РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2017Справа № 910/22638/16

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Шкоденко Ю.О., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Автодистрибюшн Карго Партс"

до Приватного підприємства "Спецавтокомплект - Ж.С.А."

про стягнення 6 922, 78 грн.

за участю представників:

від позивача:Лінькова М.І.- представник за довіреністю б/н від 11.11.2016 р.
від відповідача:не з'явився

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Автодистрибюшн Карго Партс" (далі - ТОВ "Автодистрибюшн Карго Партс") з позовом до Приватного підприємства "Спецавтокомплект - Ж.С.А." (далі - ПП "Спецавтокомплект - Ж.С.А.") про стягнення 6 922, 78 грн.

Позов мотивовано тим, що відповідач порушив умови договору поставки № 884-10/2011 від 04.01.2011 р. щодо своєчасної оплати поставленого товару, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість.

У позові ТОВ "Автодистрибюшн Карго Партс" просить суд стягнути з ПП "Спецавтокомплект - Ж.С.А." суму основного боргу в розмірі 6 409,98 грн. та пеню у сумі 512,80 грн., а всього - 6 922, 78 грн.

Присутній у судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та обґрунтував, просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд без його участі до суду не подав. Позиція відповідача стосовно даного позову суду невідома, причини неявки до суду визнані неповажними.

Згідно зі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що 04.01.2011 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Автодистрибюшн Карго Партс" (постачальник) та Приватним підприємством "Спецавтокомплект - Ж.С.А." (покупець) був укладений договір поставки № 884-10/2011 (далі - договір), відповідно до якого постачальник зобов'язується в порядку та на умовах, визначених договором, поставити запчастини та експлуатаційні матеріали (далі - товар), а покупець зобов'язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, прийняти товар та оплатити його.

Відповідно до п. 2.1 договору погодження сторонами кількості, номенклатури, асортименту та ціни товару відбувається за їх взаємною згодою шляхом переговорів та фіксується в рахунках на оплату або в накладних про відвантажування, що являються невід'ємними складовими даного договору, без складання специфікацій. Покупець, підписуючи документ про відвантаження (накладна, товарно-транспортна накладна) виявляє згоду на прийняття товару відповідно до попередньої домовленості із постачальником та позбавляється права заявляти претензії щодо невідповідності поставленого товару за кількістю, номенклатурою, асортиментом, ціною попередній домовленості із постачальником. Уповноважуючи певну особу на прийняття товару від постачальника покупець автоматично уповноважує таку особу підписувати відповідні товарно-супровідні документи на товар.

Товар за домовленістю сторін продається на умовах попередньої оплати або на умовах відстрочення платежу. У разі продажу товару на умовах відстрочення платежу, термін відстрочення платежу зазначається у накладній (п. 2.2 договору).

Згідно з п. 2.3 договору поставка товару здійснюється за погодженням сторін на умовах: EXW - склад постачальника - товар переходить у власність покупця з моменту передачі товару покупцю на складі постачальника; FCA - франко-перевізник - товар переходить у власність покупця з моменту передачі товару постачальником перевізнику. Оплата послуг перевізника здійснюється постачальником за рахунок покупця. Усі ризики загибелі, втрати, пошкодження або знищення товару переходять до покупця з моменту отримання ним товару від перевізника. Доказом передачі постачальником товару перевізнику є товарно-транспортна накладна, квитанція, декларація або інший документ, що засвідчує передачу товару перевізнику.

Пунктом 3.1 договору сторони погодили, що оплата згідно даного договору здійснюється покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальнику.

Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2011 з подальшою його пролонгацією (п.п. 8.2, 8.4 договору).

