РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2017Справа №910/24106/13

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-логістичний комплекс

«Арктика»

до 1. Приватного акціонерного товариства «Міжнародна інвестиційна компанія

«Інтерінвестсервіс»

2. Української студії телевізійних фільмів «Укртелефільм»

3. Державної реєстраційної служби України

4. Товариства з обмеженою відповідальністю «Пост Преміум»

треті особі, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору

1. ОСОБА_2

2. Товариство з обмеженою відповідальністю «Земля-50»

3. Публічне акціонерне товариство «Банк Форум»

4. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Мітех»

5. ОСОБА_4

про визнання права власності та примусове виконання обов'язку в натурі та

скасування рішення про державну реєстрацію прав

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача Кравчук А.С. - по дов. № б/н від 27.12.2016

від відповідача-1 Раілко С.В. - по дов. № 29/09-16Д від 05.09.2016

від відповідача-2 не з'явився

від відповідача-3 не з'явився

від відповідача-4 не з'явився

від третьої особи-1 не з'явився

від третьої особи-2 не з'явився

від третьої особи-3 не з'явився

від третьої особи-4 не з'явився

від третьої особи-5 ОСОБА_7 - по дов. № 501 від 23.08.2016

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-логістичний комплекс «Арктика» про:

- визнання права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-логістичний комплекс «Арктика» на трьохкімнатну квартиру № АДРЕСА_1 загальною площею 122,5 кв.м., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно НОМЕР_1, розташовану за адресою: АДРЕСА_1;

- визнання недійсним свідоцтва про право власності серія та номер 5892191, виданого 09.07.2013 Реєстраційною службою Головного управління юстиції у м. Києві;

- скасування рішення про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 3772917 від 09.07.2013 11:43:53;

- зобов'язання Приватного акціонерного товариства «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс», Української студії телевізійних фільмів «Укртелефільм», Товариства з обмеженою відповідальністю «Пост Преміум» передати Товариству з обмеженою відповідальністю «Торгово-логістичний комплекс «Арктика» за актом прийому-передачі трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 122,5 кв.м., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно НОМЕР_1, розташовану за адресою: АДРЕСА_1;

- зобов'язання Приватного акціонерного товариства «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс», Українську студію телевізійних фільмів «Укртелефільм» передати Товариству з обмеженою відповідальністю «Торгово-логістичний комплекс «Арктика»: копію акту Державної комісії про прийняття в експлуатацію житлового будинку з нежитловими приміщеннями за адресою: АДРЕСА_1 копію рішення органу місцевого самоврядування про затвердження акту Державної комісії прийняття закінченого будівництвом житлового будинку з нежитловими приміщеннями за адресою АДРЕСА_1

- зобов'язання Державної реєстраційної служби України провести державну реєстрацію прав власності Товариства з обмеженою відповідальності «Торгово-логістичний комплекс «Арктика», видати Товариству з обмеженою відповідальністю «Торгово-логістичний комплекс «Арктика» свідоцтво про право власності на трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 122,5 кв. м., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно НОМЕР_1, розташовану за адресою: АДРЕСА_1; внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про скасування державної реєстрації права власності згідно запису про право власності № НОМЕР_2;

- стягнення з Приватного акціонерного товариства «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-логістичний комплекс «Арктика» штрафу за прострочення терміну передачі новозбудованого майна в розмірі 3% від суми договору, а саме 12 764,85 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на ті обставини, що в порушення умов інвестиційного договору № 235/F від 16.11.2005 новозбудоване майно та відповідні документи не були передані Приватним акціонерним товариством «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс» та Українською студією телевізійних фільмів «Укртелефільм» Товариству з обмеженою відповідальністю «Торгово-логістичний комплекс «Арктика», яке набуло прав і обов'язків інвестора на підставі договору відступлення права вимоги. При цьому, як вказує позивач, право власності на спірне нерухоме майно неправомірно зареєстровано за іншою особою, Товариством з обмеженою відповідальністю «Пост Преміум».

Разом з позовною заявою позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на трикімнатну квартиру № АДРЕСА_1, загальною площею 122,5 кв. м., реєстраційний № НОМЕР_1, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.12.2013 порушено провадження у справі № 910/24106/13, розгляд справи призначено на 27.01.2014, до участі у розгляді справи в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача залучено ОСОБА_2 та Товариство з обмеженою відповідальністю «Земля-50».

17.01.2014 відповідач-3 подав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечив, посилаючись на відсутність у Державної реєстраційної служби України повноважень, з приводу яких заявлено позов. Також, відповідачем-3 зазначено, що на спори з суб'єктами владних повноважень поширюється компетенція адміністративних судів, а також Державна реєстраційна служба України є неналежним відповідачем у розглядуваній справі. Відповідач-3 просив припинити провадження у справі в частині вимог до Державної реєстраційної служби України у зв'язку з відсутністю предмета спору.

