УХВАЛА

16.02.2017Справа № 910/21845/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Велес Запоріжжя 2012"

до 1. Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "МОТОР-ГАРАНТ"

2. Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг

3. Фізичної особи-учасника товариства ОСОБА_1

За участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 1:

2. Товариство з обмеженою відповідальністю ФІРМА "ТЕРА ЛТД"

3. Компанія "ДЖЕОФОРД ЕлЕлПі"

4. Компанія "ФРЕЙЗЕР КОРПОРЕЙШН"

5. Компанія "ДУНКАН ПРОМОУШНЗ ЛТД"

6. Фізичної особи - учасника товариства - ОСОБА_2

7. Фізичної особи - учасника товариства - ОСОБА_3

про визнання рішень загальних зборів недійсними

За участю третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору:

Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРА-ГАРАНТ"

Суддя Селівон А.М.

Представники сторін:

Від позивача: Скуратівський С.І. - представник, довіреність б/н від 06.02.2017;

Від відповідача 1: не з'явились;

Від відповідача 2: Карпик Л.І. - представник, довіреність № 9607/11 від 24.11.2016;

Від відповідача 3 : ОСОБА_6 - представник, довіреність б/н від 09.11.2016;

ОСОБА_7 - представник, довіреність б/н від 02.12.2016;

Від третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги: ОСОБА_8 - представник, довіреність б/н від 13.02.17 р.

Від третіх осіб 2-6: не з'явились;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Велес Запоріжжя 2012" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "МОТОР-ГАРАНТ", Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг та Фізичної особи - учасника товариства ОСОБА_1 про визнання недійсними рішень учасників ТДВ "СК "Мотор-Гарант", оформлених протоколами зборів учасників б/н від 15.07.16р., б/н від 18.07.16р., б/н від 19.07.16р., а також зобов'язання Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг застосувати заходи впливу до порушника - ОСОБА_1 щодо вжиття заходів для усунення допущеного порушення.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на ухвалення оскаржуваних рішень з порушенням вимог законодавства, допущених під час скликання, проведення загальних зборів товариства та переважного права учасників на придбання частки іншого учасника.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.12.2016 позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 910/21845/16 та залучено до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "МОТОР-ГАРАНТ" (відповідача 1) - Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕРА-ГАРАНТ", Товариство з обмеженою відповідальністю ФІРМА "ТЕРА ЛТД", Компанію "ДЖЕОФОРД ЕлЕлПі", Компанію "ФРЕЙЗЕР КОРПОРЕЙШН", Компанію "ДУНКАН ПРОМОУШНЗ ЛТД", фізичних осіб - учасників товариства - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та призначено до розгляду на 11.01.2017.

11.01.2017 судове засідання не відбулось у зв'язку з перебуванням судді Селівона А.М. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.01.2017 розгляд справи призначено на 02.02.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.02.2017 розгляд справи відкладено на 16.02.2017.

У судове засідання 16.02.2017 з'явились уповноважені представники позивача, відповідачів 2, 3 та представник третьої особи 1.

Уповноважені представники відповідача 1 та третіх осіб 2-7 у судове засідання не з'явились.

Копія ухвали суду від 02.02.2017, яка направлялась відповідачу 1 на адресу, зазначену позивачем в позовній заяві, а саме: 69068, м. Запоріжжя, вул. Вересаєва, 3 на час проведення судового засідання 16.02.2017 на адресу Господарського суду м. Києва не повернулась.

Судом здійснено запит з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» щодо відстеження пересилання поштового відправлення №328, в якому зазначено, що станом на 16.02.2017 поштове відправлення вручено адресату особисто 14.02.2017.

Копія ухвали суду від 02.02.2017, яка направлялась третій особі 2 на адресу, зазначену позивачем в позовній заяві, а саме: 69039, м. Запоріжжя, вул. Державіна, 26 на час проведення судового засідання 16.02.2017 на адресу Господарського суду м. Києва не повернулась.

Судом здійснено запит з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» щодо відстеження пересилання поштового відправлення № 352, в якому зазначено, що станом на 16.02.2017 поштове відправлення вручено адресату особисто 15.02.2017.

