РІШЕННЯ

14 лютого 2017 року Справа № 913/1247/16

Провадження №6/913/1247/16

За позовом Комунального підприємства Теплосервіс Станично Луганського району, смт. Станиця Луганська Станично Луганського району Луганської області,

до відповідача ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Луганській області, м.Сєвєродонецьк Луганської області,

про стягнення 133 350 грн. 26 коп.

Суддя Василенко Т.А.

Секретар судового засідання Жданова Е.А.

У засіданні брали участь:

від позивача - ОСОБА_2, довіреність №193 26.07.2016;

від відповідача - представник не прибув.

ВСТАНОВИВ:

Обставини справи: позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача заборгованості за договорами про закупівлю за державні кошти №432 від 12.06.2013, №3 від 10.04.2014 та №3/15 від 05.06.2015 в сумі 133 350 грн. 26 коп., в тому числі: основний борг в сумі 50 003 грн. 18 коп., пеня в сумі 38 253 грн. 52 коп., 3% річних в сумі 3 144 грн. 12 коп., інфляційні нарахування в сумі 41 949 грн. 44 коп. (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 20.01.2017за №302).

Представником позивача, в судовому засіданні подано лист від 09.02.2017 з додатковими доказами у справі, зокрема, надані розрахунки ціни позову, в тому числі інфляційних, 3% річних та пені.

Надані позивачем документи долучені судом до матеріалів справи та відповідні розрахунки прийняті до відома.

Відповідач правом на участь в судовому засіданні не скористався, явку повноважного представника не забезпечив, але надав до суду відзив на позовну заяву та інші витребуванні докази, відповідні заяви і пояснення. Разом з цим, відповідач клопотав перед судом про розгляд справи за умови відсутності його представника і суд задовольнив вказане клопотання.

Так, відповідач за відзивом на позовну заяву №7/13/4382 від 01.12.2016 проти позову заперечує та, зокрема, зазначає наступне.

Відповідно до рахунків №6-Т від 15.01.2014, №33-Т від 31.01.2014, №52-Т від 15.02.2014, №78-Т від 28.02.2014, №100-Т від 15.03.2014, №121-Т від 31.03.2014, загальна сума заборгованості становить 13 032 грн. 42 коп.

Відповідачем, грошові кошти в сумі 13 032 грн. 42 коп. були сплачені за платіжним дорученням №2526 від 25.12.2014 року, відповідно до наданого позивачу рахунку №145-Т від 25.12.2014.

Відповідно до рахунків №11-А від 01.01.2014, №33-А від 01.02.2014, №52-А від 03.03.2014, №72-А від 01.04.2014, загальна сума заборгованості становить 4 082 грн. 08 коп.

Відповідачем, грошові кошти в сумі 4 082 грн. 08 коп. були сплачені за платіжним дорученням №2526 від 25.12.2014 року, відповідно до наданого позивачу рахунку №99-А від 25.12.2014.

Так, загальна сума за платіжним дорученням №2526 від 25.12.2014 становить 21 137 грн. 12 коп., яка складається з сум, предявлених позивачем рахунків відповідачу для сплати у 2014, саме з:

- рахунку №145-Т від 25.12.2014 на суму 13 032 грн. 42 коп.;

- рахунку №99-А від 25.12.2014 на суму 4 082 грн. 80 коп.:

- рахунку №147-А від 25.12.2014 на суму 990 грн. 25 коп.;

- рахунку №129-А від 25.12.2014 на суму 1 020 грн. 70 коп.;

- рахунку №130-А від 25.12.2014 на суму 990 грн. 25 коп.;

- рахунку №92-А від 25.12.2014 на суму 1 020 грн. 70 коп.

Також, відповідач зазначає, що відповідно до претензії №131 від 17.05.2016, розмір заборгованості за використану теплову енергію та приєднане теплове навантаження (абонплата) згідно даних бухгалтерського обліку складає 50 003 грн. 18 коп., проте, позивачем в позовній заяві зазначена сума основного боргу 50 064 грн. 03 коп.

