ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" лютого 2017 р. Справа № 926/2194/16

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Скрипчук О.С.

суддів Костів Т.С.

ОСОБА_1

при секретарі судового засідання Лагутіні В.Б.

розглянувши апеляційну скаргу Заставнівської міської ради за № 1133/11-16 від 18.11.2016 року

на рішення Господарського суду Чернівецької області від 08.11.2016 року

у справі № 926/2194/16

за позовом: Заставнівської міської ради, м. Заставна Чернівецької області

до відповідача: Заставнівської районної ради, м. Заставна Чернівецької області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Заставнівського районного бюро технічної інвентаризації, м. Заставна Чернівецької області

про визнання незаконним та скасування рішення районної ради, про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2 представник (присутній у Заставнівському районному суді Чернівецької області)

від відповідача: ОСОБА_3 представник, ОСОБА_4 представник (присутні у Заставнівському районному суді Чернівецької області)

від третьої особи: не зявився

ВСТАНОВИВ:

Заставнівська міська рада звернулася до Господарського суду Чернівецької області із позовом до Заставнівської районної ради та Заставнівського районного бюро технічної інвентаризації про визнання незаконним та скасування рішення VIII сесії Заставнівської районної ради XXIV скликання від 26.03.2004 № 168-08/2004 «Про визнання права власності на обєкти спільної комунальної власності територіальних громад Заставнівського району за Заставнівською районною радою», про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 01.04.2004 серії САА № 267294, яке зареєстровано у Заставнівському районному бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі № 1, сторінка 30, реєстровий № 29, порядковий номер обєкта нерухомого майна 5323378.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 08.11.2016 року у справі № 926/2194/16 (суддя Паскарь А.Д.) в позові Заставнівської міської ради відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням Заставнівська міська рада подала апеляційну скаргу за № 1133/11-16 від 18.11.2016 року, в якій просить рішення Господарського суду Чернівецької області скасувати, прийняти нове рішення, яким позов задоволити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті рішення порушено норми матеріального права. А саме скаржник стверджує, що висновки суду першої інстанції про пропущення позивачем строку позовної давності не відповідають обставинам справи.

Відповідачами та третьою особою не було подано до суду відзивів на апеляційну скаргу.

Розглянувши матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 22 травня 1992 року Заставнівською районною радою народних депутатів ХХІ скликання прийнято рішення «Про перелік обєктів комунальної власності районної державної адміністрації, міської, селищної та сільських рад народних депутатів», згідно пункту 1 якого та додатку № 2 було вирішено безкоштовно передати у комунальну власність Заставнівської міської ради народних депутатів, у тому числі, міську бібліотеку.

Пізніше 10 грудня 1997 року Заставнівське РБТІ було видало Заставнівській міській раді народних депутатів (правонаступником якої є позивач) свідоцтво про право власності на бібліотеку літ. А, що розташована у м. Заставна по вул. Незалежності, 90, про що записано в реєстрову книгу № 1 на с. 30 за реєстровим № 29.

Рішенням Заставнівської районної ради від 26.03.2004 № 168-08/2004 Про визначення права власності на обєкти спільної комунальної власності територіальних громад Заставнівського району за Заставнівською районною радою було вирішено визнати за Заставнівською районною радою право власності на обєкти спільної комунальної власності територіальних громад Заставнівського району, зокрема, на центральну районну бібліотеку, яка розташована у м. Заставна по вул. Незалежності, 90. Відповідно до пункту 2 зазначеного рішення було вирішено визнати недійсним свідоцтво про право власності на бібліотеку літ. А, що розташована у м. Заставна по вул. Незалежності, 90 видане Заставнівським РБТІ від 10.12.1997 року за Заставнівською міською радою.

В подальшому, 01 квітня 2004 року Виконком Заставнівської міської ради на підставі рішення № 168-08/2004 видав Заставнівській районній раді свідоцтво про право власності серії САА № 267294 на 69/100 часток нежитлової будівлі центральної районної бібліотеки загальною площею 1328,20 кв. м., що знаходиться у м. Заставна по вул. Незалежності (Леніна), 90.

Того ж дня Заставнівське РБТІ зареєструвало зазначене право власності в реєстровій книзі № 1 на с. 30 під реєстровим № 29 та внесло запис до Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Позивач просить суд визнати незаконним та скасувати рішення VIII сесії Заставнівської районної ради XXIV скликання від 26.03.2004 № 168-08/2004 Про визнання права власності на обєкти спільної комунальної власності територіальних громад Заставнівського району за Заставнівською районною радою та визнати недійсним та скасувати свідоцтво Виконкому Заставнівської міської ради про право власності на нерухоме майно від 01.04.2004 серії САА № 267294, яке зареєстровано у Заставнівському районному бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі № 1, сторінка 30, реєстровий № 29, порядковий номер обєкта нерухомого майна 5323378.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що Виконком Заставнівської міської ради питання видачі оскаржуваного свідоцтва ніколи не розглядав, повноважень щодо його підписання міському голові не надавав, реєстрація права власності на обєкти нерухомого майна здійснена з порушенням вимог діючого на той час Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 № 7/5 та Закону України Про місцеве самоврядування в Україні.

