РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2017Справа №910/24365/16

За позовом Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кварта»

про стягнення 1851,27 грн.

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача - Денисенко О.В. (представник за довіреністю);

від відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року Комунальне підприємство «Київжитлоспецексплуатація» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кварта» про стягнення заборгованості за Договором №1968 від 21.09.2012 про надання послуг на теплопостачання та технічне обслуговування і утримання внутрішньобудинкових інженерних систем центрального опалення та їх абонентських уводів в розмірі 1851,27 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем, у порушення умов укладеного між сторонами договору про надання послуг на теплопостачання та технічне обслуговування і утримання внутрішньобудинкових інженерних систем центрального опалення та їх абонентських уводів, своєчасно не оплачені надані позивачем послуги, внаслідок чого за ним утворилася заборгованість в сумі 1650,63 грн., яку просить стягнути позивач.

Крім того, позивач просить стягнути нараховані на вказану заборгованість 3% річних в сумі 43,55 грн. та інфляційних втрат в розмірі 157,09 грн. за порушення грошового зобов'язання.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд задовольнити позов.

Відповідач, явку уповноважених представників у судове засідання не забезпечив, відзиву на позовну заяву не направив, хоча про час і місце його проведення був повідомлений у встановленому законом порядку.

Відповідно до вимог ст.75 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Розглянувши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21.09.2012 між Комунальним підприємством «Київжитлоспецексплуатація» (підприємство) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кварта» (споживач) укладено договір №1968 про надання послуг на теплопостачання та технічне обслуговування і утримання внутрішньобудинкових інженерних систем центрального опалення та їх абонентських уводів.

Відповідно до п.1.1 Договору, предметом договору є надання послуг на теплопостачання та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої енергії у гарячій воді та експлуатаційних витрат; обслуговування та утримання внутрішньо будинкових інженерних систем ЦО та їх абонентських уводів в нежилому приміщенні (будинку) за адресою: вул. Харківське шосе, 164.

Згідно з п.2.3.6 Договору, відповідач зобов'язався своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати (сплачувати) Дирекції по експлуатації нежилих будинків (структурного підрозділу Підприємства) вартість спожитої теплової енергії та технічного обслуговування теплосистеми.

Відповідно до п.2 Порядку розрахунків за теплову енергію (додаток № 2 до договору), абонент щомісяця з 14 по 18 число самостійно отримує у підприємства за адресою: вул. Артема, 58/2-Д) акт звірки на початок розрахункового періоду (один примірник оформленого акту звірки споживач повертає підприємству), розрахунок фактичного споживання теплової енергії за попередній період (за вимогою споживача), платіжну вимогу-доручення, куди включена вартість теплової енергії за попередній та поточний місяці та технічне обслуговування, з урахуванням остаточного сальдо розрахунків на початок розрахункового періоду та акт виконаних робіт.

Сплату за вказаними документами абонент виконує не пізніше 23 числа поточного місяця.

Крім того, п.3.5 Додатку № 2 сторони погодили, що крім сплати вартості спожитої теплової енергії споживач сплачує на рахунок підприємства вартість послуг по технічному обслуговуванню внутрішньо будинкових систем і інженерного обладнання відповідно до Додатку №1 з оформленням актів виконаних робіт.

Судом встановлено, що позивачем належним чином виконанні зобов'язання за договором. Доказів існування спору між сторонами щодо кількості та якості наданих послуг суду не надано.

Натомість відповідач свої зобов'язання за договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 20.12.2016 за відповідачем утворилася заборгованість за надані за договором послуги за період з вересня 2015 року по грудень 2016 року в сумі 1650,63 грн., що підтверджується розрахунками нарахувань, обліковими картками та актами виконаних робіт, з копіями реєстрів про вручення їх відповідачу.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно зі ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Враховуючи положення ст.530 ЦК України та приписи п.2 Порядку розрахунків за теплову енергію (Додаток №2 до договору), строк оплати наданих позивачем за договором послуг - 23 число кожного місяця, у якому надавалися послуги.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач надав відповідачеві послуги з теплопостачання та технічного обслуговування і утримання внутрішньобудинкових інженерних систем ЦО їх абонентських уводів, однак відповідач, в порушення умов договору, своєчасну оплату наданих послуг в сумі 1650,63 грн. не здійснив, хоча строк виконання такого зобов'язання настав.

Факт існування заборгованості за договором належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований, в зв'язку з чим вимоги про стягнення зазначеної суми заборгованості є законними та обґрунтованими.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України).

Нормами ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи порушення відповідачем строків оплати наданих послуг, позивачем, відповідно до положень ст.625 Цивільного кодексу України, нараховано 157,09 грн. інфляційних втрат та 43,55 грн. 3% річних за період з вересня 2015 року по грудень 2016 року.

Перевіривши надані позивачем розрахунки, судом встановлено, що вказані нарахування проведено у відповідності до вимог законодавства та підлягають стягненню з відповідача.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно зі ст.33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідачем не надано суду належних доказів на спростування викладених у позові обставин або на підтвердження сплати існуючої перед позивачем заборгованості.

З урахуванням положень ст.49 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі.

Керуючись статтями 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кварта» (02091, м. Київ, вул. Харківське шосе, буд. 164; ідентифікаційний номер 32376034) на користь Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» (01001, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 51-А; ідентифікаційний код 03366500) 1650 (одна тисяча шістсот п'ятдесят) грн. 63 коп. заборгованості, 157 (сто п'ятдесят сім) грн. 09 коп. інфляційних втрат, 43 (сорок три) грн. 55 коп. 3% річних та витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписано 21.02.2017

Суддя Я.В. Маринченко