Разом з цим, відповідач зазначає, що 15.10.2015 на адресу ОСОБА_1 управління юстиції у Луганській області (в подальшому назву було змінено на Головне територіальне управління юстиції у Луганській області) надійшов лист Станично Луганського районного управління юстиції №01.3-07/108 від 08.10.2015, за яким останній зазначає, про повне пошкодження приміщення, де розташоване районне управління юстиції, реєстраційна служба та відділ державної виконавчої служби, у звязку з проведення антитерористичної операції та бойовими діями в період з 2014 по 2015 роки. У звязку зі ситуацією, що склалася, була повністю розморожена опалювальна система (розрив всіх секцій системи опалення). Отже, почати опалювальний сезон виявилося неможливим.

В свою чергу, 02.12.2015 відповідачем на адресу позивача було направлено лист №4/8/4141 від 02.12.2015 з проханням не нараховувати абонплату згідно двоставкового тарифу у звязку із неможливістю прийняти теплопостачання з причини виходу з ладу внутрішньобудинкової системи опалення у будинку, де розташовується районне управління юстиції.

В той же час, відповідно до п.5.3 договору про закупівлю за державні кошти №3/15 від 05.06.2015, подача теплової енергії здійснюється за наявності ОСОБА_2 стану готовності теплового господарства до роботи в опалювальний період, підписаних представниками позивача та відповідача, а також ОСОБА_2 включення/відключення опалення, що підписуються представниками сторін на початку та в кінці опалювального сезону.

Так, відповідач зазначає, що позивачем до позовної заяви не були додані акти стану готовності теплового господарства до роботи в опалюваний період за 2013, 2014 та 2015 роки та відсутній акт на включення/відключення опалення у 2015 році, у звязку з чим, позивач належним чином не довів факт поставки замовнику в 2015 році послуг з постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря.

Крім того, відповідач вказує на те, що відповідно до акту звіряння між сторонами, станом на 01.10.2015 заборгованість за договором №3/15 від 05.06.2015 за наданні послуги відсутня.

Позивач з доводами відповідача не погодився та надав відповідні пояснення.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що між сторонами у справі були укладені договори про закупівлю за державні кошти №3 від 10.04.2014, № 432 від 12.06.2013, №3/15 від 05.06.2015.

Згідно п. 1.1 вказаних договорів позивач зобов'язався поставити відповідачу послуги з поставки теплової енергії належної якості, в обсягах, визначених договором до межі балансової та експлуатаційної належності, а відповідач зобов'язався прийняти і оплатити відповідні послуги на умовах договору.

Розділом 4 договорів визначено, що розрахунки за спожиту теплову енергію проводяться шляхом оплати споживачем предявлених підприємством рахунків, які направляються поштою або вручаються під підпис. Споживач здійснює оплату за поставлену енергію у пятиденний строк з дня отримання рахунків на розрахунковий рахунок підприємства.

Позивач, на виконання умов вказаних договорів надав передбачені договорами послуги, що підтверджується актами на включення опалення, актами наданих послуг.

В той же час, позивач зазначає, що відповідно до обовязків відповідача за п.6.1.7 розділу 6 договорів про закупівлю за державні кошти №432 від 12.06.2013, №3 від 10.04.2014 та №3/15 від 05.06.2015, встановлено, що останній зобовязаний у міжопалювальний період виконувати обовязкові до опалювального періоду та оформити ОСОБА_2 стану готовності теплового господарства до роботи в опалювальний період. Внутрішні опалювальні мережі є зоною відповідальності відповідача, а позивач відповідає за мережі до входу в будівлю. Нарахування абонплати здійснювалось оскільки на послуги з теплопостачання діє двоставковий тариф, розрахований відповідно до вимог діючого законодавства України та затверджений органами місцевого самоврядування. У складі тарифу на теплову енергію є плата за приєднане теплове навантаження. За рахунок абонентської плати в міжопалювальний період виконуються заходи з підготовки до нового опалювального сезону, планово попереджувальні ремонти, а в опалювальний період здійснюється забезпечення безперебійної та якісної поставки тепла і усунення аварійних ситуацій.

