донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

01.02.2017 року справа №908/2618/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів За участю представників сторін: від позивача: від відповідача:Мартюхіна Н.О. Агапова О.Л., Малашкевич С.А. не з'явились; не з'явились;
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4, м. Запоріжжя
на ухвалу господарського суду Запорізької області
від10.10.2016 року
у справі№ 908/2618/16 (суддя Сушко Л.М.)
за позовомОСОБА_4, м. Запоріжжя
до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" - Валендюк В.С., м. Київ
прозобов'язання внести зміни до реєстру акцептованих вимог

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 10.10.2016 року у справі №908/2618/16 відмовлено ОСОБА_4 у прийнятті позовної заяви на підставі п. 1 ч. 1 ст. 62 ГПК України, у зв'язку з тим, що дана позовна заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

Позивач - ОСОБА_4 не погодилась із вищевказаною ухвалою місцевого господарського суду та звернулась до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Запорізької області від 10.10.2016 року у справі №908/2618/16 про відмову у прийнятті позовної заяви та як наслідок передати справу на розгляд місцевому господарському суду.

Апелянт вважає, що оскаржувана ухвала господарського суду першої інстанції прийнята з порушенням норм процесуального права у зв'язку з чим вона підлягає скасуванню судом апеляційної інстанції.

В обґрунтування доводів викладених в апеляційній скарзі ОСОБА_4 зазначає, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12.05.2016 року у справі №331/3598/16-ц їй відмовлено у прийнятті позову до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" про зобов'язання вчинити певні дії, у зв'язку з непідвідомчістю розгляду вказаного спору у загальному місцевому суді та роз'яснено позивачу право на звернення до адміністративного суду.

В свою чергу, звернувшись до Запорізького окружного адміністративного суду, позивачці ОСОБА_4 судом, також, було відмовлено в прийнятті адміністративного позову, з посиланням на постанову Верховного Суду України від 15.06.2016 року у справі №826/20410/15, згідно якої даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а питання про захист свого права у разі його порушення банком, який перебуває на стадії ліквідації, підлягає розгляду в порядку господарського судочинства згідно правил підсудності, визначених Господарським процесуальним кодексом України.

ОСОБА_4 в апеляційній скарзі вказує на ті обставини, що судом господарської юрисдикції неправомірно було відмовлено в здійсненні судочинства за її позовом, без визначення суду, в якому слід розглядати цю справу. У зв?язку з тим, що апелянт отримав відмову у розгляді її справи судів всіх юрисдикцій, та інші суди в Україні відсутні, оскаржувана ухвала господарського суду Запорізької області 10.10.2016 року підлягає скасуванню, а справа передачи на розгляд в порядку господарського судочинства.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.11.2016 року для розгляду апеляційної скарги ОСОБА_4 сформовано колегію у складі: Мартюхіна Н.О. - головуючий (суддя-доповідач), Сгара Е.В., М'ясищев А.М.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 29.11.2016 року прийянто апеляційну скаргу до провадження та призначено її розгляд у судовому засіданні на 14.12.2016 року о 14 год. 30 хв.

Відповідно до розпорядження в.о. керівника апарату Донецького апеляційного господарського суду №1710 від 13.12.2016 року, у зв'язку з припиненням повноважень судді-члена колегії М'ясищева А.М. на підставі рішення Вищої ради юстиції від 08.12.2016 року про його звільнення у зв'язку з поданням заяви про відставку, призначено повторний автоматизований розподіл справи №908/2618/16.

