ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

17.02.2017 Справа № 29/5005/6896/2011

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Чус О.В. (доповідач),

судді: Парусніков Ю.Б., Чередко А.Є.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2013р. у справі №29/5005/6896/2011

за заявою Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, с. Дослідне Дніпропетровського району Дніпропетровської області

до боржника Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, с. Дослідне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, вул. Наукова,42/72

про визнання банкрутом,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2013 року (головуючий суддя Полєв Д.М.) у задоволенні скарги ДОД ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", м. Дніпропетровськ №140-9-1-00/8-259 від 25.03.2013р. на дії ліквідатора відмовлено, зобов"язано ліквідатора фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 - арбітражного керуючого Шевцова Є.В. у десятиденний строк провести загальні збори кредиторів та створити комітет кредиторів банкрута.

Не погодившись з ухвалою господарського суду, до апеляційної інстанції звернулась ОСОБА_1 із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу в частині зобов'язання ліквідатора фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 - арбітражного керуючого Шевцова Є.В. у десятиденний строк провести загальні збори кредиторів та створити комітет кредиторів банкрута.

Також в апеляційній скарзі зазначено клопотання про відновлення пропущеного процесуального строку на подачу апеляційної скарги. Проте, дане клопотання не може бути розглянуто судом, оскільки існують правові підстави для відмови у прийнятті поданої апеляційної скарги.

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду, ознайомившись з матеріалами справи та апеляційної скарги дійшла висновку про необхідність відмови в прийнятті апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частиною 1 статті 9 Конституції України визначено, що частиною національного законодавства України є Конвенція про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікована Верховною Радою України. Юрисдикція Європейського суду з прав людини є обов'язковою в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції.

Статтею 6 Конвенції детально описані процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі при розгляді цивільного позову в національному суді, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів зауважує на тому, що право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення.

Приписами статті 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 11.09.2013 року по справі №29/5005/6896/2011 апеляційні скарги Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 та ОСОБА_6 залишено без задоволення, а ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2013 року по справі №29/5005/6896/2011 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 23.10.2013 року по справі №29/5005/6896/2011 касаційні скарги Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 та ОСОБА_6 залишено без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 11.09.2013 та ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2013 року у справі №29/5005/6896/2011 залишено без змін.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.05.2016 року у даній справі відмовлено ОСОБА_1 м. Дніпропетровськ у прийнятті апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2013 року у справі №29/5005/6896/2011. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 із доданими матеріалами повернуто скаржнику без розгляду.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 03.08.2016 року у клопотанні ОСОБА_1 про відновлення строку для подання апеляційної скарги відмовлено. Відмовлено ОСОБА_1 у прийнятті апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2013 року у справі №29/5005/6896/2011. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2013 року у справі №29/5005/6896/2011 повернуто.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 27.09.2016 року по справі №29/5005/6896/2011 відмовлено фізичній особі ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку для подання касаційної скарги на ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.05.2016 у справі № 29/5005/6896/2011. Касаційну скаргу фізичної особи ОСОБА_1 повернуто заявнику.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28.12.2016 року клопотання ОСОБА_1 про відновлення строку для подання апеляційної скарги відхилено, відмовлено ОСОБА_1 у прийнятті апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2013 року у справі №29/5005/6896/2011, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2013 року у справі №29/5005/6896/2011 повернуто.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 №7 "Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України" встановлено, що апеляційний господарський суд відмовляє в прийнятті апеляційної скарги на рішення чи ухвалу місцевого господарського суду, яку вже було переглянуто в апеляційному (касаційному) порядку. Відповідні обставини виключають перегляд судових актів суду першої інстанції апеляційним господарським судом. У таких випадках останній повинен відмовити у прийнятті апеляційної скарги і винести з цього приводу відповідну ухвалу: щодо апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції - з посиланням на статті 97, 98 ГПК, а щодо апеляційних скарг на ухвали суду - на статті 91, 98 і 106 ГПК.

Відповідно до ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Правова позиція Вищого господарського суду України щодо зловживання учасників судового засідання своїми процесуальними правами, явно спрямованих на свідоме затягування судового процесу, викладена в Інформаційному листі "Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами у господарському судочинстві" від 15.03.2010 р. N 01-08/140 і, зокрема, це: не подання або несвоєчасне подання стороною у справі, іншим учасником судового процесу доказів з неповажних причин, свідоме заявлення численних необґрунтованих відводів суддям господарських судів, подання необґрунтованих клопотань про вчинення судом процесуальних дій, не передбачених ГПК України, так само подання апеляційних та касаційних скарг щодо процесуальних документів, яких взагалі не існує, нез'явлення в засідання господарського суду представника позивача, якщо його присутність було визнано обов'язковою, може розцінюватися господарським судом як зловживання процесуальними правами. Відповідні дії або бездіяльність з урахуванням конкретних обставин справи може тягти за собою, зокрема, винесення у встановленому порядку окремих ухвал (стаття 90 ГПК України).

У зв'язку з викладеним у Дніпропетровського апеляційного господарського суду відсутні правові підстави для перегляду в апеляційному порядку ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2013 року, а відтак у прийнятті апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 91, 98, 106 Господарського процесуального кодексу України,-

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у прийнятті апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2013 року у справі №29/5005/6896/2011.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2013 року у справі №29/5005/6896/2011 повернути.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя Ю.Б. Парусніков

Суддя А.Є. Чередко