Також, позивачем зазначено, що відповідач за вказаний період отримував послуги з теплопостачання та частково оплачував їх, що підтверджує факт отримання послуг.

07 грудня 2015 року на адресу позивача від відповідача надійшов лист вх.№236 за №418/4141, в якому останній просив припинити нарахування абонплати. До зазначеної дати відповідач жодного разу не звертався до підприємства позивача з проханням припинити нарахування абонплати.

Також, позивачем в якості доказів надання послуг відповідачу до справи додані звіти про подачу теплової енергії, відомості про нарахування плати з показниками та звіти про використання природного газу, за якими підтверджується факт надання підприємством позивача послуг у спірні періоди.

Разом з цим, позивачем зазначено, що відповідно до п.10.1 договору №432 від 12.06.2013, договір набирає чинності з 12.06.2013 та діє до 31.12.2013. Пунктом 10.3. зазначеного договору встановлено, що припинення дії договору не звільняє відповідача від виконання зобовязань щодо оплати спожитої теплової енергії.

Відповідно до п.10.1. договору №3 від 10.04.2014, договір набирає чинності з дати підписання та, відповідно до ч.3 ст. 631 Цивільного кодексу України, поширює свою дію на відносини, що склались між сторонами з 01.01.2014 та діє до 31.12.2014, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

Відповідно до п.10.1. договору №3/15 від 05.06.2015. договір набирає чинності з дати підписання та, відповідно до ч.3 ст. 631 Цивільного кодексу України, поширює свою дію на відносини, що склались між сторонами з 01.01.2015 та діє до 31.12.2015, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

Оцінивши матеріали справи, зібрані докази та доводи сторін у іх сукупності, суд прийшов до наступного.

Згідно із ст.1 Закону України "Про теплопостачання" теплова енергія це товарна продукція, що виробляється на об'єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

Відповідно до ст.5 Закону України "Про теплопостачання" регулювання відносин у сфері теплопостачання має особливості, викликані об'єктивними умовами функціонування систем теплопостачання, зокрема, централізованим теплопостачанням споживачів від теплоелектроцентралей і котелень, які входять до об'єднаної енергетичної системи України, а приписами ч.ч.5, 6 ст.19 вказаного Закону встановлено, що теплотранспортуюча організація не має право відмовити споживачу теплової енергії у забезпеченні його тепловою енергією за наявності технічних можливостей на приєднання - споживача до теплової мережі, а споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

12.06.2013 між сторонами у справі був укладений договір №432 про закупівлю за державні кошти за умовами якого позивач зобовязався у 2013 році поставити відповідачу послуги з постачання пару та гарячої води належної якості, в визначених обсягах, а відповідач зобовязався прийняти і оплатити відповідні послуги в повному обсязі згідно із встановленими відповідно до діючого законодавства України тарифами у строки передбачені договором.

Згідно п. 3.1 договору ціна договору становить 52 624,50 грн.

Згідно п. 4.1 договору розрахунки за спожиту теплову енергію проводяться шляхом оплати замовником предявлених учасником рахунків, які направляються замовнику по пошті або вручаються під підпис.

Згідно п. 4.2 договору замовник здійснює оплату за теплову енергію у пятиденний строк з дня отримання рахунків.

Згідно п. 4.3 договору розрахунковим періодом є календарний місяць, за який проведено нарахування плати за спожиту теплову енергію.

Згідно п. 10.1 цей договір набирає чинності з 12.06.2013 року і діє до 31.12.2013 року. Умови цього договору розповсюджуються на відносини між сторонами, які виникли з 06.04.2012р.

