ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" лютого 2017 р. Справа № 911/3717/16

Суддя господарського суду Київської області Подоляк Ю.В., розглянувши справу

за позовом Управління комунальної власності Броварської міської ради, м. Бровари
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Бровари
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору1. Виконавчий комітет Броварської міської ради Київської області, м. Бровари 2. Комунальне підприємство Броварської міської ради Київської області «Житлово-експлуатаційна контора 3», м. Бровари
про стягнення заборгованості та виселення з нежитлового приміщення
за участю представників:

позивача:ОСОБА_2 дов. від 04.01.2017 № 06/02
відповідача: ОСОБА_3 дов. від 22.03.2016 № 984
третіх осіб:не зявились, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином
суть спору:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Управління комунальної власності Броварської міської ради (далі позивач) до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі відповідач), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Виконавчий комітет Броварської міської ради Київської області (далі третя особа 1), Комунальне підприємство Броварської міської ради Київської області «Житлово-експлуатаційна контора 3» (далі третя особа 2) про стягнення 37909,07 грн., з яких 22186,03 грн. заборгованість з орендної плати, 3330,86 грн. пеня, 12392,18 грн. штрафні санкції та виселення відповідача з займаного нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: вул. Черняховського, 13, м. Бровари, Київська обл., загальною площею 13,9 кв.м.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань за договором оренди нерухомого майна територіальної громади м. Бровари від 30.04.2012 № 119/67 щодо здійснення орендних платежів у строк визначений договором та неповернення орендованого приміщення після припиненням договору у звязку з закінченням строку на який його було укладено.

Присутній в судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити з мотивів викладених в позові.

Присутній в судовому засіданні представник відповідача усно проти позовних вимог в частині заявленої до стягнення суми 22186,03 грн. заборгованості з орендної плати не заперечував. Проте, з поданого до суду відзиву на позовну заяву, вбачається, що відповідач заперечує проти задоволення позову в повному обсязі з підстав, які зводяться до того, що позивач не довів необхідності стягнення з відповідача заявленої до стягнення суми та не довів того, що орендоване приміщення експлуатується відповідачем після припинення строку дії договору. Також відповідач зазначає що умовам договору передбачене подвійне стягнення пені за несвоєчасне виконання грошових зобовязань, що не узгоджується з приписати ст. 61 Конституції України. За вказаних обставин, відповідач у своєму відзиві просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Третя особа 1 Виконавчий комітет Броварської міської ради Київської області, належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявилась. Проте, від третьої особи 1 надійшли пояснення по справі від 30.12.2016 № 2-15/7207, в яких зазначено, що третя особі 1 позов підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу без участі представника Виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області.

Третя особа 2 Комунальне підприємство Броварської міської ради Київської області «Житлово-експлуатаційна контора 3», належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявилась. Проте, від третьої особи 2 надійшли письмові пояснення від 23.01.2017 № 05-80, в яких КП Броварської міської ради Київської області «Житлово-експлуатаційна контора 3» позовні вимоги позивача підтримує в повному обсязі. Також, від третьої особи 2 надійшла заява від 14.02.2017 № 05-128, в якій остання просить суд проводити розгляд справи без участі представника третьої особи 2.

Враховуючи, що неявка третіх осіб в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності представників третіх осіб за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, присутніх в судовому засіданні, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

Між Комунальним підприємством Броварської міської ради Київської області «Служба замовника» (далі орендодавець) та відповідачем у справі (далі орендар) було укладено договір оренди нерухомого майна територіальної громади м. Бровари від 30.04.2012 № 119/67 (далі договір) відповідно до умов якого, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування комунальне майно нежитлове приміщення, що розташоване за адресою: м. Бровари, вул. Черняховського, 13, загальною площею 13,90 м2, вартість якого визначена згідно акту оцінки/незалежною оцінкою станом на 31.03.2012 і становить 43000 (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 3.1 договору орендна плата визначається на підставі чинної методики розрахунку плати за користування майном територіальної громади м. Бровари, затвердженої рішенням Броварської міської ради і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку березень 2012 року 716,67 грн. Орендна плата за перший місяць оренди травень 2012 року визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції: за квітень травень 2012 року. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється в порядку, визначеному чинним законодавством.

