ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2017р. Справа№ 914/3166/16

Господарський суд Львівської області у складі судді Сухович Ю.О., при секретарі судових засідань Зусько І.С., розглянувши матеріали справи

за позовом: Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами", м.Київ

яка діє в інтересах позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "УМИГ Мьюзік", м.Київ

до відповідача-1 Приватного підприємства "В+К", м.Львів

до відповідача-2 Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, с.Підбірці Пустомитівського району Львівської області

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Громадська організація «Всеукраїнське об'єднання суб'єктів авторських та суміжних прав «Оберіг», м.Київ

про стягнення 32 000,00 грн.

За участю представників сторін:

від Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами"): Михайлів М.М. - представник (довіреність б/н від 30.12.2016р.);

від позивача (ТзОВ "УМИГ Мьюзік") не з"явився;

від відповідача-1 Голуб О.Є. - представник (довіреність б/н від 20.03.2016р.);

від відповідача-2 не з'явився;

від третьої особи не з'явився.

Права та обов'язки сторін передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України роз'яснено, заяви про відвід судді не поступали, клопотання про технічну фіксацію судового процесу не надходили.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами", яка діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "УМИГ Мьюзік" до відповідача-1 Приватного підприємства "В+К", до відповідача-2 Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення 29 000,00 грн. компенсації.

Ухвалою суду від 14.12.2016р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 16.01.2017р.

З підстав, наведених в ухвалі суду від 16.01.2017р. розгляд справи було відкладено на 30.01.2017р.

Ухвалою суду від 30.01.2017р. до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено Громадську організацією «Всеукраїнське об'єднання суб'єктів авторських та суміжних прав «Оберіг». Розгляд справи відкладено на 13.02.2017р.

30.01.2017р. після судового засідання, що відбулось 30.01.2017р. представник позивача подав до канцелярії суду письмову заяву в порядку ст.22 ГПК України (вх.№3605/17 від 30.01.2017р.) в якій наведено перелік справ за аналогічними позовами ПО "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами". Крім того, у вказаній заяві зазначено, що відповідно до Закону України "Про Державний бюджет"України на 2017рік" розмір мінімальної заробітної плати на 2017 рік складає 3200,00 грн., таким чином заявлений в позові розмір компенсації має розраховуватись виходячи не з розміру МЗП який діяв на дату складання позову станом на листопад 2016р., а на теперішній час та становить 32 000,00 грн. (10 х 3200,0 х 1). В заяві позивач зазначає, що в даному випадку немає збільшення позовних вимог чи зміну предмету або підстав позову, а є виконання вимог закону щодо правил і порядку розрахунку розміру компенсації.

Крім того, 30.01.2017р. представником позивача через канцелярію суду подано письмові пояснення №1 (розшифровка відео-звукозапису) в порядку ст.22 ГПК України (вх.№3602/17 від 30.01.2017р.), та письмові пояснення №2 (загальні питання) в порядку ст.22 ГПК України (вх.№3603/17 від 30.01.2017р.).

06.02.2017р. представником позивача подано через канцелярію суду заяву в порядку ст.80 ГПК України (вх.№4844/17 від 06.02.2017р.), в якій позивач просить суд припинити провадження у справі на підставі п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК України. Заява обгрунтована тим, що на теперішній час позивачу стало відомо про те, що відповідачем музичні твори використовуються на підставі ліцензійного договору, укладеного із організацією колективного управління. З огляду на викладене предмет спору у справі відсутній, про що позивач не мав змоги знати до моменту подання позову.

Позивач ТОВ "УМИГ Мьюзік" було належним чином повідомлене про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення ухвали суду від 30.01.2017р. штрихкодовий ідентифікатор №824 від 02.02.2017р., вручено 07.02.2017р. та №330 від 02.02.2017р., вручено 07.02.2017р.

Представник ПО "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" в судовому засіданні підтримав заяву про припинення провадження у справі.

Представник відповідача-1 проти позову заперечив з підстав, наведених у запереченні на позовну заяву (вх. №3746/17 від 30.01.2017р.), зокрема зазначив, що публічне виконання музичних творів в приміщенні ресторану відбувалось на підставі договору №72/14/14-П від 01.12.2014р. укладеного з Громадською організацією «Всеукраїнське об'єднання суб'єктів авторських та суміжних прав «Оберіг», яка є організацією колективного управління. На виконання вказаного договору відповідачем на підставі звітів за публічне використання об'єктів авторського права і суміжних прав було сплачено винагороду (роялті) ГО «Всеукраїнське об'єднання суб'єктів авторських та суміжних прав «Оберіг». Дана сплата винагороди (роялті) за вересень 2015р., тобто на час складання акту, підтверджується банківськими виписками, які долучені відповідачем-1 до заперечень на позов. Відтак, відповідачем-1 було здійснено оплату за використання авторських та суміжних прав відповідних власників, крім того позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами наявність в нього авторських прав на спірний музичний твір. Враховуючи наведене, представник відповідача-1 просив відмовити у задоволенні позову повністю.

