КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"20" лютого 2017 р. Справа №925/281/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Мальченко А.О.

Калатай Н.Ф.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Золекс» на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 06.02.2017

у справі 925/281/14 (суддя - Спаських Н.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Золекс»

про звернення стягнення на нерухоме майно

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» звернулось до Господарського суду Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Золекс» про звернення стягнення на предмети іпотеки в рахунок погашення боргу третьої особи за кредитними зобов'язаннями на суму 78 757 420,16 доларів США та 40 715 801,33 грн.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 06.02.2017 було призначено у справі доопрацювання (актуалізацію) висновку експерта за результатами проведення судової оціночно-земельної експертизи від 15.01.2016 року № 1383/14-23. Провадження у справі зупинено на час проведення доопрацювання (актуалізації) висновку експерта.

Не погодившись з прийнятою Господарським судом Черкаської області ухвалою від 06.02.2017, відповідач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Золекс», 10.02.2017 надіслав апеляційну скаргу (вх. №09-08.3/1356 від 16.02.2017), в якій просить ухвалу Господарського суду Черкаської області змінити, призначити у справі оціночно-земельну експертизу об'єкту іпотеки, земельної ділянки, на вирішення якої поставити питання «Яка початкова ціна предмета іпотеки за іпотечним договором №151108Z19 від 14.03.2008, укладеним між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та ТОВ «Золекс» для його подальшої реалізації?».

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що відповідач оскаржує ухвалу Господарського суду Черкаської області від 06.02.2017 саме в частині призначення доопрацювання (актуалізації) висновку експерта за результатами вже проведеної судової оціночно-земельної експертизи від 15.01.2016. При цьому, апеляційна скарга позивача мотивована тим, що місцевим господарським судом не було враховано, що за період після проведення судової оцінки відбулась істотна зміна у фізичному стані об'єкта оцінки та істотна зміна у стані ринку подібного майна, наявність чого унеможливлює призначення доопрацювання (актуалізацію) проведеної оцінки, а є підставою для призначення нової судової оціночно-земельної експертизи.

Дослідивши матеріали поданої апеляційної скарги, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду відмовляє у її прийнятті з огляду на наступне.

Приписами статті 129 Конституції України встановлено основні засади судочинства, до яких віднесено, зокрема, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Зазначена конституційна норма конкретизована законодавцем у ст. 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення, а також на перегляд справи Верховним Судом України.

Отже, реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення названим Законом ставиться в залежність від положень процесуального закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України якщо господарський спір не вирішується по суті (відкладення розгляду справи, зупинення, припинення провадження у справі, залишення позову без розгляду тощо), господарський суд виносить ухвалу.

Згідно з ч. 1-2 ст. 41 ГПК України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу. Остаточне коло питань, які мають бути роз'яснені судовим експертом, встановлюється господарським судом в ухвалі.

Призначення у справі судової експертизи відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 79 ГПК України є підставою для зупинення провадження у справі. Ухвалу про зупинення провадження може бути оскаржено.

З огляду на те, що під час розгляду справи вже була призначена та проведена судова оціночно-земельна експертиза предмета іпотеки, висновок якої від 15.01.2016 №1383/14-23 наявний в матеріалах справи, суд першої інстанції з метою встановлення достовірної початкової ціни реалізації предмету іпотеки на момент продажу, дійшов висновку про необхідність актуалізації висновку експерта на нову дату, з чим не погодився відповідач у справі та подав апеляційну скаргу.

Колегія суддів зазначає, що частина 1 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили. Ухвали місцевого господарського суду оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення господарського суду лише у випадках, передбачених статтею 106 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 106 ГПК України передбачено перелік ухвал суду, які підлягають оскарженню окремо від рішення суду. Тобто ухвали місцевого господарського суду, які прямо не передбачені частиною 1 статтею 106 ГПК, не можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення господарського суду, оскільки в такому випадку згідно ч. 2 ст. 106 ГПК України заперечення сторони на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, повинні включатися до апеляційної скарги на рішення суду і такі заперечення на ухвалу розглядаються апеляційною інстанцією в сукупності зі всіма доводами.

Разом з цим, як вбачається із ч. 1 ст. 106 ГПК України, зазначеною нормою не передбачено, що ухвали суду про призначення у справі доопрацювання (актуалізацію) висновку експерта за результатами вже проведеної судової експертизи підлягають оскарженню окремо від рішення суду. До ухвал, які підлягають оскарженню окремо від рішення суду, ст. 106 ГПК України віднесено ухвалу про зупинення провадження у справі.

Однак, як вбачається зі змісту апеляційної скарги, відповідач не оскаржує зупинення судом провадження у справі, а не погоджується саме з призначенням судом доопрацювання (актуалізації) висновку експерта. Доводи апеляційної скарги стосуються виключно призначеної актуалізації, з урахуванням чого апелянт просить змінити ухвалу суду саме в частині призначення у справі доопрацювання (актуалізації) висновку експерта та призначити у справі судову оціночну-земельну експертизу.

Враховуючи те, що ухвали суду як про призначення у справі експертизи, так і про призначення у справі доопрацювання (актуалізації) висновку експерта за результатами вже проведеної судової експертиза відповідно до ст 41, 106 ГПК України не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, то наведене виключає перегляд оскаржуваної ухвали суду в апеляційному порядку окремо від рішення.

Колегія суддів також звертає увагу, що відповідно до ч. 5-6 ст. 42, ст. 43 ГПК України висновок судового експерта для господарського суду не є обов'язковим і оцінюється господарським судом за правилами, встановленими статтею 43 цього Кодексу. Відхилення господарським судом висновку судового експерта повинно бути мотивованим у рішенні. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Таким чином, висновки суду першої інстанції по суті спору, прийняті на підставі дослідження певних доказів, відхилення інших доказів; заперечення сторін щодо таких висновків чи інших процесуальних дій суду, вчинених під час розгляду справи по суті, зазначаються сторонами саме в апеляційних скаргах на рішення суду, в межах розгляду якої апеляційний господарський суд відповідно до приписів ст. 99 ГПК України, користуючись правами суду першої інстанції, може самостійно призначити судову експертизу та надає свій висновок щодо дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішення спору по суті..

Відповідно до частини 2 ст. 106 ГПК України у разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, місцевий господарський суд повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

Разом з цим, згідно з ч. 2 п. 5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 17.05.2011 року «Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України» якщо апеляційну скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, місцевий господарський суд згідно з частиною другою статті 106 ГПК повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню. Якщо ж місцевий господарський суд помилково не повернув апеляційну скаргу та направив її до апеляційного господарського суду, то останній відмовляє в прийнятті такої скарги з посиланням на статтю 91 та частину другу статті 106 ГПК.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 17.05.2011 року наслідки подання апеляційних скарг на ухвали місцевого господарського суду, які не піддягають оскарженню окремо від рішення суду, визначено частиною другою статті 106 ГПК.

Враховуючи те, що ухвала Господарського суду Черкаської області від 06.02.2017 в частині призначення доопрацювання (актуалізацію) висновку експерта за результатами проведеної судової оціночно-земельної експертизи не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, ця обставина є підставою для відмови в прийнятті до провадження апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Золекс» на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 06.02.2017 у справі №925/281/14 на підставі ст. 91, ч. 2 ст. 106 ГПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 86, 91, 106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в прийнятті апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Золекс» на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 06.02.2017 у справі №925/281/14.

2. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Золекс» на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 06.02.2017 у справі №925/281/14 повернути скаржнику.

3. Матеріали оскарження справи №925/281/14 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Головуючий суддя Г.А. Жук

Судді А.О. Мальченко

Н.Ф. Калатай