Згідно п. 3.2 договору орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць.

Пунктом 3.3 договору визначено, що орендна плата перераховується орендодавцю на розрахунковий рахунок щомісячно не пізніше 15-го числа наступного місяця.

Пунктами 5.2, 5.3.1 договору орендар зобовязався своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. До 10-го числа наступного місяця отримувати у орендодавця рахунок на сплату орендної плати.

Цей договір чинний з 01.05.2012 по 31.03.2015 включно (п. 11.1 договору).

Згідно п. 3.8 договору у разі припинення (розірвання) договору оренди орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передачі включно. Закінчення строку дії договору оренди не звільняє орендаря від обовязку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, враховуючи штрафні санкції.

У відповідності до п. 11.7 договору в разі використання орендованого майна після закінчення терміну дії договору оренди орендарем, який був належним чином повідомлений про закінчення строку дії договору оренди та небажання продовжувати договір оренди, орендар зобовязаний відшкодувати орендодавцю понесені ним витрати, в тому числі орендну плату, комунальні платежі та штрафні санкції, за час самовільного використання майна.

На виконання умов договору орендодавець передав, а відповідач прийняв в оренду нежитлове приміщення на першому поверсі житлового будинку за адресою: м. Бровари, вул. Черняховського, 13, загальною площею 13,9 м2, що підтверджується актом приймання-передачі орендованого майна від 01.05.2012, який підписаний в двосторонньому порядку повноважними представниками орендодавця та відповідача та їх підписи скріплені печатками підприємств, копія якого залучена до матеріалів справи.

Рішенням Виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області «Про визначення орендодавця обєктів комунальної власності територіальної громади м. Бровари» від 12.03.2013 № 103 вирішено визначити орендодавцем рухомого і нерухомого майна (нежитлових приміщень, будівель та споруд) комунальної власності територіальної громади м. Бровари управляння комунальної власності Броварської міської ради.

Додатковою угодою від 01.04.2013 про зміну сторони договору оренди від 30.04.2012 № 119/67 вирішено з 01.04.2013 на підставі рішення Виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області «Про визначення орендодавця обєктів комунальної власності територіальної громади м. Бровари» від 12.03.2013 № 103 внести зміни до договору оренди від 30.04.2012 № 119/67 нежитлового приміщення розташованого за адресою: м. Бровари, вул. Черняхівського, 13, загальною площею 13,90 кв.м., що знаходиться на балансі Комунального підприємства Броварської міської ради «Житлово-експлуатаційна контора-3», яке передане в оренду, з метою використання під офіс, а саме: в частині назви орендодавця замість Комунального підприємства Броварської міської ради Київської області «Служба замовника», викласти: Управління комунальної власності Броварської міської ради. Також вирішено внести зміни в частині реквізитів орендодавця.

Звертаючись з даним позовом позивач зазначає, що відповідач в супереч умов договору оренди не виконував належним чином взяті на себе договірні зобовязання щодо здійснення розрахунку зі сплати орендних платежів та не повернув орендоване приміщення після припинення договору у звязку з закінчення строку на який його було укладено.

Оскільки відповідачем допущено порушення умов договору оренди та вимог чинного законодавства, яким регулюються відносини у сфері оренди комунального майна, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість з орендної плати за період користування майном з 01.04.2013 по 15.11.2016 в розмірі 22186,03 грн. та виселити відповідача з нежитлового орендованого приміщення.

Згідно зі статтею 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 3 ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» передбачено, що орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності (ч. 1 ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»).

Статтею 291 Господарського кодексу України передбачено, що договір оренди припиняється у разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено. Правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму ЦК України.

У відповідності до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» договір оренди припиняється в разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

Частиною першою статті 785 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі припинення договору найму наймач зобовязаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Згідно ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Відповідно до ч. 2 ст. 795 Цивільного кодексу України повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору.