Копія ухвали суду від 02.02.2017, яка направлялась представнику третьої особи 3 на адресу, зазначену позивачем в позовній заяві, а саме: 69068, АДРЕСА_1 на час проведення судового засідання 16.02.2017 на адресу Господарського суду м. Києва не повернулась.

Судом здійснено запит з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» щодо відстеження пересилання поштового відправлення № 360, в якому зазначено, що станом на 16.02.2017 поштове відправлення вручено адресату особисто 14.02.2017.

Копія ухвали суду від 02.02.2017, яка направлялась представнику третьої особи 4 на адресу, зазначену позивачем в позовній заяві, а саме: 69014, м. Запоріжжя, вул. Карпенка - Карого, 30, кв. 1 на час проведення судового засідання 16.02.2017 на адресу Господарського суду м. Києва не повернулась.

Судом здійснено запит з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» щодо відстеження пересилання поштового відправлення №387, в якому зазначено, що станом на 16.02.2017 поштове відправлення вручено адресату особисто 14.02.2017.

Копія ухвали суду від 02.02.2017, яка направлялась представнику третьої особи 5 на адресу, зазначену позивачем в позовній заяві, а саме: 69068, АДРЕСА_2 на час проведення судового засідання 16.02.2017 на адресу Господарського суду м. Києва не повернулась.

Судом здійснено запит з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» щодо відстеження пересилання поштового відправлення № 387, в якому зазначено, що станом на 16.02.2017 поштове відправлення вручено адресату особисто 14.02.2017.

Копія ухвали суду від 02.02.2017, яка направлялась третій особі 6 на адресу, зазначену позивачем в позовній заяві, а саме: 69096, АДРЕСА_3 на час проведення судового засідання 16.02.2017на адресу Господарського суду м. Києва не повернулась.

Судом здійснено запит з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» щодо відстеження пересилання поштового відправлення № 395, в якому зазначено, що станом на 16.02.2017 поштове відправлення не вручено під час доставки.

Копія ухвали суду від 02.02.2017, яка направлялась третій особі 7 на адресу, зазначену позивачем в позовній заяві, а саме: 69091, АДРЕСА_4 на час проведення судового засідання 16.02.2017 на адресу Господарського суду м. Києва не повернулась.

Судом здійснено запит з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» щодо відстеження пересилання поштового відправлення № 409, в якому зазначено, що станом на 16.02.2017 поштове відправлення вручено адресату особисто.

Клопотання від представників сторін про здійснення фіксації судового засідання технічними засобами до суду не надходило. Засідання господарського суду по розгляду даної справи проведено без фіксації технічними засобами. Судовий процес відображено у протоколі судового засідання.

У судовому засіданні 16.02.2017 представник відповідача 3 подав відзив б/н б/д та відзив на заяву про забезпечення позову б/н б/д, які судом долучено до матеріалів справи.

Судом повідомлено також, що 15.02.2017 до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРА -ГАРАНТ" (третьої особи 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 1) надійшла позовна заява № 14/02 від 14.02.17 р. з самостійними вимогами на предмет спору до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "МОТОР-ГАРАНТ", Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, Фізичної особи-учасника товариства ОСОБА_1, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 1 - Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕРА-ГАРАНТ", Товариство з обмеженою відповідальністю ФІРМА "ТЕРА ЛТД", Компанію "ДЖЕОФОРД ЕлЕлПі", Компанію "ФРЕЙЗЕР КОРПОРЕЙШН", Компанію "ДУНКАН ПРОМОУШНЗ ЛТД", фізичних осіб - учасників товариства - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання недійсними рішень учасників Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Мотор-Гарант", відображених в протоколах зборів учасників б/н від 15.07.16р., б/н від 18.07.16 р., б/н від 19.07.16 р., а також зобов'язання Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг застосувати заходи впливу до порушника - ТДВ "СК "МОТОР- ГАРАНТ" застосувати передбачений законом захід впливу шляхом оформлення письмового розпорядження (припису) про зобов'язання порушника вжити заходів для усунення допущеного порушення.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 15.02.2017 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРА-ГАРАНТ" передано на розгляд судді Селівону А.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.02.2017 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРА-ГАРАНТ" прийнято для спільного розгляду з первісним позовом у справі № 910/21845/16, виключено зі складу сторін у справі № 910/21845/16 третю особу 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 1 - Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕРА-ГАРАНТ" та залучено вказане товариство до участі у справі № 910/21845/16 у процесуальному статусі третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору.