17.01.2014 позивачем подано клопотання про витребування доказів в порядку ст. 38 Господарського процесуального кодексу України.

20.01.2014 Публічним акціонерним товариством «Банк Форум» подано до суду клопотання про залучення останнього до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

23.01.2014 позивачем подано клопотання про залучення до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/24106/13 від 27.01.2014 залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійний вимог на предмет спору на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство «Банк Форум», продовжено строк вирішення спору на п'ятнадцять днів, розгляд справи відкладено на 12.02.2014.

У судовому засіданні 27.01.2014 судом відмовлено у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову та клопотання позивача про залучення до участі у справі Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві.

Розпорядженням голови Господарського суду міста Києва від 12.02.2014, у зв'язку з відпусткою судді Пригунової А.Б., справу № 910/24106/13 передано для розгляду судді Коткову О.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/24106/13 від 12.02.2014 справу прийнято до свого провадження суддею Котковим О.В., розгляд справи призначено на 26.02.2014.

17.02.2014 відповідач-1 подав відзив на позовну заяву, у якому проти позову заперечив та зазначив, що Закрите акціонерне товариство «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс» не давало згоди на заміну боржника у зобов'язанні іншою особою. За твердженнями відповідача-1, у первісного інвестора, ОСОБА_2, не було права відступати на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Земля-50» право вимоги за інвестиційним договором від 16.11.2005, оскільки вона інвестиційні внески не сплачувала, а тому право вимоги за інвестиційним договором у неї не виникло. Оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю «Земля-50» не набуло жодних прав і обов'язків за інвестиційним договором від 16.11.2005, відповідно останнє не мало права відступати право вимоги на вказаним договором позивачу. Одночасно, відповідач-1 вказав, що спірне нерухоме майно є предметом іпотеки, а тому інвестиційний договір від 16.11.2005 є нікчемним на підставі ч.3 ст.12 Закону України «Про іпотеку» як такий, що укладений без згоди іпотекодержателя, в наслідок чого нікчемними також є договори про відступлення права вимоги від 15.06.2007 та від 28.03.2012. До того ж, на думку відповідача-1, позивач не є законним власником майна, оскільки за ним не зареєстровано права власності на майно та акт приймання-передачі новозбудованого майна з ним не укладався. Провадження у справі в частині позовних вимог до Державної реєстраційної служби України просив припинити у зв'язку з непідвідомчістю таких вимог господарському суду.

Розпорядженням в.о. голови Господарського суду міста Києва від 26.02.2014 справу № 910/24106/13 передано для розгляду судді Пригуновій А.Б.

26.02.2014 відповідачем-1 подано клопотання про зупинення провадження у справі.

27.02.2014 позивачем подано клопотання про залучення до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Мітех».

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/24106/13 від 26.02.2014 залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Мітех», розгляд справи відкладено на 09.04.2014.

14.03.2014 відповідач-2 подав до суду письмові пояснення, в яких зазначив, що Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» не може бути відповідачем у даній справі, оскільки вказана юридична особа не укладала жодних правочинів з позивачем. Також відповідач-2 просив розглянути справу без участі його представника.

28.03.2014 позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/24106/13 від 09.04.2014 заяву позивача про вжиття заходів до забезпечення позову задоволено, накладено арешт на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 122,5 кв. м., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно НОМЕР_1, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, право власності на яку зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю «Пост Преміум».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.04.2014 зупинено провадження у справі № 910/24106/13 до вирішення справи № 755/4346/14-ц, що розглядається Дніпровським районним судом міста Києва.

Постановою Київського апеляційного господарського суду № 910/24106/13 від 29.07.2014 ухвалу Господарського суду міста Києва № 910/24106/13 від 09.04.2014 про вжиття заходів до забезпечення позову залишено без змін.

25.04.2016 позивач подав до суду заяву, у якій просив суд поновити провадження у справі, прийняті відмову позивача від позову, припинити провадження у справі та скасувати заходи до забезпечення позову у справі № 910/24106/13.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.04.2016 поновлено провадження у справі № 910/21406/13 та призначено її до розгляду на 11.05.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/21406/13 від 11.05.2016 прийнято відмову позивача від позову, провадження у справі припинено на підставі п. 4 ст.80 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/21406/13 від 11.05.2016 скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/21406/13 від 09.04.2014.

