ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" лютого 2017 р. Справа № 914/3162/16

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Скрипчук О.С.

Суддів Дубник О.П.

ОСОБА_1

При секретарі судового засідання Лагутіні В.Б.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-дослідницьке виробниче підприємство «Джерело» за вих. № 16/1-5 від 16.01.2017 року

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 21.12.2016 року

у справі № 914/3162/16

за позовом: Малого підприємства «Сніжинка», м. Жидачів Львівської області

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю «Шрифт», м. Київ

до відповідача-2: Приватного підприємства «Львівський тесля», м. Київ

до відповідача-3: Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-дослідницьке виробниче підприємство «Джерело», м. Черкаси

про визнання недійсним договорів купівлі-продажу № 5/3 від 15.05.2001 року та від 03.07.2009 року, витребування майна з чужого незаконного володіння.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2 довіреність б/н від 05.12.2016 року

від відповідача-1: не зявився

від відповідача-2: не зявився

від відповідача-3: ОСОБА_3 довіреність б/н від 30.01.2017 року

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 21.12.2016 року у справі № 914/3162/16 (суддя Трускавецький В.) вжито заходи до забезпечення позову, а саме: заборонено ТзОВ «Науково-дослідницьке виробниче підприємство «Джерело» вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження або такі, що можуть призвести до відчуження ангар-складу, що позначений на плані літерою Б-1, загальною площею 475,9 кв.м., який розташований за адресою: вулиця Кільцева, 5 «г» у селі Холодновідка, Пустомитівського району, Львівської області на користь інших осіб.

Не погоджуючись з даною ухвалою ТзОВ «Науково-дослідницьке виробниче підприємство «Джерело» подало апеляційну скаргу за вих. № 16/1-5 від 16.01.2017 року, в якій просить ухвалу Господарського суду Львівської області від 21.12.2016 року скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволення заяви Малого підприємства «Сніжинка» про вжиття заходів забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що вжиття господарським судом заходів забезпечення позову відбулося за відсутності наявних для цього умов, визначених як процесуальним законодавством так і відповідними розясненнями постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову».

Позивачем було подано до суду відзив на апеляційну скаргу б/н від 13.02.2017 року, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Львівської області від 21.12.2016 року без змін.

Розглянувши матеріали справи, апеляційної скарги, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

Мале підприємство «Сніжинка» звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до ТзОВ «Шрифт», ПП «Львівський тесля» та ТзОВ «Науково-дослідницьке виробниче підприємство «Джерело» про визнання недійсними договорів купівлі-продажу №5/3 від 15.05.2001 р. та від 03.07.2009 р., витребування майна з чужого незаконного володіння.

16 грудня 2016 року до суду від позивача надійшла заява вх.№6006/16 про забезпечення позову. Згідно з поданою заявою, позивач просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на ангар-склад, що позначений на плані літ. Б.-1, загальною площею 475,9 кв.м., який розташований за адресою: вул. Кільцева, 5 г , с. Холодновідка, Пустомитівський район., Львівська обл., що належить на праві власності ТзОВ «Науково-дослідницьке виробниче підприємство «Джерело» на підставі витягу на право власності на нерухоме майно №24885243 від 23.12.2009 р.

Обґрунтовуючи подану заяву про забезпечення позову, позивач вказує що, на момент звернення із позовом до суду існує очевидна небезпека заподіяння шкоди його правам та інтересам, як власника майна, оскільки у відповідача 3 - ТзОВ «Науково-дослідницьке виробниче підприємство «Джерело» є передбачені законом підстави для розпорядження таким майном, яке у будь-який момент наділено правомочностями щодо укладення будь-якого правочину щодо такого майна, у тому числі його відчуження, передачі в заставу, користування третім особам, тощо, що в подальшому утруднить чи унеможливить виконання рішення суду. Крім того, у своїй заяві заявник посилається на неодноразове відчуження спірного обєкта за договорами купівлі-продажу від 03.07.2009 р., та від 06.11.2014 р.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 19.12.2016 року в задоволенні заяви Малого підприємства «Сніжинка» про забезпечення позову відмовлено. Дана ухвала суду мотивована тим, що з проведеного судом аналізу підстав застосування заходів забезпечення позову за поданою заявою, заявником не обґрунтовано належним чином підстав вжиття заходів у вигляді арешту майна, а судом не встановлено реальності настання обставин, з якими закон повязує можливість вжиття таких заходів.