Окрім того, як зазначалось Господарським судом міста Києва в ухвалі від 02.02.2017 про відкладення розгляду справи, до початку судового засідання 02.02.2017 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва надійшли від представника відповідача 3 - Фізичної особи - учасника товариства ОСОБА_1, зокрема, клопотання б/н від 21.12.2016 про застосування правил підсудності, в якому останній просить припинити провадження у справі в частині позовних вимог про зобов'язання Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг застосувати заходи впливу до порушника - гр. ОСОБА_1 щодо вжиття заходів для усунення допущеного порушення, а в частині позовних вимог про визнання недійсними рішень учасників Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Мотор Гарант" оформлених протоколами зборів учасників б/н від 15.07.2016р., б/н від 18.07.2016р., б/н від 19.07.2016р. - передати за підсудністю до Господарського суду Запорізької області.

Поряд із цим в судовому засіданні 02.02.2017 представником Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг в поданих письмових поясненнях № 11/2-142/17/2 від 02.02.17р. викладене аналогічне за суттю клопотання про припинення провадження у справі в частині позовних вимог про зобов'язання Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг застосувати захід впливу шляхом зобов'язання порушника - ОСОБА_1 вжити заходів для усунення допущеного порушення.

Розглянувши в судовому засіданні 16.02.2017 зазначені клопотання гр. ОСОБА_1 про застосування правил підсудності та підвідомчості справи та Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про припинення провадження в частині позовних вимог суд зазначає, що в обґрунтування заявлених клопотань відповідачі 2, 3 вказують, що заявлена позивачем вимога до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, а саме вимога зобов'язати Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг як орган державної влади, застосувати до фізичної особи свої владні управлінські функції - заходи впливу до порушника ОСОБА_1 та вжиття заходів з усунення допущеного ним порушення - з врахуванням правил підвідомчості не може розглядатися в межах господарської справи будь-яким господарським судом.

Також відповідачами 2 та 3 зазначено, що відповідно до правил виключної підсудності позовна вимога про визнання недійсними рішень учасників ТДВ "СК "Мотор-Гарант", оформлених протоколами зборів учасників б/н від 15.07.16 р., б/н від 18.07.16 р., б/н від 19.07.16 р., підсудна Господарському суду Запорізької області, а не Господарському суду міста Києва.

Як встановлено судом за матеріалами справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "Велес Запоріжжя 2012" звернулось до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "МОТОР-ГАРАНТ", Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг та Фізичної особи - учасника товариства ОСОБА_1 з позовними вимогами, одними з яких є зобов'язання Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг як орган центральної виконавчої влади застосувати заходи впливу до порушника - ОСОБА_1 щодо вжиття заходів для усунення допущеного порушення.

Так, відповідно до частини 3 статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності.

Статтею 12 Господарського процесуального кодексу України визначена підвідомчість справ господарським судам.

Зокрема, Господарським судам підвідомчі: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів.

Відтак спір не підлягає вирішенню в господарських судах України, якщо спір не є підвідомчим господарському суду, тобто якщо предмет спору не охоплюється статтею 12 Господарського процесуального кодексу України.

Підвідомчість - це визначена законом сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції (пункт 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 року № 10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" (далі - Постанова № 10).

Згідно з п. 2 Постанови № 10 з огляду на приписи частини третьої статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якими місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності, та на вимоги статей 1, 4-1, 12 ГПК господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 1 ГПК, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

Відповідно до п. 3 постанови № 10 у вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір - господарським, слід виходити з визначень, наведених у статті 3 Господарського кодексу України.

Зокрема, згідно пункту 3.1 зазначеної постанови господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб'єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Законом України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", який встановлює загальні правові засади у сфері надання фінансових послуг, здійснення регулятивних та наглядових функцій за діяльністю з надання фінансових послуг, а саме статтею 23 передбачено, що Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, яка є одним із відповідачів у справі, є державним колегіальним органом, підпорядкованим Президенту України. Аналогічні приписи містяться і в п.1 Положення "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг", затвердженого Указом Президента України від 23 листопада 2011 року № 1070.