Протоколом автоматичної зміни колегії суддів від 13.12.2016 року змінено відсутнього суддю М'ясищева А.М. з подальшим визначенням колегії суддів для розгляду справи у новому складі: Мартюхіна Н.О. - головуючий (суддя-доповідач), судді Сгара Е.В., Малашкевич С.А.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 14.12.2016 року відкладено розгляд апеляційної скарги на 27.12.2016 року о 12 год. 00 хв. Крім того, зобов'язано апелянта надати до суду оригінал позовної заяви з додатками, з якою апелянт зверталася до господарського суду Запорізької області, з відміткою про її прийняття канцелярією суду, оригінали позовних заяв, з якими апелянт зверталася до Запорізького окружного адміністративного суду та до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя, з відміткою канцелярій цих судів про їх отримання, докази апеляційного оскарження ухвал Запорізького окружного адміністративного суду та Жовтневого районного суду м. Запоріжжя, письмові пояснення стосовно причини незвернення ОСОБА_4 з апеляційними скаргами на ухвали Запорізького окружного адміністративного суду та Жовтневого районного суду м. Запоріжжя у разі їх не оскарження, або надати докази ії оскарження. Зобов'язано відповідача надати до суду докази виконання ухвали Донецького апеляційного господарського суду докази від 29.11.2016 року, відзив та письмові пояснення стосовно предметної підсудності, підвідомчості даного спору.

Відповідно до розпорядження керівника апарату Донецького апеляційного господарського суду №1784 від 26.12.2016 року, у зв'язку із неможливістю судді-члена колегії Сгара Е.В. продовжувати розгляд апеляційної скарги у зв'язку із находженням останньої у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи №908/2618/16.

Протоколом автоматичної зміни колегії суддів від 26.12.2016 року змінено відсутню суддю Сгара Е.В. з подальшим визначенням колегії суддів для розгляду справи у новому складі: Мартюхіна Н.О. - головуючий (суддя-доповідач), судді Агапов О.Л., Малашкевич С.А.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 27.12.2016 року відкладено розгляд апеляційної скарги на 10.01.2017 року 12 год. 00 хв. Крім того, повторно зобов'язано позивача та відповідача виконати вимоги попередніх ухвал суду.

Відповідно до розпорядження керівника апарату Донецького апеляційного господарського суду №41 від 10.01.2017 року, у зв'язку із неможливістю судді-члена колегії Малашкевича С.А. продовжувати розгляд апеляційної скарги у зв'язку із находженням останнього у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи №908/2618/16.

Протоколом автоматичної зміни колегії суддів від 10.01.2017 року змінено відсутнього суддю Малашкевича С.А. з подальшим визначенням колегії суддів для розгляду справи у новому складі: Мартюхіна Н.О. - головуючий (суддя-доповідач), судді Будко Н.В., Малашкевич С.А.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 10.01.2017 року відкладено розгляд апеляційної скарги на 25.01.2017 року 12 год. 20 хв. Крім того, повторно зобов'язано позивача та відповідача виконати вимоги попередніх ухвал суду.

Відповідно до розпорядження керівника апарату Донецького апеляційного господарського суду №116 від 24.01.2017 року, у зв'язку із неможливістю судді-члена колегії Будко Н.В. продовжувати розгляд апеляційної скарги у зв'язку із находженням останньої у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи №908/2618/16.

Протоколом автоматичної зміни колегії суддів від 24.01.2017 року змінено відсутню суддю Будко Н.В. з подальшим визначенням колегії суддів для розгляду справи у новому складі: Мартюхіна Н.О. - головуючий (суддя-доповідач), судді Агапов О.Л., Малашкевич С.А.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 25.01.2017 року відкладено розгляд апеляційної скарги на 01.02.2017 року 12 год. 30 хв. Крім того, повторно зобов'язано позивача та відповідача виконати вимоги попередніх ухвал суду.

30.01.2017 року через канцелярію суду від ОСОБА_4 надійшов оригінал позовної заяви, яка була нею подана до господарського суду Запорізької області та повернута ухвалою від 10.10.2016 року.

Відповідачем, Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" - Валендюк В.С., м. Київ, не зважаючи на неодноразові відкладання розгляду справи в апеляційному суді та зобов?язання надати відзив та письмову позицію стосовно предметної підсудності, підвідомчості даного спору, суду не надано будь-яких пояснень чи заперечень з цього приводу.