У судовому засіданні встановлено, що на виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 24 223,89 грн., що підтверджується накладними № KBSI834251 від 15.03.2014 р., № SІ від 24.03.2015 р., № SІ від 30.04.2015 р., № SI від 06.05.2015 р., № SІ від 06.05.2015 р., № SІ від 06.05.2015 р., № SІ від 07.05.2015, № SІ від 07.05.2015 р. та рахунками на оплату № SCPZ від 15.03.2014 р., № S від 24.03.2015 р., № S від 30.04.2015 р., № SI від 06.05.2015 р., № S від 06.05.2015 р., № S від 06.05.2015 р., № S від 07.05.2015 р., № S від 07.05.2015 р. Також товар на суму 249, 54 грн. відповідачем був повернутий, про що свідчить накладна про повернення товару № С-000002 від 15.04.2014 р.

У той же час, відповідач поставлений товар оплатив частково - на суму 17 813,91 грн., що підтверджується банківськими виписками з рахунку позивача.

Отже, судом встановлено, що у зв'язку з неналежним виконанням зобов'язання у відповідача виникла заборгованість за поставлений, але неоплачений товар у сумі 6 409,98 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися у встановлений строк (термін), а якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Оскільки матеріали справи не містять доказів оплати відповідачем частини товару, позовні вимоги про стягнення заборгованості у сумі 6 922,78 грн. є такими, що заявлені правомірно та підлягають задоволенню.

Крім цього, позивач також просить стягнути з відповідача пеню у сумі 512,80 грн. за прострочення виконання договірних зобов'язань, нараховану за період з 21.11.2016 р. по 06.12.2016 р.

Частиною 1 ст. 229 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

У силу ст. 611 ЦК України та ст. 230 ГК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно з п. 5.2 договору в разі простроченого платежу більше трьох календарних днів, покупець сплачує на користь постачальника пеню у розмірі 0,5% від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу.

Однак, згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

У пункті 2.5 Постанови Пленуму від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", Вищий господарський суд України роз'яснив, що приписом ч. 6 ст. 232 ГК України передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Як передбачено умовами договору, остаточний розрахунок за фактично поставлений товар здійснюється на умовах, зазначених у накладній (п. 2.2 договору). У накладних, що не були оплачені відповідачем (№ KBSI834251 від 15.03.2014 р., № SІ від 24.03.2015 р., № SІ від 30.04.2015 р., № SI від 06.05.2015 р., № SІ від 06.05.2015 р., № SІ від 06.05.2015 р., № SІ від 07.05.2015, № SІ від 07.05.2015 р.), сторони домовились, що оплата за ними здійснюється на умовах передоплати.

Отже, враховуючи такі умови договору, за останньою видатковою накладною № SІ від 07.05.2015 р. строк оплати відповідачем закінчився 07.05.2015 р. та з 08.05.2015 р. розпочався 6-ти місячний строк нарахування пені (до 08.11.2015 р.), тобто за видатковою накладною № SІ від 07.05.2015 р. пеня може бути нарахована тільки за період з 08.05.2015 р. по 08.11.2015 р. (6 місяців). За іншими накладними 6-ти місячний строк нарахування пені закінчився ще раніше.

За таких обставин заявлений позивачем строк нарахування пені - з 21.11.2016 р. по 06.12.2016 р. по кожній накладній перевищує 6-ти місячний строк, встановлений ч. 6 ст. 232 ГК України, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

З урахуванням викладеного, зважаючи на встановлені обставини справи, суд задовольняє позовні вимоги ТОВ "Автодистрибюшн Карго Партс" частково.

Згідно зі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за позовом покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.cт. 32 - 34, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Автодистрибюшн Карго Партс" до Приватного підприємства "Спецавтокомплект - Ж.С.А." про стягнення 6 922, 78 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства "Спецавтокомплект - Ж.С.А." (03187, м. Київ, вул. Теремківська, буд. 21, кв. 68, ідентифікаційний код 36285721) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Автодистрибюшн Карго Партс" (02660, м. Київ, вул. Закревського, 16, ідентифікаційний код 37141112) основний борг у сумі 6 409 (шість тисяч чотириста дев'ять) грн. 00 коп. та 1 275 (одна тисяча двісті сімдесят п'ять) грн. 93 коп. судового збору.

У решті позовних вимог - відмовити.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 13 лютого 2017 року.

Повний текст рішення підписаний 20 лютого 2017 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Суддя Головіна К.І.