РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2017№910/24484/16

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., за участю секретаря судового засідання Роздобудько В.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/24484/16

за позовом Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), м. Київ,

до публічного акціонерного товариства «Укртелеком», м. Київ, в особі його Київської міської філії, м. Київ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Департамент фінансів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), м. Київ, та

Головне управління Державної казначейської служби України в місті Києві, м. Київ,

про стягнення 22 489 574,85 грн.,

за участю представників:

позивача - Крехальова А.А. (довіреність від 23.01.2017 №051/43736-010);

відповідача - Чорноморець Я.А. (довіреність від 20.12.2016 №1205);

третьої особи-1 - Заболотного С.В. (довіреність від 26.01.2017 №054-9-08/235);

Щербай М.Д. (довіреність від 23.01.2017 №054-9-04/189);

третьої особи-2 - Зеленської А.О. (довіреність від 03.01.2017 №5-08/10-35).

Департамент соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Департамент) звернувся до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі його Київської міської філії (далі - Філія) 22 489 574,85 грн. перерахованих Філії платіжними дорученнями від 26.11.2015 №1386, від 30.11.2015 №1441, від 04.12.2015 №1469, від 23.12.2015 №1552 і від 23.12.2015 №1556.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 04.01.2017 порушено провадження у справі; розгляд справи призначено на 13.02.2017; залучено до участі у справі Департамент фінансів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Департамент фінансів) та Головне управління Державної казначейської служби України в місті Києві (далі - Управління) як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача.

Відповідач 06.02.2017 подав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив таке: відшкодування витрат, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах, здійснюється за рахунок державних субвенцій головним розпорядником коштів м. Києва, яким є Департамент, тому між сторонами тривають безперервні правовідносини щодо надання та відшкодування наданих телекомунікаційних послуг на пільгових умовах і існує заборгованість минулих років та поточна заборгованість; посилання позивача на статтю 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) є недоречним, оскільки підставою отримання відповідачем коштів у сумі 22 489 574,85 грн. є відшкодування Департаментом понесених Філією витрат за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям громадян, що відображено в підписаних сторонами та скріплених їх печатками актах звіряння розрахунків за надані населенню телекомунікаційні послуги, на які надаються пільги відповідно до законодавства України - форма №3-пільга станом на 01.12.2015 (за листопад 2015 року) та станом на 01.01.2016 (за грудень 2015 року), а також в розрахунку заборгованості позивача перед відповідачем з витрат за надані телекомунікаційні послуги на пільгових умовах, станом на 01.01.2017; посилання позивача на не зарахування відповідачем отриманих коштів на погашення державного боргу за надані киянам послуги пільгового зв'язку є безпідставними, оскільки відповідач визнає отримання відповідних коштів і неодноразово повідомляв позивача про порядок їх зарахування, що підтверджується листами від 31.03.2016 №820000/82С000-2/347, від 03.06.2016 №820000/82С000-2/716 і від 02.08.2016 №820000/82С000-2/950; підстави та періоди, за які проведено зарахування коштів у сумі 22 489 574,85 грн., розглядались судами і з даного приводу є рішення, які набрали законної сили.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 13.02.2017 відмовлено у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

Представники позивача і Управління надали пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

Представник відповідача підтримав доводи, викладені у відзиві на позовну заяву, поданому суду 06.02.2017 у письмовому вигляді, проти задоволення позовних вимог заперечив.

Представник Департаменту політики розгляд позовних вимог залишив на розсуд суду.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають значення для розгляду справи по суті, проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Філія надає телекомунікаційні послуги на пільгових умовах громадянам м. Києва, які підпадають під дію пункту 19 частини першої статті 12, пункту 10 частини першої статті 13, пункту 18 частини першої статті 14, пункту 20 частини першої статті 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», пункту 16 статті 6-4 Закону України «Про жертви нацистських переслідувань», пункту 11 статті 20 і статті 21 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», пункту 6 частини першої статті 6 і частини третьої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист», частини п'ятої статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», пункту 4 частини третьої статті 13 Закону України «Про охорону дитинства» та частини п'ятої статті 49 Закону України «Про прокуратуру».

Відповідно до пункту 3 статті 63 Закону України «Про телекомунікації» та пункту 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 №295, споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, телекомунікаційні послуги надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Згідно з частиною другою статті 97 Бюджетного кодексу України порядок та умови надання субвенцій з державного бюджету місцевим визначаються Кабінетом Міністрів України.

Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення на рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 №256 (далі - Порядок), встановлено механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення компенсаційних виплат за вказані пільги окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Пунктом 2 Порядку встановлено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Відповідно до пункту 3 Порядку головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Розпорядником коштів бюджетного фінансування вказаних соціальних пільг м. Києва є Департамент.

Таким чином, відшкодування витрат, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг, здійснюється відповідачем за рахунок державних субвенцій.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що: інформація, вказана Департаментом в реквізиті «Призначення платежу» в платіжних дорученнях від 26.11.2015 №1386, від 30.11.2015 №1441, від 04.12.2015 №1469, від 23.12.2015 №1552 і від 23.12.2015 №1556, не містить конкретної вказівки на період (місяць), за який здійснюється компенсація послуг пільгового зв'язку; у зв'язку із вказаними помилками Філією при розподілі отриманої компенсації не зараховано ці кошти на погашення державного бюджету у сумі 15 888 604,31 грн.; відповідно до реєстру погашення кредиторської заборгованості за спожиті послуги зв'язку від 02.11.2015 №183 на казначейські рахунки Департаменту перераховано субвенції для погашення боргу минулих років у сумі 1 496 569,15 грн. та поточного боргу у сумі 6 036 730,85 грн., які, в свою чергу, платіжним дорученням від 26.11.2015 №1386 перераховані Філії, а остання повинна була зарахувати отримані кошти на погашення заборгованості минулих років та поточного боргу; Філія не має права на утримання грошових коштів у сумі 22 489 574,85 грн., а тому вказану суму має бути повернута Департаменту як безпідставно отримана Товариством на підставі статті 1212 ЦК України.

Статтею 1212 ЦК України встановлено, що:

особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно i тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником iз чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією iз сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

У постанові Верховного Суду України від 22.01.2013 зі справи № 5006/18/13/2012 викладено правову позицію, згідно з якою аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що цей вид позадоговірних зобов'язань породжують такі юридичні факти: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) вiдсутнiсть для цього правових пiдстав або якщо такi вiдпали.

Правовідносини сторін у цьому спорі регулюються нормами спеціального закону, а тому характер правовідносин, які виникли в силу закону, виключає можливість застосування до них положень статті 1212 ЦК України.

Отже, оскільки між сторонами існують визначені законом правовідносини, а кошти, які позивач просить стягнути з відповідача, отримано останнім як компенсація наданих Філією послуг пільгового зв'язку, то господарський суд міста Києва дійшов висновку, що вимога Департаменту про стягнення з Товариства перерахованих коштів як безпідставно отриманих в силу статті 1212 ЦК України є необґрунтованою, а отже в задоволенні позовних вимог про стягнення 22 489 574,85 грн. слід відмовити.

Згідно зі статтею 33 ГПК України обов'язок доказування тих обставин, на які посилається сторона як на підставу своїх вимог і заперечень, покладається на цю сторону.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на позивача.

Керуючись статтями 43, 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 20.02.2017.

Суддя О. Марченко