ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2017 р.Справа № 916/3539/16
За позовом: Приватного акціонерного товариства „Виробничого обєднання „Облпаливо

до відповідача: Публічного акціонерного товариства „Українська залізниця в особі Регіональної філії „Одеська залізниця

про стягнення 5461,50грн.

Суддя Малярчук І.А.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, згідно довіреності №18 від 15.12.2016р.

від відповідача: ОСОБА_2, №1698 від 27.10.2016р.

В судовому засіданні 21.02.2017р. приймали участь представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, згідно довіреності №18 від 15.12.2016р.

від відповідача: ОСОБА_2, №1698 від 27.10.2016р.

СУТЬ СПОРУ: про стягнення з ПАТ „Українська залізниця в особі Регіональної філії „Одеська залізниця на користь ПАТ „ВО „Облпаливо 5461,50грн. вартості нестачі вантажу.

Позивач заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, подав пояснення від 31.01.2017р. за вх.№2366/17, в обґрунтування позовних вимог зазначає, що на підставі договору №25-07/2016 від 25.07.2016р., укладеного між ПАТ „ВО „Облпаливо та ТОВ „БОТПРС, ПАТ „ЦЗФ „Росія зі станції відправлення Росія ДОН на адресу ПАТ „ВО „Облпаливо за накладною №50286434 у вагоні №67387324 відправлено вугілля марки ДГ (13-100) у кількості 52000кг, яке фактично прибуло на станцію ОСОБА_3 вугілля з нестачею, що відображено у комерційному акті серії АА №032816/217/01 від 11.08.2016р. Згідно згаданого комерційного акту фактично виявлено, що за відсутності просипання, у вагоні наявні виїмки, над якими відсутнє захисне маркування, із чого позивач робить висновок про незбереження перевізником ввіреного йому вантажу.

Відповідач проти позову заперечує, подав відзив на позов від 31.01.2017р. за вх.№2367/16, де відмічає, що згідно залізничної накладної №50286434 завантаження вагону проводилось засобами і силами відправника вантажу, ним же самостійно було визначено і масу вугілля перед відправленням вагону, без участі представника залізниці. З прибуттям вагону №67387324 на ст.Знам`янка, регіональної філії „Одеська залізниця 21.08.2016р. встановлено, що вагон у технічному відношенні справний, на поверхні вантажу маються виїмки над 1, 2 люками, просипання вантажу відсутнє, після комісійного переважування вагону встановлено різницю маси вантажу в сторону зменшення на 4350кг, що відображено в комерційному акті. Із чого відповідач робить висновок, що залізниця прийняла вантаж масою, у стані, у якому він був переданий до перевезення, доставила і видала вантаж у схороненому стані.

Клопотання відповідача про відкладення розгляду справи від 16.01.2017р. за вх.№839/17 було судом задоволено.

У судовому засіданні 31.01.2017р. за умови присутності представників сторін у відповідності до ст.77 ГПК України оголошено перерву до 21.02.2017р.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи представників сторін, суд встановив наступне:

ПАТ „ЦЗФ Росія за накладною №50286434 у вагоні №67387324 було відправлено вантаж на адресу ПАТ „ВО „Облпаливо загальною вагою 52000грн. вугілля камяне ДГ (13-100), який прийнято до перевезення залізницею на станції ДОН. Вантаж направлявся на станцію ОСОБА_3 Одеської залізниці.

Згідно комерційного акту АА №032816/217/01 від 21.08.2016р., складеного на станції ОСОБА_3, вагон №67387324, супроводжуваний накладною №50286434, вагон завантажено засобами відправника, маса вантажу при завантаженні визначена відправником на вагонних вагах 9150т), вагон у технічному стані виявився справним. Згідно актів загальної форми станції Знам`янка №№81323, 52281 від 21.08.2016р. вагон був відчеплений на ваги на перевірку. В документі зазначено навантаження навалом на рівні бортів, вантаж маркований вапном та 3-ма повздовжніми бороздами по всій довжині вагону, поверхня вантажу розпланована плануючим пристроєм, вага: тара 22100кг, нетто 52000кг. При перевірці виявлено навантаження нижче бортів 100мм. На поверхні вантажу маються виїмки за ходом поїзду: над 1, 2 люками довжиною 1600мм, шириною на ширину вагону, глибиною 300мм, над 4, 5, 6, 7 люками довжиною 6000мм, шириною на ширину вагона, глибиною 300мм. Просипання вантажу не має. Поверхня вантажу маркована повздовжніми бороздами та вапном. В місцях виїмок маркування відсутнє, доступ до вантажу усунено за допомогою маркування вапном. Каток не застосовувався. В вагоні двері заварені, люка щільно закриті. Зважування вагона здійснене 21.08.2016р. на тензометричних статистичних вагонних вагах СВ-150000В2 ст. Знам`янка Одеської залізниці (держповірка ваг 11.09.2015р.). При зважуванні виявилось брутто 69750кг, тара з документа 22100кг, нетто 47650кг, що складає різницю проти ваги документа в сторону зменшення на 4350кг.

Оцінюючи усі вищенаведені документи в сукупності та в контексті зясування фактичних обставин справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем позовних вимог з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно п.п.1, 2, 3 ст.909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Частиною 2 ст.306 ГК України визначено, що субєктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі.