Відповідач-2 в судове засідання не з"явився, вимог ухвал суду не виконав, причин неявки та поважності неподання витребовуваних доказів не пояснив. Станом на 13.02.2017р. від відповідача-2 повернулись поштові конверти без вручення їх адресату, з довідками поштового відділення про те, що за зазначеною адресою адресат не проживає та за закінченням терміну зберігання.

Відповідно наданого позивачем безкоштовного запиту на пошук відомостей у Єдиному державному реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням ФОП ОСОБА_7 є: АДРЕСА_1. На вказану адресу відповідачу-2 надсилались ухвали суду.

Відповідно до ч.1 ст.64 ГПК України, суддя, прийнявши позовну заяву, не пізніше трьох днів з дня її надходження виносить і надсилає сторонам, прокурору, якщо він є заявником, ухвалу про порушення провадження у справі, в якій вказується про прийняття позовної заяви, призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення, необхідні дії щодо підготовки справи до розгляду в засіданні. ухвала про порушення провадження у справі надсилається зазначеним особам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Згідно п.п.3.9.1. п.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 26.12.2011, № 18 із змінами та доповненнями "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Відтак, суд виконав умови Господарського процесуального кодексу України щодо належного повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи. До повноважень господарських судів не віднесено встановлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Інші адреси відповідача-2, крім вказаних у позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ні позивачу, ні суду невідомі.

Станом на день розгляду спору (13.02.2017р.) від відповідача-2 на адресу суду відзив, заяви, клопотання, в тому числі про відкладення розгляду справи не надходили.

Третя особа явку повноважного представника в судове засідання не забезпечила, подала клопотання (вх.№5704/17 від 13.02.2017р.) про відкладення розгляду справи, у зв"язку з перебуванням юриста у відпустці.

Розглянувши клопотання про відкладення, суд дійшов висновку відсутності підстав для його задоволення, з огляду на наступне.

Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін чи інших учасників судового процесу, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Неявка представника третьої особи в судове засідання не унеможливлює розгляду спору по суті.

Згідно ст.33 ГПК України третя особа, користуючись правами сторони при поданні клопотання про відкладення розгляду справи повинна надати належні та допустимі докази на підтвердження тих обставин, якими вона обгрунтовує неможливість явки представника в судове засідання. Однак, в порушення вказаної статті третя особа не долучила доказів перебування юриста у відпустці.

Розглянувши подану позивачем заяву в порядку ст.22 ГПК України (вх.№3605/17 від 30.01.2017р.) в якій позивач просить стягнути з відповідачів 32 000,00 грн. компенсації, суд оцінює її як заяву про збільшення позовних вимог, оскільки збільшено суму стягнення та приймає до розгляду.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд вважає за можливе розглянути справу відповідно до ст.75 ГПК України при відсутності представників відповідача-2 та третьої особи, за наявними у ній матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши представників позивача та відповідача-1 суд встановив:

01.01.2014р. між ПО "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" (організація) та ТОВ "УМИГ Мьюзік" (видавник) укладено договір про управління майновими авторськими правами.

Згідно п.2.1. договору видавник надає організації повноваження здійснювати колективне управління майновими правами на твори та субвидні твори (твори та субвидні твори при подальшому згадуванні разом надалі іменуються як "об"єкти авторського права"), що належать або протягом дії цього договору будуть належати видавнику, а саме: дозволяти або забороняти від імені видавника використання об"єктів авторського права третіми особами, відповідно до умов цього договору.

Згідно п.2.2. договору надання повноважень на колективне управління правами передбачає: укладення організацією договорів на право використання об"єктів авторського права третіми особами, збір винагороди, її розподіл та виплату.

Відповідно до п.2.4. договору організація здійснює колективне управління відповідно до договору на території України.

Згідно п.8.3. договору у випадку виявлення порушень прав, управління якими здійснює організація, останній має право пред"явити заяви, судові позови з метою захисту порушених прав та здійснювати будь-які інші дії - як для захисту прав видавника, так і для реалізації своїх повноважень по управлінню цими правами.

