 10 років здійснював озеленення прибережної зони, виділив місце під пляж для відпочинку місцевих мешканців. Крім того, виділив місце для водопою великої рогатої худоби. Також, на орендованому водному об'єкті відповідач дозволяє безкоштовний вилов риби малозабезпеченим, пенсіонерам та підліткам. Окрім зазначеного, відповідач активно приймає участь в соціальних заходах, надаючи матеріальну допомогу (а.с.48).

Відповідач неодноразово, як до закінчення строку дії договору оренди так і після, звертався і до позивача1, і до позивача2 з заявами про продовження строку дії договору оренди водного об'єкту загальнодержавного значення.

Так, 12.09.2014 та 19.09.2014, тобто до спливу строку дії договору оренди, відповідачем були складені та надані позивачу1 заяви про продовження строку дії договору водного об'єкту (а.с.61-62).

Згідно відповіді начальника загального відділу апарату Костянтинівської райдержадміністрації від 20.10.2014, звернення відповідача щодо продовження строку дії договору, з електронної поштової скриньки райдержадміністрації було направлено на електронну поштову скриньку Донецької облдержадміністрації (а.с.54).

Суд вважає, що відповідач, до спливу строку встановленого договором, належним чином повідомив орендодавця про бажання продовжити строк дії договору, оскільки, звернувся до особи з якою був укладений договір оренди (незважаючи, що на час звернення розпорядником водного об'єкту була інша особа), яка є представником держави, органи якої виконують повноваження щодо розпорядження державною власністю. Приймаючи до уваги, що зазначене звернення в подальшому було передано до належного розпорядника об'єктом державної власності-іншого органу державної влади, суд приходить до висновку про обізнаність такого органу щодо наявності волевиявлення орендаря з приводу продовження строку дії договору оренди. Також, судом прийнято до уваги, що на час звернення відповідача про продовження строку дії договору оренди, на території Донецької області тривала антитерористична операція, у зв'язку з чим Донецька обласна державна адміністрація була неодноразово переміщена, що значно утруднювало безпосередній зв'язок з зазначеним органом державної влади.

Крім того, 16.11.2014, тобто після закінчення строку дії договору, відповідач повторно звернувся з заявою про продовження строку дії договору оренди до Голови Донецької обласної державної адміністрації (а.с.63).

На зазначене звернення позивачем2 30.12.2014 була надана відповідь № 05.1001, в якій зазначено, що правові підстави для поновлення строку дії договору відсутні, оскільки строк дії договору сплив. Крім того, відповідач не уклав тристоронню угоду про зміну орендодавця за договором оренди водного об'єкту, у зв'язку з змінами в законодавстві (а.с.59-60).

Також, представник відповідача неодноразово звертався до Голови Донецької обласної державної адміністрації з заявами про особистий прийом з приводу пролонгації договору оренди водного об'єкту (а.с.64, 66-68).

На підтвердження здійснення відповідачем оплати за користування водним об'єктом та земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди були надані відповідні квитанції (а.с.70-71).

Відповідно до ч.1 ст.759 Цивільного кодексу України (в редакції, що діяла на момент закінчення строку дії договору оренди, далі - ЦК України), за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частиною 1 статті 764 ЦК України встановлені правові наслідки продовження користування майном після закінчення строку договору найму. Так, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Згідно з ч.1 ст.770 ЦК України, у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця.

Як встановлено ч.1 ст.777, наймач, який належно виконує свої обов'язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк. Наймач, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору найму на новий строк, зобов'язаний повідомити про це наймодавця до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором, а якщо він не встановлений договором, - в розумний строк.

У разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі (ст.785 ЦК України ).

Відповідно до ч.1 ст.6 Водного кодексу України (в редакції, що діяла на момент укладання договору оренду, далі - ВК України), води (водні об'єкти) є виключно власністю Українського народу і надаються тільки у користування.

Частиною 5 статті 51 ВК України, встановлено, що орендодавцями водних об'єктів загальнодержавного значення є Кабінет Міністрів України та місцеві державні адміністрації.

На момент укладання договору оренди водного об'єкту, порядок передачі земельних ділянок в оренду був врегульований ст. 124 Земельного кодексу України, відповідно до ч.1 якої, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Згідно з ч.4 ст. 59 Земельного кодексу України (в редакції, що діяла на момент укладання договору оренду), громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, а також озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для

сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо.

