РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2017Справа №910/23149/16

Суддя господарського суду міста Києва Підченко Ю.О.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра"

до відповідачів: 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегаполісжитлобуд";

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінексперт"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Національний банк України

про визнання договору недійсним,

за участю представників:

від позивача: не з'явився;

від відповідача-1: Вронський О.О. - представник за довіреністю;

від відповідача-2: Лєвєнцова К.В. - представник за довіреністю;

від третьої особи: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ: Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Надра" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегаполісжитлобуд" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінексперт" про визнання договору безпроцентної позики від 17.06.2016 № 1706/3 укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мегаполісжитлобуд" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінексперт" недійсним.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що укладений між відповідачем-1 та відповідачем-2 договір безпроцентної позики від 17.06.2016 № 1706/3 суперечить умовам укладеного між позивачем та відповідачем-1 консорціумного кредитного договору від 24.09.2012 № 37/2012-КК, а саме пункту 4.3.19, яким передбачено, що позичальник (ТОВ "Мегаполісжитлобуд") зобов'язується не укладати будь-які інші кредитні договори та договори позики, договори фінансової допомоги або інші договори, що встановлюють зобов'язання для позичальника та не проводить емісію цінних паперів без попереднього письмового погодження з ПАТ "Комерційний банк "Надра", останній вважає, що даний договір відповідно до ст.ст. 203, 215 ЦК України повинен бути визнаний недійсним як такий, що суперечить умовам укладеного між позивачем та відповідачем-1 кредитного договору.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 19.12.2016 до участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Національний банк України.

Учасників судового процесу було належним чином повідомлено про час та місце проведення судового засідання, тому судом з урахуванням вимог ст. ст. 42, 43 ГПК України створені всі необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед законом.

Позивач у судове засідання не з'явився.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Мегаполісжитлобуд" подало відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечив, зазначило, що позивач не є стороною оскаржуваного договору, а при укладенні даного договору ним не було порушено умов кредитного договору на норм чинного законодавства України, просив у позові відмовити.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінексперт" у відзиві на касаційну скаргу проти позову заперечило, вважає, що оспорюваний договір позики було укладено без порушень, у відповідності до вимог закону, а позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими.

Неприбуття у судове засідання представників позивача та третьої особи, які були належним чином повідомлені про час та місце проведення судового засідання не перешкоджає розгляду спору по суті згідно вимог ст. 75 ГПК України, оскільки до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій.

З'ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка підлягає застосуванню, заслухавши заперечення відповідачів, суд встановив:

Позов мотивовано тим, що 24.09.2012 між ПАТ "Банк "Кліринговий дім", ПАТ "Комерційний банк "Надра" та ТОВ "Мегаполісжитлобуд" (позичальник) було укладено консорціумний кредитний договір від 24.09.2012 №37/2012-КК (далі - Кредитний договір), відповідно до якого з метою кредитування позичальника, згідно умов договору про здійснення консорціумного кредитування від 24.09.2012 № 37/2012 створено банківський консорціум у складі банків: ПАТ "Банк "Кліринговий дім" (Банк-координатор) та ПАТ "Комерційний банк "Надра" (Банк-учасник) та укладено цей договір. Банки-учасники консорціуму зобов'язуються надати на умовах цього договору, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати та повернути передбаченим цим договором строки кредит у формі не відновлювальної кредитної лінії із лімітом кредитування 930 000 000 грн. та сплатити проценти за користування кредитом, комісійні винагороди та інші платежі в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п. 1.3 Кредитного договору Банки-учасники домовилися щодо своєї участі в кредитуванні позичальника таким чином: частину кредиту у формі не поновлювальної кредитної лінії в межах ліміту кредитування в розмірі 130 000 000 грн. надає Банк-координатор; частину кредиту у формі не поновлювальної кредитної лінії в межах ліміту кредитування в розмірі 800 000 000 грн. надає Банк-учасник.