10.04.2014 між ОСОБА_1 управлінням юстиції у Луганській області (замовник за договором, відповідач у справі) та КП «Теплосервіс Станично-Луганського району» (позивач у справі, учасник за договором) був укладений договір про закупівлю за державні кошти.

Згідно п. 1.1 учасник зобовязується у 2014 році поставити замовникові послуги з постачання пару та гарячої води належної якості, в обсягах, визначених цим договором (додаток 1), до межі балансової та експлуатаційної належності (додаток 2), за параметрами теплоносія на вході мереж замовника, які відповідають температурному графіку теплової мережі. Замовник зобовязується прийняти і оплатити відповідні послуги в повному обсязі згідно із встановленими тарифами у строки передбачені договором.

Згідно п. 1.2 обсяги закупівлі послуг можуть бути змінені залежно від реального фінансування видатків замовника.

Згідно п. 3.1 договору ціна за договором становить 64 675,89 грн., в тому числі вартість фактично спожитої теплової енергії 40 544,49 грн. (з ПДВ), вартість приєднаного теплового навантаження 40 544,49 грн. (з ПДВ)

Згідно п. 3.2 ціна договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін.

Згідно п. 3.3 тариф теплової енергії для бюджетних установ на момент укладення договору складає:

-при наявності та відсутності приладів обліку теплової енергії (сплачується в опалювальний період) за 1 Гкал 681,42 грн. (з ПДВ);

-плата за одиницю приєднаного теплового навантаження (оплачується щомісячно протягом року) за 100 Ккал/годин в місяць (з ПДВ).

Згідно п. 4.1 договору платіжні зобовязання вникають при наявності відповідного бюджетного призначення (бюджетних асигнувань) у замовника.

Згідно п. п. 4.2 розрахунки за спожиту теплову енергію проводяться шляхом оплати замовником предявлених учасником рахунків, які направляються замовнику поштою, або вручаються під підпис.

Згідно п. 4.3 замовник здійснює оплату у пятиденний строк з дня отримання рахунку.

Згідно п. 5.2 постачання послуг здійснюється в період дії договору. Приймання-передача відповідної послуги оформлюється актами приймання-передачі теплової енергії та послуг.

Згідно п. 5.3 місце постачання послуг - межа балансової відповідальності сторін договору (додаток 2). Подача теплової енергії здійснюється за наявності «ОСОБА_2 стану готовності теплового господарства до роботи в опалювальний період «(додаток 3), підсписаних представниками учасника та замовника, а також «ОСОБА_2 включення (відключення) опалення (додаток 4) підписаного представниками сторін на початку та в кінці опалювального сезону.

Відповідно до п. 6.1 договору замовник зобовязаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати послуги за теплову електроенергію.

Відповідно до п.п. 6.1.5 замовник зобовязаний письмово сповіщати учасника про зміни, що відбулися на обєктах теплоспоживання, які підключені до теплових мереж замовника (найменування, максимальне теплове навантаження, обєми теплоспоживання, будівельний обєм, займана опалювальна площа) не пізніше 5 днів з моменту настання зазначених подій.

Згідно п. 6.1.8 замовник зобовязаний забезпечувати збереження власних приладів обліку теплової енергії, ремонтувати, налагоджувати їх та отримувати акт про готовність своїх приладів обліку до опалювального сезону від учасника.

Згідно п. 6.1.9 договору замовник зобов'язаний невідкладно (в той же день) телефонограмою сповіщати учасника про неполадки приладів обліку теплової енергії.

Відповідно до п. 10.1 цей договір набирає чинності з дати підписання та, відповідно до ч. 3 ст. 631 ЦК України поширює свою дію на відносини, що склались між сторонами з 01.01.2014 та діє до 31.12.2014, а в частині розрахунків до їх повного здійсненні.

В той же час, 05.06.2015 між сторонами був укладений договір про закупівлю за державні кошти №3/15 предметом якого є постачання учасником послуг замовнику з постачання пару та гарячої води.

