ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2017 року Справа № 925/407/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючогоМачульського Г.М. (доповідач),
суддівКоробенка Г.П.,
Рогач Л.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю "Комільфо Тур"
на постановуКиївського апеляційного господарського суду
від29.11.2016
у справі№925/407/16
Господарського суду Черкаської області
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Комільфо Тур"
доПриватного підприємства "Динамічний інвестиційний проект"
пророзірвання договору та стягнення суми
за зустрічним позовом Приватного підприємства "Динамічний інвестиційний проект"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Комільфо Тур"
простягнення суми,

за участю

- позивача за первісним позовом: Семченко В.В. (довіреність від 28.11.2016)
- відповідача за первісним позовом: Філоненко Є.С. (довіреність від 30.12.2016),

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись у суд з даним позовом, Товариство з обмеженою відповідальністю "Комільфо Тур" (далі - позивач) просило розірвати договір на проведення робіт від 15.07.2015 № 60-15, укладений між позивачем та Приватним підприємством "Динамічний інвестиційний проект" (далі - відповідач) та стягнути з відповідача на свою користь 225427,00 грн. попередньої оплати за договором, 48097,98 грн. неустойки.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення умов договору не виконав роботи у визначений договором строк, у зв'язку з чим є підстави для розірвання договору та стягнення відповідних сум попередньої оплати та неустойки.

Відповідач звернувся із зустрічним позовом у суд, згідно з яким просив стягнути з позивача 90 171,00 грн. заборгованості з оплати фактично виконаних робіт за договором від 15.07.2015 № 60-15.

Зустрічний позов мотивований тим, що позивач неналежним чином виконав свої договірні зобов'язання щодо передачі відповідачу вихідних даних та сприянню у виконанні робіт, та враховуючи те, що відповідач частково виконав роботи за договором на певну суму у позивача утворилася заборгованість, яка є різницею між перерахованою ним сумою та вартістю виконаних відповідачем робіт.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 22.06.2016 (суддя Грачов В.М.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.11.2016 (колегія суддів у складі: головуючий суддя - Буравльов С.І., судді Шапран В.В., Андрієнко В.В.), в первісному та зустрічному позовах відмовлено.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати вищевказані судові рішення в частині відмови у задоволенні первісного позову та прийняти нове, про задоволення позову у цій частині, посилаючись на порушення та неправильне застосування судами норм матеріального і процесуального права.

У відзиві відповідач за первісним позовом просить залишити касаційну скаргу без задоволення, вказуючи, що суди повно встановили обставини справи та правильно застосували норми права.

Переглянувши у касаційному порядку оскаржену постанову суду апеляційної інстанції, колегія суддів Вищого господарського суду України, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, виходить з наступного.

Як встановлено судами, 15.07.2015 між позивачем (замовник) та відповідачем (виконавець) укладено договір на проведення робіт № 60-15, відповідно до умов якого замовник доручає, а виконавець зобов'язується за плату розробити та погодити в ПАТ "Черкасиобленерго" проектно-кошторисну документацію щодо приєднання електроустановок зовнішнього постачання "Заводу по переробці сої методом глибокої екстракції потужністю 1000 тонн на добу по вул. Обухова у м. Золотоноша Черкаської області" до електромереж ПАТ "Черкасиобленерго". Види і зміст робіт щодо розробки документації виконавцем визначаються завданням на проектування. Завершення виконання робіт щодо розробки документації оформляється актами здачі-прийняття робіт.

За умовами пункту 2.1 договору ціна робіт є договірною і становить 450 854,00 грн. без ПДВ, погоджена протоколом погодження договірної ціни, який є додатком № 1 до договору і його невід'ємною частиною.

Пунктом 2.2 договору визначено, що після підписання договору замовник перераховує на рахунок виконавця:

А) 10% попередньої оплати від ціни договору, що зазначена у п. 2.1 договору, та становить 45085,40 грн. без ПДВ, протягом трьох робочих днів;

Б) 40% попередньої оплати від ціни договору, що зазначена у п. 2.1 договору, та становить 180341,60 грн. без ПДВ, протягом трьох робочих днів з дати затвердження завдання на проектування замовником, згідно з п. 3.2 договору.

