КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" лютого 2017 р. Справа№ 910/13804/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Шапрана В.В.

Буравльова С.І.

за участю представників:

позивача: Палій Ю.В., довіреність № 91/2016/10/17-20 від 17.10.2016,

відповідача 1: Юхименко В.С., довіреність б/н від 01.02.2017,

відповідача 2: не з'явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "М.С.Л."

на рішення Господарського суду м. Києва від 09.12.2016

у справі №910/13804/16 (суддя - Підченко Ю.О.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "М.С.Л."

2. Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

про стягнення 12 910, 78 грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м. Києва від 09.12.2016 у справі №910/13804/16 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Київенерго" задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "М.С.Л." на користь Публічного акціонерного товариства "Київенерго" нарахування за самовільно спожиту електроенергію на загальну суму 12 910, 78 грн та судовий збір у розмірі 1 378, 00 грн. У задоволенні позовних вимог до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "М.С.Л." подало апеляційну скаргу, в якій просило суд рішення Господарського суду м. Києва від 09.12.2016 у справі №910/13804/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.01.2017 для розгляду справи №910/13804/16 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "М.С.Л." було сформовано колегію суддів під головуванням судді Андрієнка В.В., суддів Шапран В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.01.2017 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "М.С.Л." було прийнято до провадження у визначеному складі суддів та призначено до розгляду на 31.01.2017.

31.01.2017 до відділу забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів (канцелярія) КАГС від скаржника надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В судове засідання, яке відбулось 31.01.2017 не з'явились представники відповідачів, розгляд справи було відкладено на 16.02.2017.

Колегія суддів, розглянувши матеріали апеляційної скарги, дослідивши наявні докази у справі, заслухавши пояснення представника відповідача, встановила наступне.

Приписами ст. 99 ГПК України визначено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Отже, як вбачається з матеріалів позовної заяви, 28.01.2014 уповноваженими представниками Публічного акціонерного товариства "Київенерго" було зафіксовано порушення Правил користування електричною енергією (далі - ПКЕЕ) Товариством з обмеженою відповідальністю "М.С.Л.", а саме: "Порушення статей 26, 27 Закону України "Про електроенергетику", п.п. 1.3., 5.1., 6.40, 10.2. ПКЕЕ - самовільне підключення струмоприймачів до електричного мережі енергопостачальника ПАТ "Київенерго" з метою без облікового споживання електричної енергії" - адреса об'єкту: АДРЕСА_2.

Також було зазначено, що 07.04.2014 уповноваженими представниками Публічного акціонерного товариства "Київенерго" було зафіксовано порушення Правил користування електричною енергією (далі - ПКЕЕ) Товариством з обмеженою відповідальністю "М.С.Л.", а саме: "Порушення статей 26, 27 Закону України "Про електроенергетику", п.п. 1.3., 5.1., 6.40, 10.2. ПКЕЕ - самовільне підключення струмоприймачів до електричного мережі енергопостачальника ПАТ "Київенерго" з метою без облікового споживання електричної енергії" - адреса об'єкту: м. Київ, вул. Стальського, 22/10.

Отже, після виявлення вказаних порушень, представниками позивача були складені акти ПКЕЕ № 23488 та № 00214.

В подальшому, 19.05.2014 було проведено засідання комісії по розгляду акта про порушення № 23488 від 28.01.2014, на якому прийнято рішення, оформлене протоколом № 890 про наступне:

- нарахування провести згідно з пунктом 2.6. та за формулою Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем ПКЕЕ;

- потужність 5,94 кВТ;

- тривалість роботи струмоприймачів протягом доби 12 год., 7 днів на тиждень;

- період нарахування з 20.07.2013 по 28.01.2014;

- всього підлягає до сплати за недораховану електроенергію 17 022, 60 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.06.2014 відбулося засідання комісії по розгляду акта про порушення № 00214 від 07.04.2014 з метою визначення правомірності складання акту та обсягу та вартості електроенергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем ПКЕЕ, яка підлягає оплаті споживачем, на якому прийнято рішення, яке оформлене протоколом № 591 про наступне:

- нарахування провести згідно з пунктом 2.6. та за формулою Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем ПКЕЕ;

- потужність 1,84 кВТ;

- тривалість роботи струмоприймачів протягом доби 12 год., 7 днів на тиждень;

- період нарахування з 08.04.2013 по 07.04.2014;

- всього підлягає до сплати за недораховану електроенергію 9 910, 78 грн.

