номер провадження справи 24/2/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2017 Справа № 908/3507/16

за позовом: Концерн Міські теплові мережі (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137, )

до відповідача: приватного акціонерного товариства Механомонтаж № 233 (69008, м. Запоріжжя, вул. Штабна, 13)

про стягнення 116 039,93 грн.

суддя Азізбекян Т.А.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 11.07.2016р. № 223/20-19

від відповідача: не прибув

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Запорізької області звернувся Концерн Міські теплові мережі з позовом до приватного акціонерного товариства Механомонтаж № 233 про стягнення з відповідача 116 039,93 грн., з яких: 98 273,52 грн. основного боргу, 13 189,80 грн. інфляції та 4 576,61 грн. 3% річних.

Ухвалою від 03.01.2017р. порушено провадження у справі № 908/3507/16, присвоєно справі номер провадження 24/2/17, розгляд справи призначено на 15.02.2017р.

Судове засідання проводилося без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

У засіданні суду 15.02.2017р. оголошено вступну і резолютивну частини рішення.

Позивач підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі та пояснив, що 31.03.2015р. між сторонами укладений договір (усний) на загальну суму 351 273,52 грн. з ПДВ. 02.04.2015р. відповідно до додаткового договору до договору купівлі-продажу (усного) від 31.03.2015р., текст договору викладено в новій редакції, на виконання умов якого відповідачу передано товар на суму 351 273,52 грн. Відповідачем сплачено попередню оплату за товар в сумі 253 000,00 грн. До цього часу товар не оплачений покупцем, внаслідок чого за відповідачем рахується основна заборгованість у розмірі 98 273,52 грн. За неналежне виконання грошового зобовязання відповідачу за період з 02.06.2015р. по 20.12.2016р. (включно) нараховано 4 576,61 грн. 3% річних та 13 189,80 грн. інфляції. З урахуванням викладеного, просить суд позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, витребувані документи та письмовий відзив не надав. Про час та місце слухання справи відповідач повідомлений належним чином.

Згідно зі ст. 75 ГПК України справу розглянуто за наявними матеріалами, які суд визнав достатніми для вирішення спору по суті.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

31.03.2015р. між Концерном «Міські теплові мережі» (Продавець) та приватним акціонерним товариством «Механомонтаж № 233» (Покупець) укладено договір купівлі - продажу (усний) на загальну суму 351 273,52 грн.

02.04.2015р. сторонами укладено додатковий договір до договору купівлі - продажу (усного) від 31.03.2015р., за умовами якого (п. 1.1.) в порядку та на умовах, визначених цим договором, Продавець зобов'язується передати у власність Покупцеві, а Покупець зобовязується прийняти трубу ТГ1 (товар) та сплатити його вартість.

Найменування, загальна кількість, одиниця виміру, ціна за одиницю виміру та загальна ціна товару визначена сторонами в п.1.2 договору.

Згідно п. 2.1. договору, загальну суму договору становить 351 273,52 грн.

Порядок розрахунків між Продавцем та Покупцем передбачений пунктом 3.1 розділу З договору, відповідно до якого Покупець здійснює попередню оплату Товару (партії Товару) у розмірі 253 000,00 грн. шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок Продавця на підставі виставленого Продавцем рахунку протягом 5 календарних днів з моменту виставлення рахунку. Решта від вартості замовленої партії Товару сплачується з відтермінуванням платежу десять календарних днів з дати поставки Товару, що підтверджується видатковою накладною.

Відповідно п.3.2 договору, датою здійснення оплати за Товар вважається дата зарахування коштів на рахунок Продавця. За узгодженням сторін можливі інші форми оплати, що не суперечить чинному законодавству.

Продавець зобовязується передати товар згідно п.1.2 цього договору протягом 60 календарних днів з моменту отримання Покупцем коштів (п.4.1).

Відповідно до п .4.5 договору, одночасно з Товаром Покупцю передаються товаросупроводжувальні документи (видаткова накладна).

Пунктом 8.1 договору сторонами обумовлено, що договір вступає в силу з дати його підписання та скріплення печатками і діє до 31 червня 2015 року. Згідно ст.631 Цивільного кодексу У сторони домовились, що умови даного договору застосовуються до відносин між ними, які виникли з 31.03.2015р.

Водночас п.8.2. передбачає, що закінчення строку цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, які мали місце під час дії цього договору.