Відповідно до абз. 4 п. 5.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна» з урахуванням положень статті 795 Цивільного кодексу України та умов договору, якщо останніми передбачено, що після закінчення або дострокового розірвання договору оренди нарахування орендної плати за фактичне користування майном припиняється з моменту підписання акта приймання-передачі приміщень орендодавцеві, нарахування орендної плати за відповідний період є правомірним.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Проте, всупереч згаданих приписів закону, положень укладеного між сторонами договору, відповідач не виконав своїх зобовязань щодо здійснення розрахунку зі сплати орендних платежів, орендоване майно після припинення договору оренди у звязку з закінчення строку, на який його було укладено, не повернув, в звязку з чим за ним на час розгляду справи рахується заборгованість по орендній платі за фактичне користування майном за період 01.04.2013 по 15.11.2016 в розмірі 22186,03 грн. Доказів сплати зазначеної заборгованості відповідач суду не надав.

Враховуючи зазначені вище приписи законодавства та положення договору, укладеного між сторонами у справі, зокрема, п. 3.8, 11.7 договору суд визнає обґрунтованими та доведеними вимоги позивача щодо стягнення з відповідача орендної плати за фактичне користування майном за період з 01.04.2013 по 15.11.2016 в розмірі 22186,03 грн.

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, суд вважає, що позивачем правомірно заявлено позов про стягнення з відповідача заборгованості по орендній платі за фактичне користування майном за період з 01.04.2013 по 15.11.2016 в розмірі 22186,03 грн.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 02.09.2014 у справі № 3-85гс14, постанові Вищого господарського суду України від 22.11.2016 у справі № 920/314/16.

Позивач на підставі п. 3.5 договору просить суд за несвоєчасну сплату орендних платежів стягнути з відповідача пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, від суми заборгованості за кожен день прострочки, розмір якої за розрахунком позивача за прострочення орендних платежів за загальний період прострочення з 29.08.2015 по 15.11.2016 складає 3330,86 грн.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, а згідно частини першої ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» визначає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Крім того, відповідно до частини 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Здійснений позивачем розрахунок пені є арифметично вірними, відповідає вказаним вимогам законодавства та обставинам справи, а тому вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Також, позивач на підставі п. 3.6 договору просить стягнути з відповідача за несвоєчасну сплату орендних платежів понад три місяці, штраф в розмірі 0,5% від суми заборгованості за кожен день несплати, що за розрахунком позивача за загальний період прострочення з 16.09.2014 по 15.11.2016 складає 12392,18 грн.

Згідно ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Відповідно до п. 3.6 договору у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, орендар також сплачує штрафні санкції у розмірі 0,5% від суми заборгованості за кожен день несплати.

Суд зазначає що у п. 3.6 договору сторони встановили неустойку у вигляді пені, яку позивач помилково визначає штрафом.

У свою чергу, пунктом 3.5 договору сторони вже передбачили нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожен день прострочки.

Враховуючи, що умовами договору передбачене подвійне стягнення пені за несвоєчасне виконання грошових зобовязань, що не узгоджується із приписами статті 61 Конституції України відповідно до якої, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, суд відмовляє в задоволенні вимоги позивача про стягнення з відповідача 12392,18 грн. пені, яку позивач помилково визначив як штраф.

З огляду на зазначене та враховуючи, що борг відповідача перед позивачем на час прийняття рішення не погашений, його розмір підтверджується наявними матеріалами справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по орендній платі в розмірі 22186,03 грн., пені в розмірі 3330,86 грн. є доведеними, обґрунтованими, відповідачем не спростовані, а відтак підлягають задоволенню. В решті вимог в частині стягнення 12392,18 грн. пені, яку позивач помилково визначив як штраф суд відмовляє, з огляду на їх безпідставність.

Також, позивач з огляду на те, що відповідач не повернув орендоване майно після припинення договору, укладеного між сторонами у справі, у звязку з закінченням строку, на який його було укладено просить суд виселити відповідача з займаного нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: вул. Черняховського, 13, м. Бровари, Київська обл., загальною площею 13,9 кв.м.