В даному протоколі зазначено, що споживач ТОВ «М.С.Л.» на об'єкті МАФ «Лото-маркет» за адресою: вул. Стальського, 22/10 порушив правила користування електричною енергією, а саме: порушення статей 26, 27 ЗУ «Про електроенергетику» п. 1.3, 5.1, 6.40, 10.2 ПКЕЕ - самовільне підключення стумоприймачів МАФу до електричної мережі енгергопостачальника метою без облікового споживання електроенергії.

Позивачем було зазначено, що станом на дату звернення із позовом до суду, відповідачем (ТОВ "М.С.Л.") рішення комісії з розгляду актів порушень у судовому порядку не оскаржено, а виставлені рахунки сплачено частково, а саме в сумі 14 022, 60 грн. Тому, загальна сума боргу за Актами порушень ПКЕЕ № 23488 та № 00214 становить 12 910, 78 грн.

Як зазначено в постанові пленуму ВГСУ ВІД 16.12.2015 №3 «Про узагальнення судової практики вирішення спорів, що виникають у сфері надання послуг з електропостачання» електроенергетична галузь - одна з базових галузей економіки України. Відповідно до пункту 5 частини першої статті 92 Конституції України засади організації та експлуатації енергосистем визначаються виключно законами України. Такими є Закон України "Про електроенергетику", Закон України "Про засади функціонування ринку електричної енергії України", Закон України "Про природні монополії", а також відповідні положення Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та Господарського кодексу України (далі - ГК України).

Енергопостачальник, що здійснює постачання електричної енергії на закріпленій території, не має права відмовити замовнику (споживачу), електроустановки якого розташовані на такій території, в укладенні договору про постачання електричної енергії (договору про користування електричною енергією) (стаття 24 Закону).

Стаття 26 Закону встановлює, що споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії зобов'язаний додержуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії.

Таким чином, договірні відносини у сфері постачання електроенергії мають свої особливості, що пов'язано зі специфікою предмету договору та обумовлює спеціальний порядок його укладання. Особливістю договору електропостачання є покладення на споживача додаткових обов'язків, пов'язаних з необхідністю: дотримуватись передбаченого договором режиму споживання електроенергії; забезпечувати безпечну експлуатацію енергетичних мереж та справність приладів і устаткування, що використовуються у процесі споживання електричної енергії.

Статтею 275 ГК України встановлено, що відпуск електроенергії без оформлення договору енергопостачання не допускається; суб'єкти господарювання, які забезпечують споживачів електроенергією, зобов'язані укладати договори з усіма споживачами їхньої продукції. Виробники і постачальники енергії, що займають монопольне становище, зокрема суб'єкти природних монополій, зобов'язані укласти договір енергопостачання на вимогу споживачів, які мають технічні засоби для одержання енергії. Розбіжності, що виникають при укладенні такого договору, врегульовуються відповідно до вимог цього Кодексу.

Аналогічна норма міститься в абзаці 2 пункту 5.1 Правил користування електричною енергією, затверджених Постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 № 28, договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за врегульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін.

Відповідно у пункті 1.2. ПКЕЕ дано визначення споживача електричної енергії як особи, що використовує її для забезпечення потреб власних електроустановок на підставі договору.