Згідно п.8.4. договору в редакції додаткової угоди №3 від 22.12.2015р. для вчинення дій, визначених п.8.3. цього договору, видавник надає організації право отримувати судові накази і приймати на свою користь виконання за прийнятими судовими актами із наступним розподілом прийнятого виконання на користь видавника. Умови і порядок такого розподілу встановлюються цим договором і додатковими угодами до нього.

ТОВ "УМИГ М"юзік" надані декларації, відповідно до яких заявлена наявність майнових авторських прав щодо музичних творів згідно переліку №23 від 20.05.2015р., серед яких: назва твору - Wrecking Ball, автор музики - Skarbek Sacha; Moccio Stephan; Mozella; Gottwald Lukasz; Walter Henry Russell; автор тексту- Skarbek Sacha; Moccio Stephan; Mozella; Gottwald Lukasz; Walter Henry Russell; виконавець- Miley Cyrus.

Згідно декларації позивач отримав майнові права на вищезазначені музичні твори на підставі договору про передачу авторських і суміжних прав №НЛВ-138/15 від 31.12.2014р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "УМИГ Мьюзік" та ООО "Национальное музыкальное издательство", яке у свою чергу підтвердило станом на 20.05.2015р. факт передачі прав позивачу підписавши виписку із каталогу музичних творів до названого договору.

Договір про передачу авторських і суміжних прав №НЛВ-138/15 від 31.12.2014р., передбачає отримання позивачем виключних майнових прав в тому числі щодо публічного виконання (п.1.16, п.2), а також право на звернення до суду за захистом порушених прав (п.3.7.) і територію на якій діють права - Україна (п.1.20).

Позивач зазначає, що станом на 02.09.2015р та 03.09.2015р. - на момент проведення контрольних прослуховувань і виявлення факту порушення, він мав виключні майнові авторські права щодо зазначених музичних творів, підтвердив це діючими угодами, а тому ПО "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" мала право управляти ними також на підставі діючої угоди з позивачем. Таким чином, відповідно до ст.ст.7, 15, 31, 32, 33, 45, 49 Закону України "Про авторське право і суміжні права" позивач є належним суб"єктом майнових авторських прав і ПО "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" правомірно звертається до суду в інтересах і за захистом таких прав.

Позивач зазначає, що факт порушення відповідачами майнових авторських прав щодо заявлених в позові об"єктів (музичних творів) підтверджується актом фіксації № 01/09/2015 від 02-03.09.2015р., складеним представником прав ПО "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами". В акті встановлено, що в приміщенні ресторану "Gas Station", в якому розміщений клуб "ІНФОРМАЦІЯ_1" за адресою: АДРЕСА_2, в якому здійснюють господарську діяльність ТОВ "В+К" та ФОП ОСОБА_3, публічно виконувались музичні твори за допмогою наявного в приміщенні закладу обладнання. Серед використаних об"єктів майнових авторських прав публічно виконувався твір під назвою іноземною мовою Wrecking Ball, суб"єктом майнових авторських прав щодо якого є позивач.

Відповідачі не надали доказів про укладення ними угод, які забезпечують виконання вимог закону щодо використання об"єктів (музичних творів).

Посилаючись на п.5 ч.1 ст.8, п. "г" ч.1 ст.52 Закону України "Про авторське право і суміжні права", позивач зазначає, що відповідачі припустились порушення щодо 1-го об"єкту правового захисту - музичного твору суб"єктом майнових авторських прав якого є позивач, відтак з врахуванням кількості використаних відповідачами об"єктів правового захисту, просить згідно заяви про збільшення позовних вимог стягнути 10 мінімальних заробітних плат, що становить 32 000,00 грн.

При прийнятті рішення суд виходить із наступного:

Згідно ст. 45 Закону України "Про авторське право і суміжні права", суб'єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами: особисто; через свого повіреного; через організацію колективного управління.

Приписами п.49 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. №12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності" роз'яснено, що організації колективного управління, які здійснюють управління майновими правами на твори, повинні довести наявність у них прав на управління авторськими майновими правами певного кола осіб. Отже, у разі звернення організації колективного управління до суду з позовом про захист прав суб'єктів авторського права суд повинен з'ясовувати обсяг повноважень цієї організації згідно з договорами, укладеними цією організацією та суб'єктом авторського права. Якщо у організації колективного управління відсутні повноваження на управління майновими правами суб'єкта авторського права, зокрема, щодо конкретного твору, судам слід відмовляти у задоволенні позову цієї організації.