Згідно з п. 1.7 Кредитного договору погашення основного боргу за кредитом, сплати процентів за користування кредитом, комісійних винагород, пені, штрафів, та інших платежів за договором позичальник зобов'язаний сплачувати Банкам-Учасникам шляхом їх перерахування на рахунок № 4, відкритий в АБ "КЛІРИНГОВИЙ ДІМ" та які підлягають розподілу в порядку та розмірах визначених у цьому договорі.

З моменту укладення Кредитного договору між сторонами договору було укладено додаткові договори, якими, зокрема, змінено кінцевий термін сплати позичальником нарахованих Банком-Учасником процентів за користування кредитними коштами за певний період та збільшено ліміт непоновлювальної кредитної лінії.

Додатковим договором від 05.09.2014 № 36 до Кредитного договору сторони виклали п. 1.10.2.6 у новій редакції: проценти за користування кредитними коштами в межах кредитної лінії, що будуть нараховані Банком-учасником за період з 01.02.2015 по 31.03.2015 включно сплачуються позичальником не пізніше 30.05.2015.

У відповідності до умов кредитної лінії від 09.08.2013 № 2/1/2-1/2013/980-КЛ/25 ПАТ "Комерційний банк "Надра" виконало взяті на себе зобов'язання за кредитною лінією в повному обсязі та надало ТОВ "Мегаполісжитлобуд" грошові кошти. Однак, ТОВ "Мегаполісжитлобуд" порушило умови п. 1.10.2 Кредитного договору щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами в межах кредитної лінії.

Відповідно до п. 4.3.19 Кредитного договору позичальник зобов'язується не укладати будь-які інші кредитні договори та договори позики, договори фінансової допомоги або інші договори, що встановлюють зобов'язання для позичальника та не проводить емісію цінних паперів без попереднього письмового погодження з ПАТ "Комерційний банк "Надра".

17.06.2016 між ТОВ "Фінексперт" (позикодавець, відповідач-2) та ТОВ "Мегаполісжитлобуд" (позичальник, відповідач-1) укладено договір позики № 1706/3 (далі - Договір позики), відповідно до якого позикодавець передає у власність позичальнику грошові кошти (позика), а позичальник зобов'язується повернути її позикодавцеві в порядку та у строк, визначені цим договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частинами 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 3 ст.1049 ЦК України передбачено, що позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Позивач стверджує, що з Єдиного державного реєстру судових рішень йому стало відомо, що 23.08.2016 господарським судом м. Києва прийнято рішення у справі № 910/14298/16, яким стягнуто з ТОВ "Мегаполісжитлобуд" на користь ТОВ "Фінексперт" 481 104,66 грн. у зв'язку з неналежним виконанням ТОВ "Мегаполісжитлобуд" Договору позики.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що укладений між відповідачем-1 та відповідачем-2 Договір позики суперечить умовам укладеного між позивачем та відповідачем-1 Кредитного договору, а саме пункту 4.3.19, тому просить визнати Договір позики недійсним.

Дослідивши правову норму, яка підлягає застосуванню у спірних відносинах сторін, суд дійшов висновку, що доводи позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Частиною 3 ст. 215 ЦК України встановлено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Позивач, не є стороною оспорюваного ним правочину, серед підстав позову вказує на те, що Договір позики є таким, що укладений ТОВ "Мегаполісжитлобуд" без згоди банку, наявність якої необхідна в силу п. 4.3.19 Кредитного договору.

Однак умови п. 4.3.19 Кредитного договору, а саме зобов'язання позичальника (ТОВ "Мегаполісжитлобуд") не укладати будь-яких інших кредитних договорів, договорів позики, договорів фінансової допомоги або інших договорів, що встановлюють зобов'язання для позичальника та не проводить емісію цінних паперів без попереднього письмового погодження з ПАТ "Комерційний банк "Надра", власне, виходять за межі правового регулювання кредитного договору, визначених нормами Цивільного кодексу України та певною мірою означають втручання у господарську діяльність суб'єкта господарювання, в той час, коли в силу ст. 44 ГК України підприємництво здійснюється на основі: вільного вибору підприємцем видів підприємницької діяльності; самостійного формування підприємцем програми діяльності, вибору постачальників і споживачів продукції, що виробляється, залучення матеріально-технічних, фінансових та інших видів ресурсів, використання яких не обмежено законом, встановлення цін на продукцію та послуги відповідно до закону; вільного найму підприємцем працівників; комерційного розрахунку та власного комерційного ризику; вільного розпорядження прибутком, що залишається у підприємця після сплати податків, зборів та інших платежів, передбачених законом; самостійного здійснення підприємцем зовнішньоекономічної діяльності, використання підприємцем належної йому частки валютної виручки на свій розсуд.