Відповідно до п. 11.1 договору цей договір чинний з 01.05.2012 по 31.03.2015 включно.

Згідно п. 11.10 договору чинність цього договору припиняється внаслідок, зокрема, закінчення строку на який його було укладено.

Відповідно до п. 2.4 договору у разі припинення цього договору майно повертається орендарем орендодавцю. Орендар повертає майно орендодавцю згідно акту приймання-передачі. Майно вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі.

Обовязок зі складання акта приймання-передачі покладається на орендодавця (п. 2.5 договору).

У відповідності до п. 11.7 договору після закінчення строку дії договору або у випадку дострокового розірвання орендоване майно має бути звільнено орендарем і передано орендодавцю за актом приймання-передачі протягом 15 днів.

Пунктом 5.14 договору орендар зобовязаний звільнити займане приміщення в порядку передбаченому п. 11.7 договору.

Майно вражається повернутим орендодавцю з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі (п. 11.9 договору).

Статтею 291 Господарського кодексу України передбачено, що договір оренди припиняється у разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено. Правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму Цивільним кодексом України.

У відповідності до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» договір оренди припиняється в разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

Відповідно до вимог ст. 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Частиною 1 ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» визначено, що у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Відповідно до ч. 2 ст. 795 Цивільного кодексу України повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Враховуючи вищенаведені положення Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та той факт, що договір оренди нерухомого майна територіальної громади м. Бровари від 30.04.2012 № 119/67, на підставі якого відповідач займав нежитлове приміщення припинив свою дію у звязку з закінченням строку на який його було укладено, відповідач зобовязаний звільнити та повернути орендоване приміщення Управлінню комунальної власності Броварської міської ради.

З огляду на зазначене та враховуючи вказані норм права вимога позивача щодо виселення відповідача з нежитлового приміщення, яке фактично перебуває в тимчасовому володінні останнього є доведеною, обґрунтованою, відповідачем не спростованою, а відтак підлягає задоволенню.

Заперечення відповідача проти позовних вимог з підстав того, що позивач не довів необхідності стягнення заявленої до стягнення суми з відповідача, не приймаються судом в частині заявлених до стягнення сум 22186,03 грн. заборгованості по орендній сплаті та 3330,86 грн. пені при вирішені спору та відхиляються з огляду на те, що вказані суми заявлені правомірно та у відповідності до положень зазначеного вище законодавства та умов договору, укладеного між сторонами у справі. Доказів протилежного відповідачем суду не надано.

Заперечення відповідача проти позовних вимог з підстав того, що позивачем не доведено того, що орендоване приміщення експлуатується відповідачем після припинення строку дії договору, не приймається судом до уваги при вирішенні спору та відхиляється, з огляду на те, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів повернення орендованого приміщення позивачу, зокрема, акту приймання-передачі орендованого приміщення, або доказів, які б свідчили про вчинення відповідачем дій направленим на повернення орендодавцеві об'єкта оренди.

Частиною 1 ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» визначено, що у разі закінчення строку дії договору оренди, орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Відповідно до ч. 2 ст. 795 Цивільного кодексу України повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається судом на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 43, 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (07400, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Управління комунальної власності Броварської міської ради (07400, Київська обл., м. Бровари, бульвар Незалежності, 2, ідентифікаційний код 24209727) 22186 (двадцять дві тисячі сто вісімдесят шість) грн. 03 коп. заборгованості по орендній платі, 3330 (три тисячі триста тридцять) грн. 86 коп. пені, 2305 (дві тисячі триста пять) грн. 54 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Виселити Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (07400, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) з займаного нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: вул. Черняховського, 13, м. Бровари, Київська обл., загальною площею 13,9 кв.м.

4. В решті позову відмовити.

Видати накази після набрання судовим рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду Київської області набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання та може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Суддя Ю.В. Подоляк

Дата підписання рішення 17.02.2017.