Постановою Київського апеляційного господарського суду № 910/21406/13 від 13.10.2016 ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.05.2016 у справі № 910/24106/13 скасовано, справу направлено до Господарського суду міста Києва на розгляд по суті позовних вимог. У мотивувальній частині постанови апеляційний суд в якості підстав для скасування ухвали суду першої інстанції зазначив про відсутність у представника позивача повноважень на відмову від позову, а також вказав, що суд першої інстанції не перевірив та не переконався в тому, що відмова від позову не лише не порушує норми чинного законодавства України, а й не порушує законні права та охоронювані законом інтереси юридичної особи.

Постановою Вищого господарського суду України від 12.12.2016 постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.10.2016 у справі № 910/24106/13 залишено без змін.

Матеріали справи № 910/24106/13 були отримані Господарським судом міста Києва 22.12.2016.

Розпорядженням Керівника апарату Господарського суду міста Києва від 22.12.2016 за № 04-23/2667 щодо призначення повторного автоматичного розподілу справ призначено проведення повторного автоматичного розподілу даної справи.

Згідно з протоколом повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 22.12.2016 визначено суддю Сівакову В.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.12.2016 справу № 910/24106/13 призначено до розгляду на 17.01.2017.

12.01.2017 судом отримано клопотання представника за довіреністю ОСОБА_4 про залучення останнього до участі у розгляді справи третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/21406/13 від 17.01.2017 до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів залучено ОСОБА_4, розгляд справи відкладено на 26.01.2017.

19.01.2017 представником третьої особи-5 подано до суду письмові пояснення по справі, в яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог про визнання права власності, а провадження в частині вимог до Державної реєстраційної служби - припинити.

26.01.2017 відповідачем-1 подано відзив на позовну заяву, у якому Приватне акціонерне товариство «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс» додатково до раніше наданих заперечень вказало, що позивачем невірно обрано спосіб захисту порушеного права в формі визнання права власності та не дотримано порядку набуття у власність нерухомого майна - об'єкта інвестицій.

26.01.2017 позивач подав клопотання про зупинення провадження у справі № 910/24106/13 та направлення матеріалів справи № 910/24106/13 до Київського апеляційного господарського суду.

У судовому засіданні 26.01.2017 судом відмовлено у задоволенні клопотання позивача про зупинення провадження у справі з підстав невідповідності вказаного клопотання вимогам ч.1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/21406/13 від 26.01.2017 розгляд справи відкладено на 14.02.2017.

Позивач в судовому засіданні 14.02.2017 позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач-1 в судовому засіданні 14.02.2017 проти позову надав заперечення з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Відповідачі 2, 3 та 4 в судове засідання 14.02.2017 не з'явились. При цьому, Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм», Державна реєстраційна служба України та Товариство з обмеженою відповідальністю «Пост Преміум» були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень № 189, № 197, № 200 відповідно.

Треті особи 1, 2, 3 та 4 в судове засідання 14.02.2017 не з'явились.

Згідно з п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

За таких обставин, незважаючи на те, що представники відповідачів 2, 3, 4 та третіх осіб 1, 2, 3, 4 у судове засідання 14.02.2017 не з'явились, враховуючи заяву відповідача-2 про розгляд справи без участі його представника та належне повідомлення учасників судового процесу про дату та час судового засідання, господарський суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, а неявка вказаних учасників судового спору не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Відповідно до ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України здійснювалась фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

В судовому засіданні 14.02.2017, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача, відповідача-1 та третьої особи-5, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

30.01.2004 між Українською студією телевізійних фільмів «Укртелефільм» та Закритим акціонерним товариством «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс», найменування якого в подальшому було змінено на Приватне акціонерне товариство «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс», укладено договір про спільну діяльність, за умовами якого сторони домовились здійснювати інвестування та спільне будівництво адміністративно-житлового комплексу з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземним паркінгом на земельній ділянці у АДРЕСА_1, а також вести спільну господарську діяльність по продажу та іншій реалізації приміщень об'єкту інвестування та отримувати прибуток.

Додатковою угодою № 1 від 29.05.2004 відповідачі 1 та 2 погодили, що розмір часток у спільній власності між Українською студією телевізійних фільмів «Укртелефільм» та Закритим акціонерним товариством «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс» розподіляються як 13,5% та 86,5% відповідно.

Земельна ділянка для будівництва об'єкту інвестування була надана Українській студії телевізійних фільмів «Укртелефільм» відповідно до рішення Київської міської ради № 80/2656 від 27.01.2005 «Про передачу Українській студії телевізійних фільмів «Укртелефільм» земельної ділянки для будівництва адміністративно-житлового комплексу з підземним паркінгом на АДРЕСА_1», на підставі якого укладено договір оренди земельної ділянки від 27.05.2005 строком на 5 років. Рішенням №134/6350 від 22.09.2011р. Київської міської ради строк дії договору оренди земельної ділянки площею 1,4532 га по АДРЕСА_1 продовжено на 3 роки.