Документами, що підтверджують право організації на звернення до суду із заявою про захист авторського права та/або суміжних прав, є: видане Міністерством освіти і науки України свідоцтво про облік організацій колективного управління, свідоцтво про визначення організації уповноваженою організацією колективного управління згідно із статтями 42, 43 названого Закону; статут організації, що управляє майновими правами на колективній основі; в інших випадках, ніж передбачені згаданими статтями Закону України "Про авторське право і суміжні права" - договір з особою, якій належать відповідні права, на управління майновими правами на колективній основі, та/або договір з іноземною організацією, що управляє аналогічними правами, і документи, що підтверджують наявність у неї відповідних повноважень.

Згідно п.7 постанови Пленуму Верховного суду України від 04.06.2010р. №5 "Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав", роз'яснено, згідно з підпунктом "г" ч. 1 ст.49 Закону України "Про авторські і суміжні права", організації колективного управління повинні виконувати від імені суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав і на основі одержаних від них повноважень, зокрема, таку функцію: звертатися до суду за захистом прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав відповідно до статутних повноважень та доручення цих суб'єктів. При цьому окреме доручення для представництва в суді не є обов'язковим.

Разом з тим така організація, пред'явивши позов, не є позивачем, оскільки вона звертається до суду за захистом прав суб'єктів авторського і (або) суміжних прав, а не своїх прав. Позивачем у таких випадках буде суб'єкт авторського права і (або) суміжних прав, на захист інтересів якого звернулася організація.

Документами, які підтверджують право організації на звернення до суду за захистом авторського і (або) суміжних прав, є: свідоцтво про облік організації колективного управління; статут; договір із суб'єктом авторського права і (або) суміжних прав на управління майновими правами на колективній основі; у певних випадках - договір з аналогічними іноземними організаціями, що управляють такими ж правами, чи довіреність.

Право на звернення Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" до суду із позовом про захист майнових авторських права та/або суміжних прав в інтересах суб'єкта авторського права ТОВ "УМИГ М"юзік" підтверджується свідоцтвом Державного департаменту інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України про облік організації колективного управління від 24.01.2011р. №18/2011, статутом ПО "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" затвердженим протоколом №12 від 13.02.2015р., дата реєстрації 18.02.2015р.; договором №АУ003К про управління майновими авторськими правами від 01.01.2014р. укладеним між ПО "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" та ТОВ "УМИГ Мьюзік ".

Водночас, відповідно до положень статті 16 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За приписами ст. 1 ГПК України, підприємства, установи, організації, Інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих па запобігання правопорушенням.

Конституційний Суд України в рішенні у справі за конституційним зверненням громадян ОСОБА_8, ОСОБА_9 та інших громадян щодо офіційного тлумачення статей 55, 64. 124 Конституції України (справа за зверненнями жителів міста Жовті Води) від 25 грудня 1997 року дав офіційне тлумачення такого змісту: "частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод; відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке згідно зі статтею 64 Конституції України не може бути обмежене:

частину другу статті 124 Конституції України необхідно розуміти так, що юрисдикція судів, тобто їх повноваження вирішувати спори про право та інші правові питання, поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі". Окрім того, в мотивувальній частині цього рішення зазначено, що частина перша статті 55 Конституції України містить, загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Згідно ст.2 ГПК України, господарський суд порушує провадження у справі за позовами, зокрема, підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст.2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених суб'єктивних прав або законних інтересів позивача.

Відповідно до п. 3.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18, підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

В даному випадку ПО "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" звернулась до суду із позовом в інтересах ТОВ "УМИГ Мьюзік" за захистом прав суб"єкта авторського права, вважаючи їх порушеними.

Однак, представник відповідача-1 надав суду договір №72/14/14-П про виплату винагороди за публічне виконання творів і опублікованих з комерційною метою фонограм та зафіксованих у них виконань від 01.12.2014р. укладений між Громадською організацією "Всеукраїнське об"єднання суб"єктів авторських і суміжних прав "Оберіг" (організація), що є організацією колективного управління та ПП "В+К" (платник), сфера діяльності бар The Gas Station.

Пунктом 1.1 вказаного договору передбачено, що організація згідно ч.5 ст.48 та ч.ч.1-2 ст.49 Закону України "Про авторське право і суміжні права" та п.32.3.2. власного статуту надає платникові невиключний дозвіл на публічне виконання на території України творів, майнові права на які передані організації у колективне управління, а також інших творів, за використання яких організація має право збирати винагороду, зокрема згідно норм чинного законодавства. Організація збирає (приймає) від платника винагороду (роялті) за таке використання, здійснює її розподіл і виплату суб"єктам авторського права. Платник за використання творів виплачує організації винагороду (роялті) та надає відповідний звіт про використання.