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України (ГК України), майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобовязання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобовязана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватись від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку. Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України (ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Аналогічний припис містить Господарський кодекс України, п. п. 1, 7 ст. 193 якого встановлено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ст. 692 ЦК України, покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач передав відповідачу обумовлений п.1.2 договору товар на загальну суму 351 273.52 грн., а саме: 20.05.2015р. передано товар на суму 213 243,68 грн.; 22.05.2015р. - на суму 128 224,22 грн. та 05.06.2015р. - на суму 9 805,62 грн., про що свідчать видаткові накладні № 8665 від 05.06.2015р., № 6936 від 20.05.2015р. № 7524 від 22.05.2015р. та довіреності, які видані уповноваженій особі відповідача.

Відповідачу був виставлений рахунок - фактура № 8334/8334 від 31.03.2015р. на оплату товару на суму 351 273,52 грн. На виконання п. 3.1. договору, відповідачем сплачено попередню оплату в сумі 253 000,00 грн. (банківська виписка з особового рахунку за 31.03.2015р.).

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач свої зобовязання щодо оплати товару, всупереч умов договору та вимог чинного законодавства України, в обумовлений договором строк у повному обсязі не виконав, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість в сумі 98 273,52 грн.

Позивач направив на адресу відповідача вимогу за вих. № 5663/20 від 18.10.2016р. про сплату заборгованості до 26.10.2016р. Вимога надіслана позивачем 18.10.2016р. цінним листом з оголошеною цінністю та описом вкладення на адресу відповідача, що значиться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та яка зазначена відповідачем у договорі: 69008. м. Запоріжжя, вул. Штабна. 13, , про що свідчать квитанція, опис вкладення. Однак, вимога залишена відповідачем без реагування.

Факт порушення відповідачем умов, визначених змістом зобовязання, та факт несплати відповідачем у визначений зобовязанням термін вартості отриманого товару, суд вважає доведеним. Доказів погашення суми боргу за отриманий товар відповідачем суду не надано.

Враховуючи вимоги ст. 599 ЦК України, згідно якої зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином, суд вважає правомірними вимоги позивача про стягнення з відповідача суми 98 273,52 грн. основного боргу та задовольняє їх у повному обсязі.

Крім того, в звязку з тим, що відповідач прострочив оплата вартості отриманого товару, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних у розмірі 4 576,61 грн. за період з 02.06.2015р. по 20.12.2016р. 13 189,80 грн. інфляції.

У відповідності до положень чинного законодавства захист цивільних прав здійснюється, зокрема, шляхом стягнення з особи, яка порушила право, завданих збитків, а у випадках передбачених законодавством або договором, неустойки (штрафу, пені), а також інших засобів передбачених законодавством.

До інших засобів захисту цивільних прав, у відповідності до ст. 625 ЦК України, відносяться втрати від інфляції та 3 % річних.

Статтю 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вимоги в цій частині є доведеними, законними та задовольняються судом.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обовязки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Статтями 42, 43 ГПК України встановлено, що господарський судовий процес здійснюється на засадах змагальності та рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. При цьому принцип змагальності передбачає покладання тягаря доказування на сторони, покладання на них відповідальності за доведеність їхніх вимог чи заперечень; вимагає від сторін ініціативи та активності в реалізації їхніх процесуальних прав.

Статтею 22 ГПК України встановлено загальний обовязок сторін добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, вживати заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи.

В даному випадку, відповідач своїм правом на участь у судовому розгляді справи не скористався, письмових пояснень не надав, проти позову не заперечив, доказів погашення заборгованості у повному обсязі суду не надав.

З урахуванням викладеного, позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір у справі в сумі 1 740,60 грн. відноситься на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4-5, 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Механомонтаж № 233» (69008, м. Запоріжжя, вул. Штабна, 13, ) на користь Концерну «Міські теплові мережі» (69091, м Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137, , поточний рахунок № 5666 у ПАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», МФО 322001) - 98 273 (девяносто вісім тисяч двісті сімдесят три) грн. 52 коп. основного боргу, 4 576 (чотири тисячі пятсот сімдесят шість) грн. 61 коп. 3% річних, 13 189 (тринадцять тисяч сто вісімдесят девять) грн. 80 коп. втрати від інфляції та 1 740 (одна тисяча сімсот сорок) грн. 60 коп. судового збору.

Видати наказ.

Рішення оформлене у повному обсязі та підписане 20.02.2017р.

Суддя Т.А. Азізбекян