16.11.2005 між Закритим акціонерним товариством «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс» (компанія), яке діяло від імені Спільної діяльності без створення юридичної особи між Закритим акціонерним товариством «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс» та Українською студією телевізійних фільмів «Укртелефільм» від 30.01.2004, та ОСОБА_2 (інвестор) укладено інвестиційний договір № 249/F (про інвестування у житлове будівництво) (далі - інвестиційний договір), відповідно до п. 2.1 якого компанія зобов'язалась своїми силами і засобами, з використанням інвестиційних внесків інвестора, збудувати об'єкт будівництва, здати його в експлуатацію та передати у власність інвестору новозбудоване майно, а інвестор зобов'язався внести інвестиції та прийняти новозбудоване майно у власність на умовах цього договору.

При цьому, за змістом п. 1.1 інвестиційного договору новозбудованим майном є квартира АДРЕСА_1.

Згідно з п.2.2 інвестиційного договору інвестор може отримати у власність новозбудоване майно лише за умови інвестування суми коштів, що складає 100% інвестиційних внесків за умовами цього договору.

В пункті п. 4.1 інвестиційного договору в редакції додаткової угоди № 1 від 10.05.2007 сторони погодили, що інвестиційні внески за трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1, секція «Ж» в місті Києві, площею 121,57 кв. м., складають 425 495 грн.

Пунктом 3.1.2 інвестиційного договору передбачено, що до запланованої дати вводу об'єкта будівництва в експлуатацію інвестор має право відступити право вимоги за цим договором на користь іншої особи. При цьому, про таке відступлення права вимоги інвестор письмово повідомляє компанію.

15.06.2007 між ОСОБА_2 (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Земля-50» (новий кредитор) було укладено договір № 249/F-B про відступлення права вимоги, за умовами якого третьою особою-1 було відступлено третій особі-2 право вимоги за інвестиційним договором № 249/F від 16.11.2005.

Відповідно до пункту 1.2 договору про відступлення права вимоги № 249/F-B від 15.06.2007 новий кредитор одержує право замість первісного кредитора вимагати від боржника виконання ним всіх своїх зобов'язань, передбачених умовами основного договору, у тому числі, передачі у власність нового кредитора квартири АДРЕСА_1, побудованої за рахунок інвестиційних внесків, при умові сплати новим кредитором 100% інвестиційних внесків, в порядку та на умовах встановлених основним договором.

15.06.2007 третьою особою-1 та третьою особою-2 підписано акт приймання-передачі документів до договору про відступлення права вимоги №249/F-B від 15.06.2007, а саме інвестиційного договору № 249/F від 16.11.2005 (про інвестування у житлове будівництво).

Листом № 18/06-4 від 18.06.2007 Закрите акціонерне товариство «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс» повідомило Товариство з обмеженою відповідальністю «Земля-50» про необхідність сплатити грошові кошти в сумі 2 700 000,00 грн. за відповідними інвестиційними договорами, у тому числі договором № 249/F від 16.11.2005.

Як вбачається з виписки з банківського рахунку третьої особи-2, 04.07.2007 Товариством з обмеженою відповідальністю «Земля-50» було сплачено на користь Закритого акціонерного товариства «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс» 2 700 000 грн., а 27.07.2007 - 4 094 865,00 грн. в рахунок оплати майнових прав за інвестиційними договорами № 219/F, № 234/F, № 235/F, № 236/F, № 237/F - № 250/F від 16.11.2005.

24.02.2009 відповідачем-1 та відповідачем-2 складено акт розподілу квартир в адміністративно-житловому комплексі за адресою: АДРЕСА_1, який оформлено у вигляді додатку до договору про спільну діяльність від 30.01.2004 та яким майнові права на квартиру №57 у секції «Ж» будинку віднесено до власності Закритого акціонерного товариства «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс».

05.04.2012 складено акт готовності об'єкта до експлуатації щодо адміністративно-житлового комплексу з підземним паркінгом на вул. Туманяна, 15-А у Дніпровському районі міста Києва.

23.04.2012 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві видано сертифікат серії НОМЕР_3, яким засвідчено відповідність закінченого будівництвом об'єкту проектній документації та підтверджено його готовність до експлуатації.

17.08.2012 наказом Головного управління містобудування та архітектури об'єкту нерухомого майна присвоєно адресу: вулиця Туманяна Ованеса, 15-А у Дніпровському районі міста Києва.

Відповідно до листа Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна № 24735 від 22.11.2013 трикімнатна квартира з будівельним № 57, що розташована на 17 поверсі будинку 15-А по вул. Туманяна у м. Києві про інвентаризована станом на 25.01.2012 під № АДРЕСА_1 і має загальну площу 122,5 кв. м.