01.02.2017 року в судове засідання апеляційної інстанції представники сторін не з'явились. Відповідно до вимог ст. 98 ГПК України про дату, час та місце проведення судового слухання сторін по справі повідомлено належним чином. Відповідач будь-яких письмових пояснень на виконання вимог суду не надали, про причини неявки суд не повідомив, явка не визнавалась обов?язковою.

Особливості меж перегляду справи в апеляційній інстанції, передбачені нормами ст. 101 ГПК України, які полягають у тому, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Нормами ч. 2 цієї статті передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст. 106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, судова колегія виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом апеляційної інстанції, ОСОБА_4 звернулась до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя із позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" про захист прав споживачів - зобов'язання відповідача внести пропозицію Фонду про внесення позивача до реєстру акцептованих вимог кредиторів банку. Проте, місцевим судом було відмовлено у прийнятті даної позовної заяви на підставі п. 1 ч. 2 ст. 122 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з непідвідомчістю розгляду вказаного спору та роз'яснено право на звернення до адміністративного суду, про що прийнята відповідна ухвала від 12.05.2016 року у справі №331/3598/16-ц.

В подальшому на виконання роз'яснень районного суду ОСОБА_4 звернулась до суду адміністративної юрисдикції - Запорізького окружного адміністративного суду, до відповідача Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" про зобов'язання вчинити певні дії, а саме: зобов'язати відповідача внести пропозиції щодо затвердження виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб змін до реєстру акцептованих вимог щодо внесення позивача до Реєстру акцептованих вимог кредитів ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит".

Проте, ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 18.08.16р. по справі № 808/2197/16 було відмовлено ОСОБА_4 в прийнятті адміністративного позову ОСОБА_4 до відповідача Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" про зобов'язання вчинити певні дії, закрито провадження по адміністративній справі з підстав відсутності у адміністративного суду компетенції розглядати дані категорії спорів, та роз?яснено право на звернення з відповідною позовною заявою до суду в порядку господарського судочинства.

У жовтні 2016 року фізична особа ОСОБА_4 звернулась до господарського суду Запорізької області з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" - Валендюка В.С. про зобов'язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" Валендюка В.С. - внести пропозицію щодо затвердження виконавчою дирекцією Фонду змін до реєстру акцептованих вимог, щодо внесення ОСОБА_10 до реєстру акцептованих вимог ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит".

Позовні вимоги мотивовано тими обставинами, що ОСОБА_4 15.12.2014 року укладено договір-заяву №313731/51290/370-14 з ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" про банківський строковий вклад (депозит) "Пенсійний" на 370 днів в іноземній валюті. 15.12.2014 року на виконання умов договору, позивачем було внесено 15000,00 доларів США на строк з 15.12.2014 року по 20.12.2015 року. За два тижні до закінчення строку вкладу - 08.12.2015 року ОСОБА_4 звернулась до відділення банку із заявою про повернення вкладу, але їй у цьому було відмовлено у зв'язку з тим, що на підставі постанови Правління НБУ від 17.09.2015 №612 "Про віднесення ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17.09.2015 №171 "Про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", яким запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці з 18.09.2015 по 17.12.2015, призначено Уповноважену особу Фонду та делеговано їй відповідні повноваження. Постановою Правління НБУ від 17.12.2015 року №898 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 18.12.2015 року №230 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та делегування повноважень ліквідатора банку". 22.03.2016 року Фондом гарантування вкладів фізичних осіб позивачу, як споживачу, було частково повернено вклад в сумі 200000,00 грн. Залишок коштів, що залишились дорівню приблизно 6000,00 доларів США. Наступного дня після отримання грошей, позивач надіслала на адресу Фонду лист про виплату залишку вкладу. На звернення позивача, Уповноваженою особою Фонду відмовлено, у зв'язку з пропуском строку звернення з такою вимогою. У зв'язку з чим позивач вважає таку відмову протиправною і такою, що суперечить Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Позивач - ОСОБА_4 вважає, що є кредитором банку, права якого на кошти, набуті на правомірних підставах (договорі) порушуються відповідачем.