Водночас зі змісту інших положень ПКЕЕ, зокрема з того ж підпункту 1 пункту 10.2. вбачається, що даний термін необхідно застосовувати в значно ширшому значенні, оскільки він також розповсюджується і на осіб, які використовують електричну енергію без укладення договору на електропостачання.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 16.05.2011 року № 3-38гс11, в якій, крім того вказано, що вирішуючи спори, пов'язані з постачанням і використанням електричної енергії, судам слід враховувати те, що дія ПКЕЕ, поширюється на осіб, які використовують електричну енергію на підставі договору, так і на тих осіб, які в порушення цих ПКЕЕ споживають електричну енергію в позадоговірному порядку внаслідок самовільного підключення до електромереж.

Також суд звертає увагу, що відповідно до п. 6.41. ПКЕЕ визначено у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженими представниками постачальника електричної енергії, від якого споживач одержує електричну енергію, або електропередавальної організації порушень цих ПКЕЕ або умов договору на місці виявлення порушення у присутності представника споживача оформлюється акт про порушення.

Оформлене протоколом рішення комісії, прийняте за результатом розгляду акту про порушення Правил користування електричною енергією, за своєю правовою природою є обов'язковим для виконання ненормативним актом (актом індивідуальної дії).

Відповідно до статті 27 Закону України "Про електроенергетику", визначено відповідальність за порушення законодавства про електроенергетику. Зокрема, до правопорушень в електроенергетиці відносять:

- крадіжку електричної і теплової енергії та самовільне підключення до об'єктів електроенергетики і споживання енергії без (поза) приладів обліку.

Як було встановлено судом першої інстанції, що на обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався зокрема на наступні фактичні дані:

- рішення комісії з огляду актів порушень у встановленому законодавством порядку першим відповідачем не оскаржувалось;

- під час засідання комісії з розгляду Актів про порушення ПКЕЕ, першим відповідачем не було подано будь-яких доказів, які спростовували факт порушення ПКЕЕ, хоча уповноважений представник ТОВ "М.К.Л." був присутнім на засіданні комісії;

- перший відповідач провів частковий розрахунок відповідно до виставлених рахунків на загальну суму 14 022, 60 грн.

Відповідач 1 в своєму відзиві на позовну заяву зазначив, що оскільки відповідно до договорів оренди № МСЛ-12-003804 від 01.10.2012 року та № МСЛ-12-003806 від 01.10.2012, укладеного між ТОВ "М.С.Л." та ФОП ОСОБА_4, приміщення за адресою АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 перший відповідач орендував, а отже, всі зобов'язання з підключення до електромережі, забезпечення приміщення теплопостачанням, водопостачанням, освітленням та сплати комунальних послуг лежить на ФОП ОСОБА_4

Також, ТОВ "М.С.Л." було зазначено, що він не являється ні власником приміщення, ні власником електроустановок, призначених для передачі та/або розподілу електричної енергії, ні споживачем, а подані позивачем докази щодо часткової сплати сум відповідно до рішень комісії є необґрунтованими, оскільки дані суми сплачені особами, які не перебувають у штаті ТОВ "М.С.Л." відповідно до даних бухгалтерського обліку та які не отримували жодних доручень стосовно сплати.

Як вбачається з відзиву на позовну заяву відповідача, останній зазначив, що в матеріалах справи наявні акти приймання-передачі приміщення від 15.10.2012 відповідно до яких другий відповідач передав приміщення у користування ТОВ "М.С.Л." та відповідно вказують на факт не використання даного приміщення ФОП ОСОБА_4 Відповідач 2 вказував на те, що ФОП ОСОБА_5, як орендодавця, не повідомляли про факт порушення ПКЕЕ та складання відповідних актів.

Як зазначено в постанові пленуму ВГСУ від 16.12.2015 №3 «Про узагальнення судової практики вирішення спорів, що виникають у сфері надання послуг з електропостачання», що в разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником постачальника електричної енергії, від якого споживач одержує електричну енергію, або електропередавальної організації порушень Правил або умов договору на місці виявлення порушення у присутності представника споживача оформляється акт про порушення (пункт 6.41 Правил).

На підставі акта про порушення уповноваженими представниками постачальника електричної енергії (електропередавальної організації) під час засідань комісії з розгляду актів про порушення визначаються обсяг недоврахованої електричної енергії та сума завданих споживачем збитків.