В той же час, на момент закінчення строку дії договору оренди, порядок надання в користування водних об'єктів та земельної ділянки під ним був змінений. Так, частиною 3,4 статті 51 ВК України, встановлено, що водні об'єкти надаються у користування за договором оренди земель водного фонду на земельних торгах у комплексі із земельною ділянкою. Водні об'єкти надаються у користування на умовах оренди органами, що здійснюють розпорядження земельними ділянками під водою (водним простором) згідно з повноваженнями, визначеними Земельним кодексом України, відповідно до договору оренди, погодженого з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері водного господарства.

Суд вважає, що до спірних правовідносин належить застосовувати законодавство, яке існувало на час укладання договору оренди водного об'єкту, а отже ч.3,4 ст. 51 Водного кодексу України в редакції зазначеній вище та на яку посилається прокурор у позові, застосуванню не підлягає.

Ані позивачем1, ані позивачем2 жодних доказів на підтвердження наявності заперечень щодо продовження строку дії договору оренди протягом одного місяця після його закінчення, суду надано не було.

Позивач2 не звертався до відповідача з вимогою про повернення водного об'єкту. Лише після звернення відповідача з заявою про продовження строку дії договору оренди, 25.02.2015 позивачем1 було запропоновано підписати акт приймання-передачі та повернути водний об'єкт, однак розпорядником водного об'єкту, а відтак і особою, яка мала право вимагати його повернення, був позивач2 (а.с.28).

Прокурором та позивачами не доведено порушення відповідачем умов договору оренди водного об'єкту як під час дії договору так і після його спливу.

Відповідач продовжує належним чином виконувати умови укладеного договору оренди, користується предметом оренди, сплачуючи при цьому відповідну плату як за водний об'єкт так і за земельну ділянку, що в свою чергу свідчить про відсутність порушення майнових інтересів держави.

Крім того, відповідачем неодноразово здійснювались заходи, направлені на повідомлення органів державної влади про своє бажання продовжити користуватися державним майном, а сторони укладеного договору (п.3.3 договору) погодили наявність переважного права відповідача на поновлення договору оренди за однакових інших умов. Прокурором та позивачами не доведено наявність більш вигідних пропозицій для держави, від прийняття яких відповідач відмовився.

Щодо посилання прокурора на порушення відповідачем умов договору оренди внаслідок не оформлення договору оренди земельної ділянки, суд зазначає наступне.

Пунктом 5 розпорядження позивача1 від 07.05.2004 №250 зазначено "орендарям водних об'єктів оформити правовстановлюючі документи на право користування землями державного водного фонду тримісячний термін з моменту державної реєстрації договору оренди водного об'єкту загальнодержавного значення".

Відсутність оформлених правовстановлюючих документів на земельну ділянку не може вважатися порушенням відповідачем умов укладеного договору, оскільки позивачами не доведено ухилення відповідача від оформлення відповідних документів.

Також, суд приймає до уваги і фактичне визнання з боку інших органів державної влади правомірність користування відповідачем водним об'єктом після спливу строку, встановленого договором оренди.

Так, 16.05.2016 було прийняте податкове повідомлення рішення Костянтинівською ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області щодо сплати відповідачем земельного податку за користування земельною ділянкою (а.с.109).

Окрім зазначеного, Управлінням охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Донецькій області відповідачу 25.12.2014 був наданий дозвіл № 120 на спеціальне використання водних біоресурсів у рибогосподарських водних об'єктах (а.с.124).

Також, Позивач2 не довів, що відповідач ухилявся від підписання тристоронньої угоди про заміну орендодавця. Крім того, відповідачем був наданий проект додаткової угоди між райдержадміністрацією, облдержадміністрацією та ОСОБА_1, який відповідачем підписаний (а.с.56-57).

Враховуючи зазначене вище, приймаючи до уваги продовження користування орендарем об'єктом оренди, відсутністю заперечень наймодавця протягом строку, встановленого законодавством, неодноразове звернення відповідача до наймодавця з проханням продовжити строк дії договору оренди, суд приходить до висновку про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог, а отже і про відсутність підстав для задоволення позову.

Згідно з ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Водночас, судом зазначається, що, на підставі ст.38 ГПК України, господарський суд витребовує докази за наявності відповідного клопотання, у разі неможливості самостійно надати докази сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги такими, що задоволенню не підлягають.

Судові витрати розподілити відповідно до ст.49 ГПК України.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, через господарський суд, який розглянув справу.

Повний текст рішення складений 27 лютого 2017 року.

Суддя О.В. Говорун