Повноваження національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, передбачені статтею 28 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", згідно якої Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, у межах своєї компетенції у разі порушення законодавства про фінансові послуги, нормативно-правових актів національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, застосовує заходи впливу та накладає адміністративні стягнення.

Відповідно до статті 39 наведеного Закону у разі порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг, національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, застосовує заходи впливу відповідно до закону.

Так, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, відповідно до статті 40 цього Закону може здійснювати такі заходи впливу: зобов'язати порушника вжити заходів для усунення порушення та або вжити заходів для усунення причин, що сприяли вчиненню порушення.

При цьому порядок та умови застосування заходів впливу встановлюються законами України та нормативно-правовими актами національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг.

Зокрема, за приписами Положення про застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги, затвердженого розпорядженням від 20.11.2012 № 2319 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, Нацкомфінпослуг як колегіальний орган або уповноважені особи Нацкомфінпослуг обирають і застосовують заходи впливу на основі аналізу даних та інформації стосовно порушення законодавства про фінансові послуги, враховуючи наслідки порушення та застосування таких заходів, та при цьому розгляд справ про правопорушення та прийняття відповідних рішень здійснюється виключно Нацкомфінпослуг або уповноваженими особами Нацкомфінпослуг у межах своїх повноважень.

Тобто позовна вимога до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, яку позивач просить господарський суд задовольнити, входить до сфери владних повноважень вказаного органу зі здійснення владних управлінських функцій.

Частиною 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено завдання адміністративного судочинства, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

За приписами ч.1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

За змістом частини другої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

При цьому як зазначено в п. 2 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України 20.05.2013 № 8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» суди повинні звертати увагу на те, що спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Для цілей і завдань адміністративного судочинства владну управлінську функцію необхідно розуміти як діяльність усіх суб'єктів владних повноважень з виконання покладених на них Конституцією чи законами України завдань.

Отже, на врегулювання спорів, що виникли з правовідносин щодо державного регулювання у сфері ринків фінансових послуг спеціально уповноваженим державою на виконання вказаних функцій органом, а саме Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (відповідач 3 у справі), поширюється виключно юрисдикція адміністративних судів.

За таких обставин, враховуючи положення статей 2, 17 КАС України господарський суд приходить до висновку, що реалізація вимог позивача щодо зобов'язання Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, вчинити дії, а саме застосувати заходи впливу до порушника відносяться до сфері публічно - правових відносин та відноситься до адміністративної юрисдикції, а відтак в частині позовних вимог щодо зобов'язання Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг вчинити дії спір повинен розглядатись за правилами КАС України та спір в цій частині не підвідомчий господарським судам України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

За приписами п.14 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 24.10.2011 р. "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" Господарським процесуальним кодексом України не передбачено можливості об'єднання в одне провадження вимог, що підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства. Тому в разі подання позову, в якому такі вимоги об'єднано, господарський суд приймає позовну заяву в частині вимог, що підлягають розглядові господарськими судами, а в іншій частині з посиланням на п.1 ч.1 ст.62 Господарського процесуального кодексу України - відмовляє у прийнятті позовної заяви. Якщо у розгляді справи буде встановлено, що провадження у відповідній частині порушено помилково, господарський суд припиняє провадження у справі в цій частині згідно з п.1 ч.1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантується право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі "Zand v. Austria" у рішенні від 12.10.1978 р. вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у ч.1 ст.6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу, зокрема цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатись "судом, встановленим законом" у розумінні ч.1 ст. 6 Конвенції (Постанова Верховного Суду України від 29.11.2016 р. у справі №21-2516а16, 823/1945/13-а).

Наведене вище відповідає правовій позиції, висловленій Вищим адміністративним судом України в ухвалах від 29.01.2015 р. у справі № К/800/61290/14, від 29.04.2015 р. у справі № К/800/28952/14, від 21.05.2015 р. у справі № К/9991/64395/12, від 19.10.2015 р. у справі № К/800/43843/15, від 05.11.2015 р. у справі № К/800/11170/15, від 02.06.2016 р. у справі № К/800/9720/15, від 19.05.2016 у справі № К/800/47434/15, від 13.04.2016 р. у справі К/800/63391/14, від 24.02.2016 у справі № К/800/10720/15.