Згідно пункту 2.3 договору остаточний розрахунок за виконання робіт по договору, що складає 50% від ціни договору та становить 225427,00 грн. без ПДВ, здійснюється замовником у 3-денний термін після підписання сторонами акта здачі-прийняття робіт.

Відповідно до пунктів 3.1, 3.2, 3.3 договору виконання робіт починається з дати отримання попередньої оплати згідно п. 2.2 договору. Строк виконання робіт по договору складає 30 (тридцять) робочих днів з моменту надходження на рахунок виконавця попередньої оплати у відповідності до п. 2.2 (А) цього договору. Виконавець розробляє завдання на проектування потягом 5 (п'яти) робочих днів з дати отримання попередньої оплати згідно з п. 2.2 (А) цього договору.

Згідно п. 4.2.2 договору до обов`язків замовника входить надання виконавцю необхідних вихідних даних, а саме: установчих документів, топографічно-геодезичного знімання (М 1:500), договору оренди земельної ділянки, завдання на проектування та технічних умов.

На виконання умов договору 28.07.2015 згідно платіжного доручення № 63 замовник перерахував виконавцю 45085,40 грн. попередньої оплати у розмірі 10%.

11.08.2015 затверджено завдання на проектування електричних мереж та 25.08.2015 платіжним дорученням № 72 замовник перерахував виконавцю 180341,60 грн. попередньої оплати у розмірі 40%.

Проектом протоколу робочої наради від 09.09.2015 представниками сторін за участю Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпроект GmbH" погоджено питання надання виконавцю необхідного обсягу вихідних даних та проектної документації, а також строки їх надання. Також узгоджено надати наступні вихідні дані та проектну документацію: генеральний план з погодженим рішенням розпланування ЗРУ-10кВ на території заводу та місцем розташування ТП10/0.4 кВ, схему електропостачання 10кВ, габаритні креслення КРУН-10 кВ, розрахунок потужностей електричних навантажень та вибір потужностей силових трансформаторів ТП10/0.4 кВ, завдання на розробку архітектурно-будівельної частини ЗРП, електротехнічні рішення по трансформаторних підстанціях 10/0.4кВ І черги будівництва, електротехнічні рішення по внутрішньо майданчиковим мережах 10 кВ та проект погодження зовнішніх мереж електропостачання 10 кВ.

Пунктом 3.9 договору визначено, що у випадку зміни завдання на проектування робіт чи вихідних даних замовник зобов'язаний протягом 5 (п'яти) днів письмово повідомити про це виконавця доповненням (зміною) завдання або документом, що його замінює. При цьому, у разі необхідності сторони оформляють додаткову угоду до договору з уточненням строків виконання робіт і їх вартості, враховуючи витрати яких зазнав виконавець.

Судами встановлено, що листом від 29.01.2016 № 01 позивач повідомив відповідача про зміну технічних умов ПАТ "Черкасиобленерго" та надав відповідні технічні документи з одночасним пропонуванням ознайомитись відповідачу із технічними умовами, погодити технічне завдання та приступити до виконання робіт згідно умов договору.

Відповідач у листі від 02.02.2016 № 3 вказав на те, що для виконання проектно-кошторисних робіт по електропостачанню заводу по переробці сої по вул. Обухова в м. Золотоноша згідно з Технічними умовами № 182/2015 від 05.10.2015 зі змінами від 29.10.2015 замовнику необхідно надати додаткові вихідні дані.

15.02.2016 позивач направив відповідачу листа № 15, у якому просив припинити роботи з розробки проектно-кошторисної документації та розірвати договір від 15.07.2015 № 60-15, у зв'язку з недоцільністю подальшого виконання робіт із неактуальними вихідними даними.

19.02.2016 замовником скерував виконавцю лист № 17 з проектом додаткової угоди № 1 до договору про його розірвання, а також просив у зв'язку з припиненням дії договору повернути грошові кошти перераховані як попередня оплата у сумі 45085,40 грн. та 180431,60 грн. у строк не більше 10 днів з дня підписання додаткової угоди. Проте виконавець у листі від 11.03.2016 № 7 зазначив, що ним виконані роботи за договором, вартість яких складає 315598,00 грн. та одночасно надіслав позивачу проект додаткової угоди від 11.03.2016 № 1 про розірвання договору, акт здачі-прийняття виконаних робіт від 11.03.2016 та рахунок-фактуру № СФ-0000026 від 11.03.2016 на суму 315598,00 грн. для їх підписання та оплати замовником.