Згідно п. 3.1 договору ціна договору становить 70 890,21 грн., в тому числі вартість фактично спожитої теплової енергії 46 903,65 грн., вартість приєднаного теплового навантаження 23 986,56 грн.

Згідно п. 3.3 договору тариф при наявності та відсутності приладів обліку теплової енергії (сплачується в опалювальний період) за 1 Гкал 997,95 грн. (з ПДВ); плата за одиницю приєднаного теплового навантаження (оплачується щомісячно протягом року) за 100 Ккал/годин в місяць 4,96 грн. /місяць (з ПДВ).

Згідно п. 10.1 цей договір набирає чинності з дати підписання та, відповідно до ч. 3 ст. 631 ЦК України поширює свою дію на відносини, що склались між сторонами з 01.01.2015 та діє до 31.12.2015, а в частині розрахунків до їх повного здійсненні.

Решта положень договору аналогічні умовам договору №3 від 10.04.2014.

Відповідно ст.16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" комунальні послуги надаються споживачу безперебійно, за винятком часу перерв, а пунктом 3 статті 20 вказаного Закону передбачено, що споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Правила користування тепловою енергією затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 №1198 та визначають взаємовідносини між теплопостачальними організаціями та споживачами теплової енергії. Пунктом 3 Правил передбачено, що споживач теплової енергії - це фізична особа, яка є власником будівлі або суб'єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору.

Водночас, зі змісту Правил користування теплової енергії, зокрема, п. 44, вбачається, що термін "споживач" застосовується у значно ширшому значенні, оскільки він також розповсюджується і на осіб, які використовують теплову енергію без укладення договору на теплопостачання.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» серед основних обов'язків споживача є додержання вимог договору та нормативно-правових актів. П. 40 Правил користування тепловою енергією № 1198 від 03.10.2007 р. передбачає, що споживач зобов'язаний дотримуватись вимог нормативно-технічних документів та договору, вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

Згідно ст. 276 ГК України відповідач зобов'язаний був оплатити відпущену теплову енергію у встановлений термін за встановленими цінами.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

В даному випадку, згідно п. 4.1, 4.2 відповідних договорів сторони узгодили, що відповідач повинен оплатити послуги протягом 5 днів з дня отримання рахунків, які направляються позивачем поштою або вручаються під підпис.

Згідно розрахунку позивача щодо заборгованості за договором № 432 від 12.06.2013 (арк. справи 109) вбачається, що:

-загальна сума боргу 10 226,87 грн. за період грудень 2013 року згідно рахунків №№ 234-Т, 235-Т від 15.12.2013, № 235-А від 01.12.2013, 258-Т, 259-Т від 31.12.2013.

При цьому доказів вручення, направлення або передачі вказаних рахунків відповідачу позивачем не надано. Разом з цим позивачем не надано суду доказів надання відповідних послуг за вказаний період, акти приймання-передачі послуг з теплопостачання суду не надані.

В той же час, слід вказати, що позивачем була направлена відповідачу претензія №131 від 17.05.2016 на суму 50003,18 грн. (арк. справи 49) за якою вказано, що за період вересень - грудень 2014 року, грудень 2013 року не була здійснена оплата послуг з теплопостачання та не сплачена абонплата.

Відповіддю від 21.06.2016 (арк. справи 50) відповідач повідомив позивача про відсутність заборгованості за теплопостачання станом на 20.03.2016.

Виходячи з наведених вище обставин та фактичних матеріалів справи, суд вважає, що позивачем не надано належних доказів, які б підтверджували, що відповідач має заборгованість за договором № 432 від 12.06.2013 в сумі 10 226,87 грн., у звязку з чим вказана сума заявлена до стягнення неправомірно.

Згідно розрахунку позивача щодо заборгованості за договором № 3 від 10.04.2014 (арк. справи 114-118) вбачається, що:

- загальна сума боргу за період січень грудень 2014 року становить 38 404,19 грн., разом з цим, доказів направлення або вручення відповідачу рахунків № 93-А від 01.05.2014, 112-А від 01.06.2014, 113-А від 01.06.2014, 146-А від 01.08.2014 на загальну суму 4 021,90 грн. позивачем не надано, також не надано відповідних актів.