22.03.2012 Приватним акціонерним товариством «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Земля-50» укладено додаткову угоду б/н до інвестиційного договору № 249/F від 16.11.2005, якою, зокрема, визначено терміном закінчення будівництва та здачі об'єкта будівництва в експлуатацію - 31.12.2012.

Згодом, 28.03.2012 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Земля-50» (первісний інвестор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгово-логістичний комплекс «Арктика» (новий інвестор) укладено договір про відступлення права вимоги № 249/F-B-2, за умовами якого третьою особою 2 було відступлено позивачу право вимоги за інвестиційним договором № 249/F від 16.11.2005.

Відповідно до пункту 1.2 договору про відступлення права вимоги № 249/F-B-2 від 28.03.2012 новий кредитор одержує право замість первісного кредитора вимагати від боржника виконання ним всіх своїх зобов'язань, передбачених умовами основного договору, у тому числі, передачі у власність нового інвестора трьохкімнатної квартири АДРЕСА_1, секція «Ж», поверх 17, загальною площею за проектно-кошторисною документацією 121,57 кв. м., побудованої за рахунок інвестиційних внесків.

28.03.2012 третьою особою-2 та позивачем підписано акт приймання-передачі до договору про відступлення права вимоги № 249/F-B-2 від 28.03.2012.

30.03.2012 третьою особою-2 та позивачем укладено угоду про зарахування зустрічних однорідних вимог, яким передбачено, зокрема, що непогашене грошове зобов'язання в сумі 425 495,00 грн., яке виникло на підставі договору про відступлення права вимоги № 249/F-B-2 від 28.03.2012, вважається припиненим шляхом зарахування зустрічної вимоги.

Як вказує позивач, саме за таких обставин Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгово-логістичний комплекс «Арктика» отримало майнові права на новозбудоване майно.

Одночасно з цим, судом встановлено, що 13.09.2005 між Закритим акціонерним товариством «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс», що діяв як оператор від імені спільної діяльності без створення юридичної особи між Закритим акціонерним товариством «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс» та Українською студією телевізійних фільмів «Укртелефільм» від 30.01.2004, (іпотекодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Мітех» (іпотекодержатель) укладено іпотечний договір, яким забезпечено виконання іпотекодавцем зобов'язань, що випливають з генерального договору № 1/гд від 12.09.2005 та додаткових угод до нього, які можуть бути укладені у майбутньому.

Відповідно до п. 1.2 договору іпотеки від 13.09.2005 предметом іпотеки є майнові права на нерухомість, будівництво якого не завершено, а саме: адміністративно-житловий комплекс з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземним паркінгом, який споруджується на АДРЕСА_1.

Згідно з витягом про реєстрацію в Державному реєстрі іпотек № 4790607 від 15.09.2005 до реєстру внесено запис про обтяження нерухомого майна на підставі договору іпотеки від 13.09.2005.

07.09.2006 між Закритим акціонерним товариством «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс» (іпотекодавець) та Акціонерним товариством банк «Форум» (іпотекодержатель) укладено договір іпотеки, яким забезпечено виконання іпотекодавцем зобов'язань, що випливають з генерального кредитного договору № 188/06/00-KLMV від 28.07.2006 та додаткових угод до нього.

Відповідно до п. 1.2 договору іпотеки від 07.09.2006 предметом іпотеки є майнові права на нерухомість, будівництво якої не завершено, а саме: адміністративно-житловий комплекс з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземним паркінгом, який споруджується на АДРЕСА_1.

07.09.2006 приватним нотаріусом накладено заборону відчуження предмета іпотеки за договором іпотеки від 07.09.2006, яку зареєстровано за № 1525/6.

17.06.2013 між Приватним акціонерним товариством «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс» (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Пост Преміум» (покупець) укладено договір купівлі-продажу майнових прав № 2, відповідно до п. 1.1 якого продавець продав, а покупець купив майнові права на об'єкти нерухомості, що знаходяться в адміністративно-житловому комплексі з підземним паркінгом в АДРЕСА_1.

Згідно з п. 1.2 договору купівлі-продажу майнових прав № 2 від 17.06.2013 сторони договору домовились, що під об'єктами нерухомості, майнові права на які передаються за даним договором, продавець та покупець розуміють, зокрема, житлові приміщення (квартири), визначені у додатку №1, у якому вказано, у тому числі, трикімнатну квартиру № АДРЕСА_1 у секції «Ж» на 17 поверсі, площею 122,5 кв. м.

06.07.2013 право власності на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, площею 122,5 кв. м., зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю «Пост Преміум», що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № НОМЕР_5 від 10.02.2014.