Також встановлено, що після подачі замовником первісного позову, виконавець повторно надіслав позивачу листа від 27.04.2016 за № 11 із зазначеними у попередньому листі обставинами та робочим проектом на 87 арк. в одному примірнику, який отриманий ним 18.05.2016 та листом № 276 від 17.05.2016 позивач відмовився на пропозицію відповідача погоджувати робочий проект.

Суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, своє рішення про відмову у задоволенні обох позовів мотивував тим, що обидві сторони порушили свої договірні зобов'язання, у зв'язку з чим відсутні підстави з якими сторони пов'язували свої вимоги для задоволення позовів.

Підстави для скасування судових рішень відсутні з огляду на наступне.

У касаційній скарзі позивач оскаржує судові рішення лише в частині відмови у задоволенні первісного позову.

Відповідно до приписів частини 2-ї статті 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Пунктами 6.1, 6.2 договору передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законодавством. Якщо в процесі виконання робіт замовником виявиться недоцільність подальшого їх виконання, виконавець на підставі письмового звернення замовника зобов'язаний припинити роботи. Припинення робіт та розірвання договору здійснюється шляхом укладання між сторонами додаткової угоди до договору, передачі замовнику фактично виконаних робіт в одному паперовому примірнику. При цьому сторони погоджують вартість виконаних робіт та зазначають її в акті здачі-прийняття виконаних робіт.

Підставою розірвання спірного договору стало невиконання відповідачем зобов'язань у строк, визначений пунктом 3.2 договору на проведення робіт.

Відповідно до умов п.4.2.2 вказаного договору позивач зобов'язаний надати відповідачу необхідні документи, що дозволяють відповідачу виконання робіт.

Судами встановлено, що позивач не подав відповідачу повний перелік вихідних даних, які передбачені пунктом 4.2.2 договору та в порушення пункту 3.9 договору своєчасно не повідомив відповідача про змінені технічні умови, а саме існування нових технічних умов, які були змінені ще 29.10.2015.

При цьому судами встановлено, що підставою для розірвання договору позивач зазначав пункт 3.2 договору, в той час як у пропозиції до відповідача розірвати договір замовник вказував пункт 6.2 договору, посилаючись на недоцільність подальшого виконання робіт із неактуальними вихідними даними.

Відтак суди дійшли правомірного висновку щодо відсутності правових підстав для розірвання договору оскільки істотні порушення договору відповідачем за зустрічним позовом та в інші випадки, встановлені договором або законом для його розірвання, відсутні так як наслідком прострочення виконання була неправомірна поведінка самого позивача за первісним позовом.

Позивач наведених обставин не спростував.

Більш того, судами не встановлено, а позивачем не спростовано, що у зв'язку із внесенням 29.10.2015 змін до технічних умов № 182/2015 від 05.10.2015, позивач у відповідності до пункту 3.9 договору пропонував відповідачу укласти додаткову угоду до договору з уточненням строків виконання робіт, яка б в свою чергу дозволила виконавцю виконати роботи в обумовлений у додатковій угоді сторонами строк.

Наведеним спростовуються доводи, викладені у касаційній скарзі, щодо незаконності оскарженої постанови суду апеляційної інстанції.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України" та "Рябих проти Російської Федерації"), у справі "Нєлюбін проти Російської Федерації", повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

Згідно ж із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже вказані рішення Європейського суду з прав людини суд касаційної інстанції застосовує у даній справі як джерело права.

За вказаних обставин оскільки фундаментальних порушень не встановлено, підстав для скасування оскарженої постанови немає.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 п.1, 11111 Господарського процесуального кодексу України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Комільфо Тур" залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного господарського суду від 29.11.2016 у справі Господарського суду Черкаської області №925/407/16, залишити без змін.

Головуючий суддя Г.М. Мачульський

Судді Г.П. Коробенко

Л.І. Рогач