Як вже зазначалось, ухвалою господарського суду Запорізької області від 10.10.2016 року у справі №908/2618/16 відмовлено ОСОБА_4 у прийнятті позовної заяви на підставі п. 1 ч. 1 ст. 62 ГПК України, у зв'язку з тим, що дана позовна заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

Відмовляючи в прийнятті позовної заяви, суд першої інстанції виходив із суб'єктного складу учасників спору, а саме з того, що позивачем є фізична особа, що не є суб'єктом підприємницької діяльності, та характеру спірних правовідносин.

Проте, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду не погоджується з таким висновком місцевого господарського суду з наступних підстав.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод в судовому порядку.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обгрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Так, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 вказаної Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, а саме - особа має право пред?явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

У правовій державі звернення до суду є універсальним механізмом захисту прав, свобод та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Основними засадами судочинства є, зокрема, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості (п. 1, 2, 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України).

Ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати безпосередню участь у судовому процесі, або позбавлений такого права.

Хоча й право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням.

Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено.

Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями (рішення Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 року у справі "Мушта проти України").

Законом України "Про судоустрій і статус суддів" в редакції Закону від 02.06.2016 року №1402-VIII, зокрема, статтею 5 визначено, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами та відповідно до визначених законом процедур судочинства.

Стаття 7 цього Закону встановлює право на справедливий суд, а саме:

1.Кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

2.Іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи мають право на судовий захист в Україні нарівні з громадянами і юридичними особами України.

3.Доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

Суд не може відмовити у доступі до правосуддя, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод (п. 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 25.12.1997 року № 9-зп).

В силу ст. 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Частиною 2 ст. 124 Конституції України визначено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Стаття 18 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначає спеціалізацію судів, відповідно до якої суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Правосуддя в Україні здійснюється виключно судами та відповідно до визначених законом процедур судочинства. При цьому, зважаючи на конституційний принцип спеціалізації судів, вирішення справ можливо в порядку цивільного, господарського, адміністративного, кримінального судочинства, тобто, дійсно суд може захистити права особи саме в порядку застосування різних процесів - кримінального, адміністративного, господарського, цивільного.

Наслідком відмови судів всіх юрисдикцій (цивільного, адміністративного, господарського) у прийняті та розгляді позовної заяви є повною мірою обмеження особи у доступі до правосуддя для захисту свого порушеного права.

Спори між судами про підсудність не допускаються. В такому разі, якщо особі відмовлено у прийнятті позовної заяви з підстав непідсудності даному суду і така ухвала (після оскарження або не була оскаржена) набрала законної сили, суд повинен її прийняти до свого провадження і розглянути.

Відмовляючи у прийнятті позовної заяви суди роз?яснювали та вирішували питання щодо того, в якому саме суді повинна розглядатись справа ОСОБА_4 до відповідача Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" про зобов'язання вчинити певні дії.

Зокрема, звернувшись вперше до районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_4 мала на меті захистити своє, яке є на її думку, порушене та невизнане легітимне право, наслідком чого стала відмова в прийнятті її позовної заяви із роз'ясненням необхідності звернення до суду адміністративної юрисдикції. В подальшому, діючи в межах вказаних у судовій ухвалі роз'ясненнях щодо компетенції суду в який їй слід звертатись, ОСОБА_4 направила свій позов до адміністративного суду, де їй теж було відмовлено з підстав непідсудності даної категорії спору в адміністративних судах з роз'ясненням про необхідність звернення до господарського суду, яким також відмовлено в прийнятті позову з підстав відсутності компетенції господарського суду.

Слід також, прийняти до уваги й той факт, що відмови судів в прийнятті позову ОСОБА_4 за процесуальним законодавством, виключають процесуальну можливість для повторного звернення до судів цих же юрисдикцій для розгляду та вирішення такого позову, оскільки в силу закону припиняється (закривається) провадження у справі (п.1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, п.1 ч.1 ст. 157 КАС України, п. 1 ст. 80 ГПК України).