Рішення комісії оформляється протоколом і набирає чинності з дня вручення протоколу споживачеві. Разом з протоколом споживачу надаються розрахунок величини вартості та розрахункові документи для оплати недоврахованої електричної енергії та/або збитків (пункт 6.42 Правил).

Отже, як зазначено у вищенаведеній постанові суду, самовільне підключення до об'єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку є правопорушенням в електроенергетиці (частина друга статті 27 Закону).

Можливість оскарження в судовому порядку рішень комісії електропостачальника про нарахування обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок самовільного підключення електроустановок, струмоприймачів або проводів до електричних мереж енергопостачальника, передбачено в пункті 6.42 Правил.

Для визначення обсягу та обрахування вартості електричної енергії, яку особа споживала за відсутності укладеного договору про постачання електричної енергії, застосовуються положення Правил та Методики.

При цьому позов про стягнення вартості електричної енергії, спожитої без укладення договорів на її постачання (розрахованої на підставі Методики), та не облікованої внаслідок порушення споживачами Правил, може бути поданий на підставі статей 1212, 1213 ЦК України, оскільки сторони не перебувають між собою у договірних відносинах (постанова Верховного Суду України від 16.05.2011 N 15/147/10).

Також, в даній постанові ВГСУ суд звертав увагу на те, що у справі № 5011-54/4922-2012 Вищий господарський суд України скасував постанову суду апеляційної інстанції та підтримав позицію суду першої інстанції, зазначивши, що з огляду на відсутність договірних відносин між сторонами нарахована енергопостачальником сума недоврахованої електричної енергії за своєю правовою природою є збитками, а не оперативно-господарською санкцією, як помилково вважав апеляційний господарський суд (постанова Вищого господарського суду України від 05.12.2012 № 5011-54/4922-2012).

Відповідно до частини першої статті 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Для донарахування споживачу суми електроенергії визначальним є факт порушення Правил особою, яка вчинила правопорушення. Якщо ж таку особу встановити неможливо, то відповідає власник майна або особа, що володіє іншими речовими правами щодо цього майна (зокрема, правом володіння).

У вирішенні спорів про стягнення вартості електричної енергії, спожитої внаслідок самовільного підключення до об'єктів електроенергетики, та визначенні особи, яка є споживачем та належним відповідачем у спорі, судам слід виходити з приписів положень 319, 322 ЦК України та враховувати, що відповідальність щодо належного утримання майна несе власник цього майна або особа, що володіє іншими речовими правами щодо цього майна (зокрема, правом володіння).

Відповідно до частини четвертої статті 319 ЦК України, власність зобов'язує (рівно, як і зобов'язують інші речові права щодо майна). В статті 322 ЦК України зазначено, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (норми даної статті поширюються не лише на власника, а й на особу, яка наділена майновими правами щодо нього у найбільшому обсязі).

Як встановлено судом першої інстанції, позивачем на виконання статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України доведено належними засобами доказування, що саме перший відповідач (ТОВ "М.С.Л.") здійснив самовільне підключення та є споживачем електроенергії у нежитлових приміщення, в яких виявлено це самовільне підключення, або є власником цих приміщень.

Зокрема, пунктом 2.1.5. договорів оренди № МСЛ-12-003806 від 01.10.2012 та № МСЛ-12-003804 від 01.10.2012 встановлено, що орендодавець (ФОП ОСОБА_4.) зобов'язаний забезпечити умови для здійснення орендарем передбаченої п. 1.1. діяльності, надавши можливість підключення до електромережі. Забезпечити приміщення теплопостачанням, водопостачанням, освітленням.

Пунктом 3.1. вказаних договорів, визначено, що плата за оренду приміщення становить 7 200, 00 грн за місяць та вноситься на розрахунковий рахунок орендодавця не пізніше 05 числа поточного місяця. В узгоджену сторонами суму орендної плати включена сума оплати за всі комунальні послуги, електроенергію, оплата за землю, інші платежі для утримання приміщення в розмірі, пропорційному зайнятій площі.

Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Статтею 1213 ЦК України передбачено, що набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 27 Закону крадіжка електричної і теплової енергії, самовільне підключення до об'єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку є правопорушеннями в електроенергетиці.

Пунктом 2.6 Методики встановлено порядок визначення обсягу та вартості самовільно спожитої електричної енергії в разі виявлення у споживача порушень, зазначених у підпункті 5 пункту 2.1 Методики, та за умови відсутності у такого споживача договору про постачання електричної енергії.

Пункт 2.1 Методики застосовується на підставі акта про порушення, складеного в порядку, встановленому цією Методикою, з урахуванням вимог Правил та у разі виявлення таких порушень.

Отже, позаобліково спожита електрична енергія - це збитки енергопостачальника, завдані внаслідок вчинення правопорушень споживачем у сфері електроенергетики, які підлягають доказуванню з урахуванням приписів статті 225 ГК України та статей 22, 614, 1212, 1213 ЦК України.

Для донарахування споживачу вартості електроенергії визначальним є факт порушення ним Правил; якщо ж особу порушника встановити неможливо, відповідає власник майна або особа, яка має інші речові права щодо цього майна.

Крім того, судом вірно було надано належну оцінку доводам першого відповідача щодо часткової оплати нарахувань за порушення ПКЕЕ особами, які не перебувають у штаті ТОВ "М.С.Л." відповідно до даних бухгалтерського обліку та які не отримували жодних доручень стосовно сплати.

Як вбачається з виписок по рахунках, які знаходяться в матеріалах справи, що 08.10.2014 на рахунок ПАТ "Київенерго" надійшло 2 000, 00 грн з призначенням платежу: ТОВ "М.С.Л." ОСОБА_6, оплата за електроенергію, акт № 23488 від 28.01.2014 року, 15.12.2014 на рахунок ПАТ "Київенерго" надійшло 2 000, 00 грн з призначенням платежу: ТОВ "М.С.Л.", 24.02.2015 на рахунок ПАТ "Київенерго" надійшло 2 000, 00 грн з призначенням платежу: ТОВ "М.С.Л." ОСОБА_7 за акт. електрон. за травень 2014, 17.04.2015 на рахунок ПАТ "Київенерго" надійшло 2 000, 00 грн з призначенням платежу: ТОВ "М.С.Л." зг. рах. № 98023924/5/5, 04.07.2014 на рахунок ПАТ "Київенерго" надійшло 4 022, 60 грн з призначенням платежу: ОСОБА_6, оплата за електроенергію за червень 2014 року, 21.08.2014 на рахунок ПАТ "Київенерго" надійшло 2 000, 00 грн з призначенням платежу: ТОВ "М.С.Л." ОСОБА_7, оплата за активну електроенергію акт № 00214 від 07.04.2014.

Враховуючи те, що на час виявлення порушень ПКЕЕ саме Товариство з обмеженою відповідальністю "М.С.Л." на підставі договорів оренди користувалось нежитловими приміщеннями, а також враховуючі, що рішення комісії з розгляду актів порушень у судовому порядку другим відповідачем не оскаржувалось, а виставлені рахунки сплачені частково, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про стягнення з ТОВ "М.С.Л." на користь ПАТ "Київенерго" нарахування за самовільно спожиту електричну енергію на загальну суму 12 910, 78 грн. Беручи до уваги вищенаведене, у задоволенні позовних вимог до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, як до власника орендованих нежитлових приміщень слід відмовити.

Беручи до уваги наведене, судова колегія вважає, що рішення Господарського суду м. Києва від 09.12.2016 у справі №910/13804/16 прийнято з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, які мають значення для вирішення даного спору, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "М.С.Л." задоволенню не підлягає.

Судові витрати за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду м. Києва від 09.12.2016 у справі № 910/13804/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "М.С.Л." - без задоволення.

2. Матеріали справи № 910/13804/16 повернути до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя В.В. Андрієнко

Судді В.В. Шапран

С.І. Буравльов