В той же час, на суму заборгованості 34 382,29 грн. позивачем виставлялися та передавалися відповідачу відповідні рахунки, перелік яких вказаний у відповідному розрахунку. Також між сторонами у справі на зазначену суму були підписані акти приймання-передачі за період січень 2014 року березень 2014 року, вересень 2014 року грудень 2014 року (арк. 142-162 справи).

Згідно розрахунку позивача щодо заборгованості за договором № 3/15 від 05.06.2015 (арк. справи 112) вбачається, що:

-загальна сума боргу становить 1 372,12 грн. і утворилась в жовтні 2015 року та на думку позивача підтверджується актом приймання-передачі №328. При самого рахунку на вказану суму та доказів його направлення відповідачу позивачем не надано, а акт приймання передачі не містить строків для оплати.

Тобто, в даному випадку власно сам позивач припустив порушення п. 4.2 договору та не виконав певні дії, спрямовані на своєчасне отримання відповідних коштів.

В той же час, розрахунки позивача щодо суми основного боргу (арк. справи 114-118) додані до заяви про зменшення позовних вимог (арк. справи 101) свідчать про те, що останнім, при нарахування відповідних сум були враховані доводи відповідача за відзивом щодо певних рахунків та проведення останнім певних проплат.

Виходячи з наведеного, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання слід задовольнити частково та стягнути з відповідача борг за договором №3 від 10.04.2014 р. в сумі 34 382,29 грн., в задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Щодо вимог про стягнення з відповідача інфляційних в сумі 41 949,44 грн. слід зазначити наступне.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Згідно з Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України «Про інформацію» є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Згідно п. 3.2 Постанови Пленуму ВГСУ від 17.12.2013 № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» зазначено, що індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Згідно розрахунку позивача, доданого до листа від 09.02.2017 (арк. справи 177) вбачається що загальний період нарахування інфляційних становить листопад 2013 року грудень 2015 року.

Так, за договором № 432 від 12.06.13 інфляція нарахована на загальну суму наданих послуг і становить 56,21 грн. ОСОБА_2 позивачем не було враховано власні дані щодо строку настання зобовязань з оплати відповідних послуг з боку відповідача. Так, як вказано позивачем рахунки №№204-т та 205-т були вручені 30.11.2013, а строк оплати становить 5 днів з дати вручення, у звязку з чим інфляційні слід рахувати:

- на суму боргу 1290,47 грн. за грудень 2013 року 6,45 грн.,

- на суму боргу 1249,76 грн. за грудень 2013 року 6,25, а всього 12,70 грн.

Розрахунок решти інфляційних не підтверджений належними доказами, щодо наявності відповідного боргу та фактичних строків оплати.

Інфляційні за прострочення виконання зобовязань за договором №3 від 10.04.2014 повинні рахуватися наступним чином:

-за рахунками №№11-а,12-а,7-т,6-т на загальну суму 6741,81 грн. за період прострочення січень лютий 2014 року 54,02 грн.,

-за рахунками №№33-т,34-т на загальну суму 8 318,46 грн. за лютий 2014 року 49,91 грн.,

-за рахунками №№33-а,34-а,52-т,53-т,79-т на загальну суму 7743,97 грн. за березень 2014 року 170,37 грн.,

-за рахунками №№52-а, 53-а на загальну суму 2010,95 грн. за березень квітень 2014 року 112-06 грн.,

-за рахунками №№100-т, 101-т на суму 2518,71 грн. за квітень 2014 року 83,12 грн.,

-за рахунком №122-т на загальну суму 1343,04 грн. за квітень травень 2014 року 44,32 грн.,

-за рахунками №№72-а,73-а на загальну суму 2010,95 грн. за травень червень 2016 року 97,29 грн.,

