КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" лютого 2017 р. Справа№ 910/15675/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Яковлєва М.Л.

Чорної Л.В.

за участю секретаря судового засідання: Верьовкіна С.С.

представників сторін:

від прокуратури: не з'явились

від позивача: не з'явились

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОХІМРЕАГЕНТ"

на рішення господарського суду міста Києва від 16.11.2016 року

у справі №910/15675/16 (суддя Домнічева І.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОХІМРЕАГЕНТ"

до Державної казначейської служби України

про стягнення 9287,52 грн. матеріальної шкоди

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОХІМРЕАГЕНТ" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Державної казначейської служби України про стягнення 9 379,28 грн. матеріальної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок протиправної поведінки судді Запорізького окружного адміністративного суду позивачу завдано шкоду у формі витрат на сплату судового збору, оскільки б у випадку однакового застосування положень статті 4 Закону України «Про судовий збір» до всіх категорій позивачів, ТОВ «Технохімреагент» мало б доступ до правосуддя, оскаржило б рішення Запорізької митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів №112050000/2013/000317/2 від 26.04.13р. і мало підстави для повернення надмірно сплачених митних платежів у розмірі 9287,52 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 16.11.2016 р. у справі №910/15675/16 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОХІМРЕАГЕНТ" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить змінити рішення господарського суду міста Києва від 16.11.2016 р. у справі №910/15675/16, стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОХІМРЕАГЕНТ" 9379,28 грн. матеріальної шкоди.

На думку скаржника, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, а також судом допущено порушення норм матеріального права. Так, місцевий господарський суд помилково зробив висновок, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами вчинення неправомірних дій, завданих протиправною поведінкою судді Запорізького окружного адміністративного суду та причинно-наслідковим між даною поведінкою та наявністю шкоди позивача.

За твердженнями останнього, також помилковим є висновок місцевого господарського суду щодо необхідної підстави для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є факти направомірних дій цього державного органу.

Крім того, суд першої інстанції не робить висновку щодо того чому вважає, що ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11.01.2016 у справі № К/800/48020/15 не доводиться неправомірність дій або судді Запорізького окружного адміністративного суду тощо.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду (у складі головуючий суддя: Іоннікова І.А., судді: Яковлєв М.Л., Чорної Л.В.) від 16.01.2017 прийнято до провадження апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОХІМРЕАГЕНТ», розгляд апеляційної скарги призначено на 14.02.2017.

Представник позивача та відповідача в судове засідання апеляційної інстанції 14.02.2017 не з'явились, хоча про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (23.01.2017 - відповідачу та 25.01.2017 - позивачу), про неявку та її причини апеляційний господарський суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслали.

Згідно із п. 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 року «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Судовою колегією встановлено, що неявка представників позивача та відповідача не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами, відтак вважав за можливе провести розгляд справи за відсутності даних представників.

Відповідно до частини 1 статті 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно статті 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення підлягає залишенню без змін, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Технохімреагент» звернулось до суду з позовом до Запорізької митниці Міндоходів, у якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Запорізької митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів №112050000/2013/000317/2 від 26.04.2013.

Ухвалою судді Запорізького окружного адміністративного суду від 05 грудня 2013 року адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Технохімреагент» залишено без руху та надано строк для усунення недоліків до 17.12.2013 року. Суддя розрахував суму судового збору, яку необхідно сплатити позивачу як за подачу адміністративного позову майнового характеру, оскільки припускав, що рішення Запорізької митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів №112050000/2013/000317/2 від 26.04.2013 впливає на майновий стан позивача.

Позивач, в свою чергу, оскаржив ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 05 грудня 2013 року та зазначив про те, що рішення про коригування митної вартості товарів саме по собі не породжує зміни майнового стану фізичної чи юридичної особи, оскільки лише у випадку згоди декларанта із вказаним рішенням він оформлює вантажно-митну декларацію, на підставі якої сплачує відмінну від раніше встановленої ним суму ввізного мита і податку на додану вартість. Тобто, реалізація вказаного рішення залежить від волевиявлення декларанта, а саме рішення про коригування митної вартості не призводить до зменшення або збільшення майна особи.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2014 року апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Технохімреагент» на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 05 грудня 2013 року залишено без задоволення. Суд виходив з припущення, що позов щодо коригування митної вартості товарів є позовом майнового характеру, оскільки реалізація такого рішення може призводити до зменшення або збільшення майна позивача.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відшкодування майнової шкоди за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Відповідно до ст.1173 ЦК України, на яку посилався позивач в обґрунтування позовних вимог, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади АР Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, АР Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Таким чином, на відміну від загальної норми ст.1166 ЦК України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення (протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками, вини), спеціальна норма ст.1173 ЦК України допускає обґрунтованість відшкодування шкоди незалежно від вини державних органів, тобто за наявності трьох елементів складу цивільного правопорушення (протиправної поведінки у вигляді незаконних рішень, дій чи бездіяльності органу державної влади, збитків та їх розміру, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками).