20.05.2016 право власності на квартиру АДРЕСА_1 було зареєстровано за ОСОБА_4 (запис про право власності НОМЕР_4), що підтверджується інформаційною довідкою № 66550635 від 25.08.2016.

Посилаючи на порушення свого права власності на спірне нерухоме майно з боку відповідачів, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

За приписами ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

За змістом ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 204 Цивільного кодексу України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач, посилаючись на ст. 331 Цивільного кодексу України, заявив вимогу про визнання за ним права власності на квартиру № АДРЕСА_1 загальною площею 122,5 кв. м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1, на підставі інвестиційного договору № 249/F від 16.11.2005 та договорів про відступлення прав від 15.06.2007 та від 28.03.2012.

Матеріали справи свідчать, що рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 19.08.2014 у справі № 755/4346/14-ц задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Мітех», визнано недійсними інвестиційні договори (про інвестування у житлове будівництво № 234-F, № 235-F, № 236-F, № 237-F, № 238-F, № 239-F, № 240-F, № 241-F, № 242-F, № 243-F, № 244-F, № 245-F, № 246-F, № 247-F, № 248-F, № 249-F, № 250-F від 16.11.2005, що були укладені між Спільною діяльністю без створення юридичної особи між ЗАТ «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс» та Українською студією телевізійних фільмів «Укртелефільм» в особі оператора, яким на підставі договору від 30.01.2004 виступає ЗАТ «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс», та ОСОБА_2.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 18.11.2014 рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 19.08.2014 у справі №755/4346/14-ц скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Мітех» відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.03.2015 рішення Апеляційного суду міста Києва від 18.11.2014 та рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 19.08.2014 скасовані, справу № 755/4346/14-ц направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 29.09.2015 за наслідками нового розгляду справи № 755/4346/14-ц у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Мітех» відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 21.01.2016 прийнято відмову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Мітех» від позову, рішення Дніпровського районного суду міста Києва скасовано, провадження у справі закрито.

Отже, на момент розгляду даної справи інвестиційний договір № 249/F від 16.11.2005 не визнано недійсним у встановленому законом порядку.

Відповідач, в свою чергу, у відзиві на позовну заяву вказує, що інвестиційний договір № 249/F від 16.11.2005 та укладені на його підставі договори про відступлення прав від 15.06.2007 та від 28.03.2012 є нікчемними відповідно до ч. 3 ст.12 Закону України «Про іпотеку» як такі, що укладені без згоди іпотекодержателя.

У даному випадку судом прийняті до уваги висновки Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 18.03.2015 у справі № 6-45157св14. Зокрема, касаційний суд вказав, що суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив із того, що оспорювані інвестиційні договори, укладені з порушенням умов іпотечних договорів, генерального договору, а також положень Закону України «Про іпотеку», а саме без згоди іпотекодержателя, тому відповідно до вимог ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України вони є недійними. Проте, судом не було враховано, що пунктом 1.2.1 договору іпотеки від 13.09.2005 визначено, що згідно з проектом, предмет іпотеки, а саме адміністративно-житловий комплекс з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземним паркінгом, який розташований по АДРЕСА_1, містить характеристики об'єкта будівництва, зокрема, зазначено, що загальна площа квартир складає 54 294,00 кв. м., з яких кількість квартир - 572, в тому числі 56 - двокімнатних, 160 - трикімнатних квартир. Згідно з п.6 Акту готовності об'єкта до експлуатації від 05.04.2012 вбачається, що передбачалось за проектом побудувати зокрема 210 двокімнатних квартир та 211 трикімнатних квартир, що співпадає з кількістю фактично збудованих квартир за результатами технічної інвентаризації. Крім цього, загальна площа квартир в адміністративно-житловому комплексі з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземним паркінгом, який розташований по АДРЕСА_1 складає 61 741,00 кв. м. Отже, загальна площа квартир, яка зазначена в договорі іпотеки на 7 000,00 кв. м. менша від загальної площі квартир, яка зазначена в Акті готовності об'єкта до експлуатації від 05.04.2012. За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку, що предметом іпотеки є майнові права щодо всього об'єкту незавершеного будівництва по АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно зі ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона за допомогою належних та допустимих доказів повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За змістом ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на викладене вище, господарський суд не приймає до уваги доводи відповідача-1 про нікчемність інвестиційного договору № 249/F від 16.11.2005 та укладених на його підставі договорів про відступлення прав від 15.06.2007 та від 28.03.2012, оскільки Приватним акціонерним товариством «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс» в межах даної справи не було доведено належними та допустимими доказами, що майнові права на спірну квартиру були предметом іпотеки.

Також, відповідач-1, посилаючись на п. 2.2 інвестиційного договору № 249/F від 16.11.2005, зазначив, що оскільки ОСОБА_2 не здійснювала інвестиційних внесків, то й права вимоги за договором не набула та відступати його на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Земля-50» не мала права.