Відповідно до ч.3 ст.308 ГПК України вантажовідправник зобовязаний підготувати вантаж до перевезення з урахуванням необхідності забезпечення транспортабельності та збереження його в процесі перевезення і має право застрахувати вантаж у порядку, встановленому законодавством.

Статтею 918 ЦК України передбачено, що завантаження (вивантаження) вантажу здійснюється організацією, підприємством транспорту або відправником (одержувачем) у порядку, встановленому договором, із додержанням правил, встановлених транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць (ст. 129 Статуту Залізниць України).

Відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення. Вантажовідправник зобов'язаний підготувати вантаж до перевезення з урахуванням необхідності забезпечення транспортабельності та збереження його в процесі перевезення і має право застрахувати вантаж у порядку, встановленому законодавством (ч.ч.2, 3 ст. 308 ГК України).

Статтею 924 Цивільного кодексу України визначено, що перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Частиною 3 ст.32 Статуту Залізниць України визначено, що відправник зобов'язаний підготувати вантаж з урахуванням його схоронності під час транспортування і здійснювати навантаження з виконанням Технічних умов.

Згідно ст.110 Статуту Залізниць України, перевізник несе відповідальність за збереження вантажу з моменту його прийняття до перевезення і до видачі його вантажоодержувачу, якщо не доведе, що недостача виникла по незалежним від перевізника причинам.

Відповідно до ст. 113 Статуту залізниць України за незбереження (втрату, недостачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, залізниця несе відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що недостача виникла з незалежних від неї причин.

Придатність рухомого складу для перевезення вантажу в комерційному відношенні визначається: вагонів - відправником, якщо завантаження здійснюється його засобами, або залізницею, якщо завантаження здійснюється засобами залізниці; контейнерів, цистерн та бункерних напіввагонів відправником (абз.5 ст.31 Статуту залізниць України).

Залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі, коли вантаж надійшов у непошкодженому вагоні (контейнері) з непошкодженими пломбами відправника чи без пломб, коли таке перевезення дозволено Правилами, а також якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення (п. а ст.111 Статуту залізниць України).

За положеннями п.6 Правил перевезення вантажу у вагонах відкритого типу. затверджених Наказом Міністерства транспорту України №542 від 20.08.2001р. з метою забезпечення збереженості всіх вантажів, що перевозяться у вагонах відкритого типу, на їх поверхню відправником наноситься захисне маркування або застосовується покриття плівкою (емульсією) чи інше закріплення верхнього шару вантажу.

Як вбачається із накладної №50286434, комерційного акту АА №032816/217/01 від 21.08.2016р., вантаж завантажувався у вагон №67387324 засобами вантажовідправника, маса вантажу також визначалася вантажовідправником самостійно, на вантаж з метою його збереження нанесено захисне маркування, та залізниця прийняла вантаж до перевезення без зауважень.

Так, комерційний акт засвідчує, що нестача вантажу в процесі перевезення сталася із ознаками крадіжки, так як застосоване вантажовідправником маркування вантажу вапном з метою уникнення доступу до вантажу є порушеним та вантаж у вагоні має заглиблення.

При цьому, перевізник не надав суду жодних доказів того, що під час перебування у нього вантажу позивача, вжив достатніх та необхідних заходів для його збереження, хоча доведення такого є обовязком перевізника, у звязку з чим, у відповідності до ст.924 ЦК України ст. 110 Статуту Залізниць України, суд покладає вину за нестачу вантажу у вагоні №67387324 на відповідача.

Відповідно до п.27 Правил видачі вантажів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000 р. норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) для вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, становить: 2% маси, зазначеної в перевізних документах.

Отже, згідно наявних у матеріалах справи специфікації №1 від 25.07.2016р., договору поставки №25-07/2016, видаткової накладної №1708 від 17.08.2016р., рахунку №1708 від 17.08.2016р., довідки постачальника №16-02/1216 від 16.12.2016р., вартість нестачі у вагоні №67387324, з огляду на вартість однієї тони вугілля 1650грн., складає: 4350кг 2% (1040кг) *1650кг + 5461,50грн.

Як було встановлено вище, відповідальність за нестачу вантажу у вагоні №67387324 несе ПАТ „Українська залізниця в особі Регіональної філії „Одеська залізниця, у звязку з чим стягненню з останньої на користь позивача підлягає 5461,50грн. вартості нестачі вантажу.

Згідно ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК України).

Враховуючи вищевикладене, суд повністю задовольняє позовні вимоги позивача. у звязку з чим стягненню з ПАТ „Українська залізниця в особі Регіональної філії „Одеська залізниця підлягає 5461,50грн. вартості нестачі вантажу.

Згідно ст.49 ГПК України судові витрати, а саме 1378,00грн. судового збору відносяться на рахунок відповідача.

Керуючись статтями 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити позов Приватного акціонерного товариства „Виробниче обєднання „Облпаливо повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства „Українська залізниця в особі Регіональної філії „Одеська залізниця (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська,19, код 40081200) на користь Приватного акціонерного товариства „Виробниче обєднання „Облпаливо (65003, м.Одеса, вул. Чорноморського козацтва,70/1, код 30514975) 5461 (пять тисяч чотириста шістдесят одну) грн. 50коп. вартості нестачі вантажу, 1378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст.85 ГПК України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Наказ видати згідно ст.116 ГПК України.

Повний текст рішення складено 21 лютого 2017 р.

Суддя І.А. Малярчук