Також, судом встановлено, що 15 вересня 2005 року Заставнівською міською радою було прийнято рішення «Про визнання права власності на обєкти спільної власності територіальних громад в м. Заставна за Заставнівською районною радою» яким було вирішено визнати за Заставнівською районною радою право власності, у тому числі, на центральну районну бібліотеку, що знаходиться в м. Заставна по вул. Незалежності, 90, у звязку з чим, видати останньому відповідне свідоцтво про право власності, яке зобовязати зареєструвати у БТІ.

При винесенні постанови колегія суддів виходила з наступного.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частиною першою статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (частини друга статті 321 ЦК України).

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України, яка кореспондується із положеннями частини третьої статті 24 Закону, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналізуючи повноваження районних рад, які передбачені статтею 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та норми Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 № 7/5, в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин, суд встановив, що при прийнятті рішення Заставнівської районної ради від 26.03.2004 р. щодо визнання за відповідачем права власності на будівлю центральної районної бібліотеки та визнання недійсним свідоцтва Застанівського РБТІ від 10.12.1997 р. районна рада вийшла за межі своїх повноважень. Даний факт не заперечується відповідачем (а. с. 50).

А відтак, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині визнання незаконним та скасування рішення VIII сесії Заставнівської районної ради XXIV скликання від 26.03.2004 № 168-08/2004 «Про визнання права власності на обєкти спільної комунальної власності територіальних громад Заставнівського району за Заставнівською районною радою», є обґрунтованими.

Враховуючи наведене позовні вимоги про визнання недійсним та скасування свідоцтва Виконкому Заставнівської міської ради про право власності на нерухоме майно від 01.04.2004 серії САА № 267294, яке видане Заставнівській районній раді на 69/100 часток нежитлової будівлі центральної районної бібліотеки загальною площею 1328,20 кв. м., що знаходяться у м. Заставна по вул. Незалежності (Леніна), 90., також є обґрунтованими. Адже, зазначене свідоцтво видане на підставі прийнятого відповідачем оспорюваного незаконного рішення, а тому й воно не відповідає наведеним вище вимогам Цивільного кодексу України, Закону «Про місцеве самоврядування в Україні» та Тимчасового положення.

Разом з тим, судом встановлено, що відповідач у відзиві на позовну заяву б/н від 17.08.2016 року просив суд застосувати строк позовної давності у даній справі.

Статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасниць Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу (рішення у справі відкрите акціонерне товариство Нафтова компанія Юкос проти Росії за заявою №14902/04, рішення у справі Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства за заявами №№ 22083/93, 22095/93).

Частиною першою статті 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

У постанові від 29.10.2014 року № 6-152цс14 Верховний Суд України зазначив про те, що норма частини першої статті 261 ЦК України містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб'єктивних прав, відтак обов'язок доведення терміну, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача.

Таким чином, перебіг позовної давності по суті заявлених вимог почався з 01.04.2004 р., з моменту видачі Виконкомом Заставнівської міської ради свідоцтва від 01.04.2004р.

Доводи позивача про те, що виконавчий комітет Заставнівської міської ради ніколи не розглядав питання визнання права власності на будівлю бібліотеки та не надавав міському голові повноважень щодо підписання свідоцтва від 01.04.2004 р. є необґрунтованими, оскільки у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували факт його підроблення.

У відповідності до частини першої статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Законом України Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства від 20.12.2011 р., виключено пункт 4 частини першої статті 268 ЦК України, яким позовні вимоги про визнання незаконним правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено право власності або інше речове право особи, віднесено до вимог, на які не поширюється строк позовної давності.

Згідно із пунктом 3 частини пятої розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону від 20.12.2011 протягом трьох років з дня набрання чинності цим законом особа має право звернутися до суду з позовом про визнання незаконним правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено право власності або інше речове право особи.

Вищезазначений закон набрав чинності 15.01.2012 р., а тому починаючи з 16.01.2015 р. у позивача сплив строк позовної давності на звернення до суду за захистом свого порушеного права по суті заявлених вимог. Позивач звернувся до суду першої інстанції 28.07.2016 року, а відтак суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову, у звязку із пропуском позовної давності.

Водночас суд не може визнати поважною причиною пропущення позовної давності цю обставину, що новообраному керівництву позивача стало відомо про наявність спірного рішення та свідоцтва лише 06.11.2015 р., оскільки позов предявлено для захисту прав саме міської ради, а не прав її керівника.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Чернівецької області від 08.11.2016 року відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для його скасування немає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1.Рішення Господарського суду Чернівецької області від 08.11.2016 року у даній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3. Справу направити в Господарський суд Чернівецької області.

Головуючий - суддя Скрипчук О.С.

суддя Костів Т.С.

суддя Орищин Г.В.