Згідно п.1.2. договору платник з урахуванням вимог ст.43 Закону України "Про авторське право і суміжні права" (далі - закон) та постанови Кабінету Міністрів України від 18.01.2003р. №71 "Про затвердження розміру винагороди (роялті) за використання опублікованих з комерційною метою фонограм і відеограм та порядку її виплати" (далі - постанова №71) здійснює публічне виконання опублікованих з комерційною метою фонограм та зафіксованих у них виконань (далі - об"єкти суміжних прав) на території України і виплачує за таке використання на рахунок організації, що є уповноваженою організацією колективного управління, винагороду відповідних суб"єктів суміжних прав, а організація згідно ст.ст.43, 48, 49 Закону та п.2.3.2 власного статуту збирає (приймає) цю винагороду, здійснює її розподіл і виплату, а також здійснює контроль за правомірним використанням об"єктів суміжних прав. Розмір винагороди визначається додатком до цього договору, який є невід"ємною його частиною на основі відсоткової ставки, встановленої постановою №71, при цьому організація враховує характер використання платником об"єктів суміжних прав.

Право ГО "Всеукраїнське об"єднання суб"єктів авторських і суміжних прав "Оберіг" на укладення договору №72/14/14-П про виплату винагороди за публічне виконання творів і опублікованих з комерційною метою фонограм та зафіксованих у них виконань підтверджується свідоцтвом №1 від 31.07.2003р. про визначення організації колективного управління уповноваженою організацією, виданого Державним департаментом інтелектуальної власності та свідоцтвом про облік організації колективного управління №1/2003 від 08.07.2003р.

Відтак, станом на 02.09.2015р та 03.09.2015р. дату проведення контрольних прослуховувань ПО "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" у ресторані (барі) The Gas Station (клуб "ІНФОРМАЦІЯ_1") існував договір укладений із організацією колективного управління - Громадською організацією "Всеукраїнське об"єднання суб"єктів авторських і суміжних прав "Оберіг", а саме договір №72/14/14-П про виплату винагороди за публічне виконання творів і опублікованих з комерційною метою фонограм та зафіксованих у них виконань від 01.12.2014р.

У наданому відповідачем-1 звіті №4 від 30.09.2015р. складеному на виконання умов договору №72/14/14-П від 01.12.2014р., за липень-вересень 2015р., за публічне виконання об"єктів авторського права і суміжних прав, у п.84 вказано про використання музичного твору Wrecking Ball виконаного Miley Cyrus.

ПО "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" стверджуючи у позові про ненадання відповідачами доказів наявності у них дозволу суб"єкта майнових авторських прав або організації колективного управління на використання твору Wrecking Ball, не надала належних та допустимих доказів звернення до відповідачів з вимогою про таке надання.

Отже, станом на дату подання позову авторські та суміжні права ТОВ "УМИГ М"юзік" не були порушені, а ПО "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" безпідставно звернулась із даним позовом в інтересах ТОВ "УМИГ М"юзік".

Розподіл обов'язку доказування визначається предметом спору. За загальним правилом обов'язок доказування певних обставин справи покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Так, зокрема ст. 33 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

В порушення положень ст.33 ГПК України ПО "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" не довела належними та допустимими доказами підставність позовних вимог до задоволення. Відтак у задоволенні позову слід відмовити.

Подана представником ПО "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" заява про припинення провадження у справі на підставі п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК України до задоволення не підлягає з огляду на наступне.

Як роз'яснено Вищим господарським судом України у абзаці третьому п.4.4. постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. " Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції " (в редакції від 14.07.2016р.), господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

У абзаці третьому п.4.4. вищевказаної постанови пленуму Вищого господарського суду України роз»яснино,що припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Враховуючи, що предмет спору був відсутній до порушення провадження у справі, а факт обізнаності ПО "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" з наявністю договору укладеного з організацією колективного управління після порушення провадження у справі, не є підставою припинення відповідно до п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК України.

Відповідно до абзацу 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Судовий збір відповідно до ст.49 ГПК України слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 43, 22, 33, 34, 43, 49, 82-85, 87 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Судовий збір покласти на позивача.

3. Рішення набирає законної сили відповідно до ст.85 ГПК України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст.91-93 ГПК України.

Згідно ст.87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, представникам сторін і третіх осіб, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Повний текст рішення

виготовлено 16.02.2017р.

Суддя Сухович Ю.О.