Водночас, звернення до суду апеляційної та касаційної інстанції із відповідною скаргою про перегляд ухвали Жовтневого районного суду м. Запоріжжя та Запорізького окружного адміністративного суду є правом, а не обов'язком позивача, гарантованим ст. 129 Конституції України.

Таким чином, позивачу було відмовлено в судах цивільної та адміністративної юрисдикції, про що було відомо господарському суду першої інстанції із наданих ОСОБА_4 додатків до позовної заяви.

Відмовляючи у прийнятті позовної заяви місцевий господарський суд не врахував, що відповідні права і свободи людини і громадянина повинні у будь-якому випадку захищаютися судом, а держава зобов'язана гарантувати кожному захист його прав і свобод у судовому порядку (ч. 1 ст. 55 Конституції України).

Недопустимість суперечностей про підсудність означає те, що якщо особі роз?яснено право на передачу даного спору до іншого компетентного суду, то такий суд не має право відмовити у прийнятті такого позову.

Чинне процесуальне законодавство не містить чітких критеріїв розмежування такої підсудності щодо вирішення справ за участю Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відносно банків, які віднесені до неплатоспроможних. Про такі обставини свідчить й правові висновки судових палат Верховного суду України по таким категоріям справ, а також й внесений до Верховної ради України проект Закону "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України (щодо однозначного визначення підсудності для реалізації конституційного права на судовий захист вкладників (кредиторів) стосовно звернення за позовами до банків, віднесених до категорії неплатоспроможних, тимчасових адміністрацій таких банків або Фонду гарантування вкладів фізичних осіб)".

Проте, таке положення не є підставою для відмови судів у зверненні осіб - вкладників таких банків за захистом своїх прав та інтересів, оскільки така відмова особі має наслідком недопущення, обмеження прав і законних інтересів ОСОБА_4 на справедливий, всебічний та публічний розгляд її справи упродовж розумного строку незалежним судом, встановленим законом.

Скасовуючи ухвалу місцевого господарського суду про відмову у прийнятті позовної заяви колегія суддів враховує положення ст. 6 § 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права, оскільки вказані перешкоди можуть негативно впливати на авторитет судової систему в цілому.

Беручи до уваги, що ОСОБА_4 в цивільному та адміністративному процесуальному порядку було вже відмовлено у захисті своїх прав в цих судах, та ці ухвали не оскаржені та не скасовані в апеляційному та касаційному порядку, набули законної сили та не можуть бути піддані сумніву, зважуючи на вищенаведені принципи, суд апеляційної інстанції вважає неправомірною відмову й господарського суду в прийнятті позовної заяви ОСОБА_4

З урахуванням викладеного, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду не погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо неможливості вирішення даного спору в порядку господарського судочинства, виходячи із неможливості позбавлення особи в доступі до правосуддя. У зв'язку з чим апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає задоволенню, а ухвала господарського суду від 10.10.2016 року у справі №908/2618/16 про відмову у прийнятті позовної заяви підлягає скасуванню із передачею позовних матеріалів на розгляд господарського суду Запорізької області з урахуванням вирішення питання про прийняття матеріалів справи у відповідності до ст.ст. 15 - 17 ГПК України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 15-17, 33, 43, 49, 101 - 106 ГПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, м. Запоріжжя на ухвалу господарського суду Запорізької області у від 10.10.2016 року справі №908/2618/16 - задовольнити.

Ухвалу господарського суду Запорізької області від 10.10.2016 року у справі №908/2618/16 - скасувати.

Направити справу №908/2618/16 на розгляд до господарського суду Запорізької області з урахуванням вирішення питання про прийняття матеріалів справи.

Постанова набирає чинності з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя: Н.О. Мартюхіна

Судді: О.Л. Агапов

С.А. Малашкевич