-за рахунками №№112-а,113-а на загальну суму 2010,95 грн. за червень липень 2014 року 28,23 грн.,

-за рахунками №№129-а,130-а на загальну суму 2010,95 грн. за липень червень 2014 року 24,20 грн.,

- за рахунками №№146-а, 147-а на загальну суму 2010,95 грн. за серпень вересень 2014 року 4,87 грн.,

- за рахунками №№163-а,264-а на загальну суму 2010,95 грн. за вересень жовтень 2014 року 107,98 грн.,

- за рахунками №№180-а, 181-а на загальну суму 2010,95 грн. за жовтень-листопад 2014 року 87,39 грн.,

- за рахунками №№149-т,150-т на загальну суму 255,13 грн. за листопад 2014 року 4,85 грн.,

- за рахунками №№196-а,197-а,160-т,161-т на загальну суму 2499,94 грн. за листопад

грудень 2014 року 123,92 грн.

- за рахунками №№173-т,174-т на загальну суму 3219,46 грн. 96,58 грн.,

- за рахунками №№209-а,210-а,188-т,189-т на загальну суму 4538,36 грн. за грудень 2014 січень 2015 років 281,06 грн.,

- за рахунками №№203-т, 204-т на загальну суму 3265,16 грн. за січень 2015 року 101,22 грн.,

а всього інфляційні нарахування становлять 1699,39 грн. (розрахунок здійснений судом за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство»), решта суми інфляційних нарахована позивачем неправомірно без врахування наведених вище норм чинного законодавства та фактичних обставин справи. Також судом при розрахунку були враховані рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.97 N 62-97р.

Виходячи з наведеного, позовні вимоги в частині стягнення інфляційних слід задовольнити частково в сумі 1 699,39 грн., в решті відмовити.

Щодо стягнення з відповідача 3% річних за загальний період з 01.01.2015 по 08.12.15 в сумі 3 144,12 грн. та пені за загальний період 01.01.2015 по 08.12.15 в сумі 38 253,52 грн. слід зазначити наступне.

Так, відповідно до статей 610, 611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до норм чинного законодавства та ст. 625 ЦК України сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобовязання (основного зобовязання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Під неустойкою (штрафом, пенею), відповідно до статті 549 цього Кодексу розуміється грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Отже, види забезпечення виконання зобовязань є спеціальними мірами майнового характеру, які стимулюють належне виконання зобовязання боржником шляхом встановлення додаткових гарантій задоволення вимог кредитора, а тому забезпечення виконання зобовязань будь-яким із видів, передбачених статтею 546 ЦК України, також створює зобовязальні правовідносини між кредитором та боржником.

Відповідно до частини 1 статті 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

За приписами частини шостої статті 232 ГК України встановлено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Згідно п. 7.3.1 наведених вище договорів за прострочення зобовязань з оплати наданих послуг замовник сплачує пеню в розмірі 0,1% вартості послуг, з яких допущено прострочення.

З наданого позивачем розрахунку пені вбачається, що пеня розраховувалася в розрахунку 0,1 %

Як було зазначено вище та вбачається з матеріалів справи, а також з урахуванням положень ст. 903 ЦК України оплата за наданні послуги повинна бути здійснена відповідачем протягом 5 днів з дня отримання відповідного рахунку, але такі рахунки позивачем направлялися або передавалися відповідачу не в усіх випадках, що також вбачається і з відповідних розрахунків позивача.

Розрахунок 3% річних та пені був здійснений позивачем без врахування фактичних обставин щодо направлення відповідачу відповідних рахунків на оплату, у звязку з чим нарахування пені та 3% річних на зобовязання з оплати за актами приймання-передачі наданих послуг без врахування факту не направлення рахунку на оплату є неправомірним. Крім цього, розрахунок, здійснений позивачем не за кожним випадком прострочення окремо як це передбачено вказаними вище нормами, а на загальну суму боргу за якийсь період. Також не підтверджена наявність боргу в сумі 48 631,06 грн. станом на 01.01.2015.