Відповідно до ст. 67 ГК України підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Таким чином, обмеження ТОВ "Мегаполісжитлобуд" умовами Кредитного договору щодо можливості вчинення ним відповідних правочинів у процесі своєї господарської діяльності поза правовідносин, що виникають за кредитним договором, тобто фактичне обмеження його господарської правосуб'єктності як учасника господарських відносин порушує баланс інтересів сторін та не відповідає загальним засадам добросовісності, справедливості та розумності.

Крім того, ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 31.01.2017 у справі 910/14298/16 за результатами розгляду апеляційної скарги ПАТ "Комерційний банк "Надра" на рішення господарського суду м. Києва від 23.08.2016, яким позовні вимоги ТОВ "Фінексперт" до ТОВ "Мегаполісжитлобуд" задоволено та стягнуто 481 104,66 грн. у зв'язку з неналежним виконанням ТОВ "Мегаполісжитлобуд" Договору позики, припинено апеляційне провадження та залишено апеляційну скаргу ПАТ "Комерційний банк "Надра" без розгляду, встановлено, що рішенням господарського суду м. Києва від 23.08.2016 не вирішено питання про права та обов'язки ПАТ "Комерційний банк "Надра", а відтак і порушення Кредитного договору при укладенні Договору позики.

Стаття 33 ГПК України зобов'язує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог статті 34 ГПК України визначає, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Втім ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог статті 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Позивачем не доведено наявність визначених нормами ст. 203 ЦК України обставин, що можуть слугувати підставою для визнання Договору позики недійсним, більше того положення наведеної статті у взаємозв'язку зі ст. 215 ЦК України в будь-якому разі не пов'язують недійсність правочину із обставинами невідповідності його умов умовам іншого договору, які встановлюють певні обмеження щодо однієї зі сторін, пов'язані з її господарською діяльністю.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 01.12.2004 № 18-рп/2004 під охоронюваними законом інтересами необхідно розуміти прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Отже, охоронюваний законом інтерес є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони.

Аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку, що підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, чи охоронюваного законом інтересу, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Аналогічних висновків дійшов Верховний суд України в постанові від 21.10.2015 у справі № 3-649гс15.

Позивач, обґрунтовуючи недійсність Договору позики вказує на невідповідність самого факту укладення цього договору як такого, що суперечить умовам Кредитного договору, що встановлює певні обмеження позичальника. Однак, позивачем не доведено, яким чином укладення відповідачами Договору позики порушує права позивача, який стороною оспорюваного ним договору не є, в тому числі, яким чином договір позики зачіпає інтереси позивача як кредитодавця за кредитним договором.

За таких обставин, у зв'язку з недоведеністю викладених у позові доводів, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегаполісжитлобуд" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінексперт" про визнання договору безпроцентної позики від 17.06.2016 №1706/3 недійсним, не підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача - Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Надра", згідно ст. 44, 49 ГПК України.

У судовому засіданні, яке відбулося 10.02.2017, згідно частини 2 статті 85 ГПК України було проголошено скорочений текст рішення, а саме його вступну та резолютивні частини.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 203, 215, 1046, 1049, 1054 ЦК України, ст. ст. 42, 43, 33, 34, 43, 44, 49, 82, 84, частиною другою та третьою ст. 85 ГПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегаполісжитлобуд" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінексперт" відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено - 15.02.2017

Суддя Ю.О.Підченко