В подальшому 20.12.2016 року до суду від позивача повторно надійшла заява вх.№6068/16 про забезпечення позову. Згідно з поданою заявою, Мале підприємство «Сніжинка» просить забезпечити позов шляхом заборони ТзОВ «Науково-дослідницьке виробниче підприємство «Джерело» вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження або такі, що можуть призвести до відчуження ангар-складу, що позначений на плані літ. Б.-1, загальною площею 475,9 кв.м., який розташований за адресою: вул. Кільцева, 5 г, с. Холодновідка, Пустомитівський район, Львівська обл., що належить на праві власності ТзОВ «Науково-дослідницьке виробниче підприємство «Джерело» на підставі витягу на право власності на нерухоме майно №24885243 від 23.12.2009 р.

З аналізу змісту повторної заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову слідує, що остання є ідентичною заяві, що подавалась позивачем первинно, за винятком прохальної частини.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 21.12.2016 року заяву Малого підприємства «Сніжинка» вх.№6068/16 від 20.12.2016 року задоволено та вжито заходи до забезпечення позову, а саме: заборонено ТзОВ «Науково-дослідницьке виробниче підприємство «Джерело» вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження або такі, що можуть призвести до відчуження ангар-складу, що позначений на плані літерою Б-1, загальною площею 475,9 кв.м., який розташований за адресою: вулиця Кільцева, 5 «г» у селі Холодновідка, Пустомитівського району, Львівської області на користь інших осіб.

При винесенні постанови колегія суддів виходила з наступного.

Судовою колегією встановлено, що суд, вирішуючи питання забезпечення позову в ухвалі від 21.12.2016 року за наявності одних і тих же фактичних обставин дійшов, до протилежних висновків, ніж ті, які ним викладені в ухвалі про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову від 19.12.2016 року.

Відповідно до статті 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 цього ж Кодексу, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. (абз. 1, 2, 3 пункту 1 та абз. 1 пункту 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову").

Як вже вище зазначалось заявник обґрунтовуючи свою заяву про забезпечення позову наголошує на те, що станом на час розгляду справи, власником ангар-складу (спірного майна) є ТзОВ «Науково-дослідницьке виробниче підприємство «Джерело», яке у будь-який момент може його відчужити, передати в заставу, користування третім особам, тощо, що в подальшому утруднить чи унеможливить виконання рішення суду.

Суд першої інстанції виносячи оскаржувану ухвалу не звернув уваги на те, що доводи позивача у заяві про забезпечення позову не підтверджені належними доказами (відсутні докази вчинення відповідачем - 3 дій, спрямованих на реалізацію майна чи підготовчі дії до його реалізації, укладення договорів поруки чи застави).

Посилання позивача на те, що спірний обєкт неодноразово відчужувався, згідно договорів купівлі-продажу від 03.07.2009 року (укладений між ПП «Нива-Львів» та ПП «Львівський Тесля») та від 06.11.2014 року (укладений між та ПП «Львівський Тесля» та ТзОВ «Науково-дослідницьке виробниче підприємство «Джерело») не є належним доказом того, що відповідач 3 має намір відчужити спірний обєкт.

Враховуючи викладене та те, що доводи ТзОВ «Науково-дослідницьке виробниче підприємство «Джерело» у заяві про забезпечення позову не підтверджені належними доказами, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.

Таким чином колегія суддів прийшла до висновку, що ухвалу Господарського суду Львівської області від 21.12.2016 року слід скасувати, в задоволенні заяви Малого підприємства «Сніжинка» про забезпечення позову відмовити.

Керуючись ст. ст. 66, 67, 99, 101, 103 - 106 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу задоволити.

2. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 21.12.2016 року скасувати, в задоволенні заяви Малого підприємства «Сніжинка» про забезпечення позову відмовити.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

4. Матеріали оскарження ухвали направити в Господарський суд Львівської області.

Головуючий - суддя Скрипчук О.С.

суддя Дубник О.П.

суддя Матущак О.І.