Проте, такі твердження є необґрунтованими, приймаючи до уваги, що відповідно до п.2.2 інвестиційного договору № 249/F від 16.11.2005 інвестор може отримати у власність новозбудоване майно лише за умови інвестування суми коштів, що складає 100% інвестиційних внесків за умовами цього договору.

Тобто, у п. 2.2 інвестиційного договору йдеться саме про можливість набуття права власності на майно, а договором про відступлення права вимоги № 249/F-B від 15.06.2007 третя особа-1 передала третій особі-2 лише право вимоги до боржника виконання ним всіх своїх зобов'язань, передбачених умовами основного договору, у тому числі, передачі у власність нового кредитора квартири № АДРЕСА_1, побудованої за рахунок інвестиційних внесків, при умові сплати новим кредитором 100% інвестиційних внесків, в порядку та на умовах встановлених основним договором.

Доводи відповідача-1 про відсутність згоди на заміну боржника також судом не приймаються до уваги, оскільки в матеріалах справи міститься копія листа Закритого акціонерного товариства «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс» № 18/06-4 від 18.06.2007, яким повідомлено Товариство з обмеженою відповідальністю «Земля-50» про необхідність сплатити грошові кошти в сумі 2 700 000 грн. за відповідними інвестиційними договорами, у тому числі договором № 249/F від 16.11.2005. 04.07.2007 третьою особою-2 було сплачено на користь відповідача-1 2 700 000 грн., а 27.07.2007 - 4 094 865 грн. в рахунок оплати майнових прав за інвестиційними договорами № 219/F, № 234/F, № 235/F, № 236/F, № 237/F - № 250/F від 16.11.2005.

Тобто, як встановлено судом, відповідачем-1 не тільки не було висловлено заперечень проти заміни інвестора, а прийнято виконання новим інвестором обов'язків за договором у вигляді сплачених інвестиційних внесків.

Також, відповідачем-1 було укладено з третьою особою-2 додаткову угоду б/н від 22.03.2012 до інвестиційного договору № 249/F від 16.11.2005, що підтверджує факт визнання відповідачем-1 набуття третьою особою-2 прав і обов'язків за інвестиційним договором.

Одночасно з цим, відповідно до ч. 1 ст.316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Майном як особливим об'єктом вважаються окремі речі, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки (частина перша статті 190 Цивільного кодексу України).

Майновими правами визнаються будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовою частиною права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та право вимоги.

Майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об'єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства.

Разом з тим частиною першою статті 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Стаття 331 Цивільного кодексу України встановила загальне правило, відповідно до якого право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації прав на нерухоме майно після завершення будівництва та прийняття його в експлуатацію.

На час укладення інвестиційного договору № 249/F від 16.11.2005 правовідносини щодо залучення коштів фізичних осіб з метою фінансування будівництва, порядку управління цими коштами регулювалися законами України № 978-IV від 19.06.2003 «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» та № 1560-XII від 18.09.1991 «Про інвестиційну діяльність».

Виникнення права власності на новостворений об'єкт нерухомості на підставі судового рішення зазначеними нормами та нормою статті 331 ЦК України не передбачено.

Указаними Законами визначено порядок оформлення права власності (здійснення державної реєстрації права власності) на об'єкт інвестування після прийняття такого об'єкта до експлуатації.

Отже, господарський суд дійшов висновку, що за змістом інвестиційного договору № 249/F від 16.11.2005 позивач отримав лише право на набуття права власності, а не саме право власності на нерухоме майно.

Аналогічні правові висновки викладено в постановах Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у справі № 6-318цс15 від 24.06.2015, у справі № 6-244цс14 від 18.02.2015 .

Крім того, згідно зі ст.1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів визначається ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, а також ст.20 Господарського кодексу України.

Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Звертаючись до господарського суду, позивач повинен вказати у позовній заяві предмет та підстави позову, тобто, самостійно визначити, яке його право, на його суб'єктивну думку, є порушеним, та в який спосіб належить здійснити судовий захист порушеного права. Натомість, вирішуючи спір, судам належить з'ясувати наявність порушеного права позивача та відповідність обраного ним способу захисту порушеного права способам, визначеним у законодавстві.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Як було встановлено судом, 17.06.2013 між відповідачем-1 та відповідачем-4 укладено договір купівлі-продажу майнових прав № 2, за яким майнові права на спірну квартиру відчужені на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Пост Преміум». В подальшому, 20.05.2016 право власності на квартиру АДРЕСА_1 було зареєстровано на підставі договору-купівлі продажу від 20.05.2016 за ОСОБА_4 (запис про право власності № НОМЕР_4), що підтверджується інформаційною довідкою № 66550635 від 25.08.2016.