Як було наведено вище та вбачається з розрахунку позивача, пеня нараховувалася з розрахунку 0,1% від простроченої суми але при розрахунку пені та 3% річних, здійсненого судом за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство» встановлено наступне:

-за договором № 3/15 від 05.06.2015:

- за рахунком №226-т на суму 417,90 грн. пеня та 3% річних нараховуються за період 06.02.15-05.03.15 та становлять 0,06 грн. і 0,96 грн. відповідно.

- за рахунком №279-а на суму 1013,75 грн. за період 06.07.15-05.08.15 становлять 0,17 грн. і 2,58 відповідно,

- за рахунком №280-а на суму 983,52 грн. за 06.07.15-05.08.15 становлять 0,17 грн. і 2,51 грн. відповідно,

- за рахунком №290-а на суму 1013,75 грн. за 06.08.15-05.09.15 становлять 0,17 грн. і 2,58 грн. відповідно,

- за рахунком №291-а на суму 983,52 грн. за 06.08.15-05.09.15 становлять ).0,17 грн. і 2,51 грн. відповідно,

- за рахунком №301-а на суму 1013,75 грн. за 06.09.15-05.10.15 становлять 0,17 грн. і 2,50 грн. відповідно,

- за рахунком №302т-а на суму 983,52 грн. за 06.09.15-05.10.215 становлять 0,16 грн. і 2,43 грн. відповідно,

- за рахунком №33-а на суму 1372,12 грн. за 06.11.15-02.12.15 становлять 0,20 грн. і 3,04 грн. відповідно,

- за рахунком №334-а на суму 1331,21 грн. за 06.11.15-02.12.15 становлять 0,20 грн. і 2,95 грн. відповідно,

- за рахунком №344-а на суму 1372,12 грн. за 06.12.15-08.12.15 становлять 0,02 грн. і 0,34 грн. відповідно,

- за рахунком №345-а на суму 1331,21 грн. за 06.12.15-08.12.15 становлять 0,02 грн. і 0,33 грн. відповідно,

а всього пеня складає 1,51 грн., 3% річних 22,73 грн. При цьому, судом при перевірці був

врахований період прострочення зазначений позивачем в розрахунку штрафних санкцій на 3% річних у рядку: «період прострочення» (арк. справи 175).

За таких обставин позовні вимоги в частині стягнення пені слід задовольнити в сумі 1 грн. 45 коп., а 3% річних в сумі 22 грн. 73 коп., в решті вимог відмовити.

Виходячи з наведеного, позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача борг в сумі 34 382 грн. 29 коп., інфляційні нарахування в сумі 1 699 грн. 39 коп., пеню в сумі 1 грн. 51 коп., 3% річних в сумі 22 грн. 73 коп. (всього 36 105,92 грн.) В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору слід покласти на відповідача в розмірі мінімального судового збору за подачу позову майнового характеру в сумі 1378,00 грн. (на момент подачі).

В той же час, при наявності відповідної заяви повернути позивачу надмірно сплачений судовий збір в сумі 2,25 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 32, 33, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Луганській області, м.Сєвєродонецьк, вул. Єгорова, 22, на користь:

- Комунального підприємства «Теплосервіс Станично-Луганського району», Луганська область, Станично-Луганський район, смт. Станиця Луганська, кв. Молодіжний, 10-б, , борг в сумі 34 382 грн. 29 коп., інфляційні нарахування в сумі 1 699 грн. 39 коп., пеню сумі 1 грн. 51 коп., 3% річних в сумі 22 грн. 73 коп., витрати зі сплати судового збору в сумі 1 378 грн. 00 коп., видати наказ позивачу.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 93 Господарського процесуального кодексу України рішення може бути оскаржено до апеляційної інстанції протягом десятиденного строку.

Дата виготовлення повного тексту та підписання рішення - 20.02.2017

Суддя Т.А. Василенко