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

За умови відсутності вказаних трьох елементів цивільно-правова відповідальність держави у вигляді відшкодування шкоди не настає.

В спірних деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди (її розмір), протиправність (незаконність) поведінки органу державної влади та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

За твердженнями позивача, внаслідок висунутих Запорізьким окружним адміністративним судом вимог про сплату судового збору в розмірі як за подачу адміністративного позову майнового характеру (ухвала від 05 грудня 2013 року), позивача позбавлено доступу до правосуддя. За звернення до Запорізького окружного адміністративного суду позивач сплатив 34,41 грн. судового збору і не отримав доступу до правосуддя. За подання апеляційної скарги на ухвалу суду позивач сплати 57,35 грн. судового збору і не отримав правосудного рішення. Встановленням штучного обмеження доступу до правосуддя позивач позбавили можливості оскаржити рішення Запорізької митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів №112050000/2013/000317/2 від 26.04.2013 і, як наслідок, позбавили підстав для повернення суми надміру сплачених митних платежів у розмірі 9287,52 грн. Вказана сума сплачена позивачем відповідно до рішення митниці №112050000/2013/000317/2 і її розмір підтверджується розділом "В ПОДРОБИЦІ РОЗРАХУНКІВ" митної декларації 112050000/2013/009925.

Крім того, як зазначає позивач в своїй позовній заяві, сплату судового збору в розмірах 34,41 грн. і 57,35 грн. обумовлено саме протиправними діями і рішеннями суді Запорізького окружного адміністративного суду, який для різних категорій позивачів по різному визначає характер позовів (майновий/немайновий) щодо одного ж самого пердмету (оскарження рішень митниці про коригування митної вартості товарів". Відповідно до ст. 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою незалежно від вини цих органів. Загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдавана шкоди (цивільне правопорушення). В таких деліктних зобов'язаннях заподіювач шкоди та відповідач не збігаються.

Викладене вище свідчить, що з матеріалів справи не вбачається, судом першої інстанції не встановлено та позивачем не доведено визнання незаконними або протиправними рішень (листів), дій чи бездіяльності відповідача, у порядку адміністративного судочинства.

Крім того, стосовно тверджень позивача щодо того, що суд першої інстанції не робить висновку щодо того чому вважає, що ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11.01.2016 у справі № К/800/48020/15 не доводиться неправомірність дій або судді Запорізького окружного адміністративного суду, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Ухвала Вищого адміністративного суду України від 11.01.2016 у справі № К/800/48020/15 не може вважатися доказом на підтвердження фактів протиправних дій (бездіяльності) відповідача, оскільки вказана ухвала, в розумінні ст.35 ГПК України, не є тим судовим актом, яким можуть встановлюватися факти, що мають преюдиціальне значення при вирішенні господарського спору.

Відтак, висновок суду першої інстанції про недоведеність всіх обов'язкових елементів для настання цивільно-правової відповідальності у вигляді відшкодування шкоди, передбаченої ст.1173 ЦК України (протиправної поведінки; шкоди та її розміру; причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою), не спростовано скаржником.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками місцевого господарського суду щодо відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами вчинення неправомірних дій завданою протиправною поведінкою судді Запоріжського окружного адміністративного суду та причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою судді Запоріжського окружного адміністративного суду та наявністю шкоди позивача, з огляду на недоведеність викладених у позові обставин щодо неправомірності дій судді Запоріжського окружного адміністративного суду та завдання такими діями шкоди позивачеві.

Згідно ст. ст. 32-34 ГПК України доказами у справі є будь - які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

З урахуванням наведених правових положень та встановлених господарськими судами обставин справи колегія суддів вважає, що доводи, викладені заявником у апеляційній скарзі є непереконливими та не спростовують висновки судів першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Таким чином, застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права відповідає встановленим обставинам справи, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Керуючись статтями 85, 99, 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОХІМРЕАГЕНТ" на рішення господарського суду міста Києва від 16.11.2016 року у справі №910/15675/16 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 16.11.2016 року у справі №910/15675/16 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/15675/16 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді М.Л. Яковлєв

Л.В. Чорна