При цьому п. 4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" визначено, що припинення провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення, у зв'язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до п.1 ч.1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України Господарський суд м. Києва вважає за необхідне в частині позовних вимог про зобов'язання Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг застосувати заходи впливу до порушника ОСОБА_1 щодо вжиття заходів для усунення допущеного порушення провадження у справі припинити.

Тобто, розгляду господарським судом підлягає решта позовних вимог ТОВ "Велес Запоріжжя 2012", а саме про визнання недійсними рішень учасників Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "МОТОР-ГАРАНТ", оформлених протоколами зборів учасників б/н від 15.07.16 р., б/н від 18.07.16 р., б/н від 19.07.16 р.

В свою чергу суд зазначає, що вказані позовні вимоги ТОВ "Велес Запоріжжя 2012" про визнання недійсними рішень учасників ТДВ "СК "Мотор-Гарант", оформлених оскаржуваними протоколами зборів учасників, пов'язані з наявністю між сторонами корпоративних правовідносин та виникли в ході реалізації їх сторонами.

У відповідності до положень частин 1, 3 статті 167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами; під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Відповідно до ч.6 ст. 16 Господарського процесуального кодексу України справи у спорах, передбачених п.п. 4 та 41 ст.12 цього Кодексу, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням юридичної особи.

Згідно з п.4 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України такими справами є справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів.

При цьому як зазначено в п. 2 постанови пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.10.2008 р. "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" при визначенні підвідомчості (підсудності) справ цієї категорії судам необхідно керуватися поняттям корпоративних прав, визначеним частиною першою статті 167 ГК, згідно з якою корпоративними є права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Якщо справа не підсудна даному господарському суду, матеріали справи надсилаються господарським судом за встановленою підсудністю не пізніше п'яти днів з дня надходження позовної заяви або винесення ухвали про передачу справи (ст. 17 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами п.20.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 24.10.2011 р. "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" місцезнаходження юридичної особи або фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців").

Відтак, Господарським судом міста Києва встановлено за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, що місцезнаходженням Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "МОТОР-ГАРАНТ", спір щодо оскарження рішень загальних зборів учасників якого, оформлених протоколами, розглядається судом у даній справі, зазначено: 69068, Запорізька область, місто Запоріжжя, вулиця Вересаєва, будинок 3.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до ст.ст. 16, 17 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва вважає за необхідне позовну заяву , яка розглядається судом в частині вимог про визнання недійсними рішень учасників Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "МОТОР-ГАРАНТ", оформлених протоколами зборів учасників б/н від 15.07.16 р., б/н від 18.07.16 р., б/н від 19.07.16 р., передати за встановленою підсудністю до Господарського суду Запорізької області.

Керуючись ст.ст. 12, 16, 17, 80 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. В частині позовних вимог ТОВ "Велес Запоріжжя 2012" про зобов'язання Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг застосувати заходи впливу до порушника ОСОБА_1 щодо вжиття заходів для усунення допущеного порушення провадження у справі № 910/21845/16 припинити.

2. Матеріали справи № 910/21845/16 за позовом ТОВ "Велес Запоріжжя 2012" до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "МОТОР-ГАРАНТ", Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, Фізичної особи-учасника товариства ОСОБА_1, за участю третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРА-ГАРАНТ", третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 1 - ТОВ "ТЕРА-ГАРАНТ", ТОВ ФІРМА "ТЕРА ЛТД", Компанію "ДЖЕОФОРД ЕлЕлПі", Компанію "ФРЕЙЗЕР КОРПОРЕЙШН", Компанію "ДУНКАН ПРОМОУШНЗ ЛТД", фізичних осіб - учасників товариства - ОСОБА_2 та ОСОБА_3, про визнання недійсними рішень учасників Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "МОТОР-ГАРАНТ", оформлених протоколами зборів учасників б/н від 15.07.16 р., б/н від 18.07.16 р., б/н від 19.07.16 р. передати за встановленою підсудністю до Господарського суду Запорізької області.

Суддя А.М.Селівон