Отже, на момент розгляду даного позову до відповідачів 1-4, право власності на спірне майно зареєстровано за третьою особою-5, ОСОБА_4, вимог до якого позивачем не заявлено.

Також, матеріали справи не містять доказів визнання недійсними договору купівлі-продажу майнових прав № 2 від 17.06.2013, укладеного відповідачем-1 та відповідачем-4, та договору-купівлі продажу від 20.05.2016, покупцем за яким є ОСОБА_4.

Одночасно, враховуючи положення ст.ст.1, 12 Господарського процесуального кодексу господарський суд не має підстав для залучення третьої особи-5 до участі у справі в якості іншого відповідача.

Відповідно до п. 1.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», якщо у розгляді справи господарським судом буде з'ясовано, що іншим або належним відповідачем у ній мала б бути особа, яка згідно з процесуальним законом не може бути учасником судового процесу в господарському суді, а позивач наполягає на розгляді відповідної справи саме господарським судом, останній не вправі ні залучати відповідну особу до участі у справі, ані припиняти провадження в ній, а повинен розглянути справу стосовно того відповідача, якому пред'явлено позовну вимогу, та прийняти рішення по суті справи (в тому числі про відмову в позові, якщо відповідач є неналежним).

За таких обставин, приймаючи до уваги відсутність порушеного права позивача з боку відповідачів 1-4, з огляду на не доведення позивачем факту наявності у нього права власності на спірне майно, господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимоги про визнання права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-логістичний комплекс «Арктика» на трьохкімнатну квартиру №556 загальною площею 122,5 кв. м., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно НОМЕР_1, розташовану за адресою: м. Київ, вул.Туманяна Ованеса, 15-А.

Вимоги про визнання недійсним свідоцтва про право власності серія та номер 5892191, виданого 09.07.2013 Реєстраційною службою Головного управління юстиції у м. Києві; скасування рішення про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 3772917 від 09.07.2013 11:43:53, зобов'язання відповідачів 1, 2, 4 передати позивачу за актом прийому-передачі трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 122,5 кв. м., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно НОМЕР_1, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, а також зобов'язання відповідачів 1, 2 передати позивачу копії документів задоволенню не підлягають як похідні від вимоги про визнання права власності, а також приймаючи до уваги, що на теперішній час право власності на спірне майно зареєстровано за третьою особою-5. Позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту перебування майна та документів на нього на момент розгляду справи у відповідачів 1, 2, 4.

З приводу позовних вимог про зобов'язання Державної реєстраційної служби України вчинити дії, господарський суд зазначає, що такі вимоги є похідними від вимоги про визнання права власності та не пов'язані з оскарженням позивачем дій органу держаної влади, у зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення клопотань учасників судового процесу про припинення провадження у цій частині вимог. При цьому, з огляду на викладені вище висновки суду про відмову в позові про визнання права власності, а також приймаючи до уваги, що до повноважень безпосередньо Державної реєстраційної служби України не відноситься здійснення реєстраційних дій, позовні вимоги про зобов'язання Державної реєстраційної служби України вчинити дії задоволенню не підлягають.

Крім того, позивач просив суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс» штраф за прострочення терміну передачі новозбудованого майна в розмірі 3% від суми договору, а саме 12 764,85 грн., з приводу чого суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 5.5 інвестиційного договору № 249/F від 16.11.2005 за прострочення терміну закінчення будівництва і здачі об'єкту будівництва в експлуатацію та/або термінів передачі новозбудованого майна інвестору компанія сплачує інвестору штраф у розмірі 3% від суми договору.

Пунктом 6.1 інвестиційного договору № 249/F від 16.11.2005 передбачено, що після внесення 100% інвестиційних внесків та після закінчення спорудження об'єкту будівництва і здачі його в експлуатацію, але до кінця першого кварталу 2008 року, компанія зобов'язується передати інвестору новозбудоване майно і відповідні документи.

Додатковою угодою б/н від 22.03.2012 до інвестиційного договору № 249/F від 16.11.2005, укладеною Приватним акціонерним товариством «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Земля-50», визначено терміном закінчення будівництва та здачі об'єкта будівництва в експлуатацію - 31.12.2012.

При цьому, встановивши новий термін закінчення будівництва та здачі об'єкта будівництва в експлуатацію, інвестор та компанія не передбачили терміну, у який новозбудоване майно підлягає передачі інвестору, у зв'язку з чим боржник не може вважатися таким, що прострочив, а відповідні позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Таким чином, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-логістичний комплекс «Арктика» задоволенню не підлягають повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 21.02.2017.

СуддяВ.В.Сівакова