ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2017 р.Справа № 923/1437/16
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

головуючого судді: Головея В.М.,

суддів: Савицький Я.Ф., Разюк Г.П.,

при секретарі судового засідання Федорончука Д. О.

за участю представників сторін:

від позивача - не з'явився,

від відповідача - Васильєв Е. В. (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної-особи підприємця ОСОБА_2

на ухвалу господарського суду Херсонської області від 29.12.2016

у справі №923/1437/16 про повернення без розгляду

позовної заяви Фізичної-особи підприємця ОСОБА_2

до Лазурненської селищної ради Скадовського району Херсонської області

про визнання рішення протиправним та відшкодування шкоди

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

В судовому засіданні 21.02.2017 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2016 року Фізична-особа підприємець ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2, позивач) звернувся до господарського суду Херсонської області із позовом до Лазурненської селищної ради Скадовського району Херсонської області про (далі - Селищна рада, відповідач) про визнання протиправним рішення Селищної ради від 08.09.2014 №662 «Про визнання договору оренди земельної ділянки несільськогосподарського призначення таким, що припинив дію» із внесеними змінами рішенням Селищної ради від 14.04.2015 № 812 «Про врегулювання земельних відносин та внесення змін в рішення селищної ради». Також, позивач просив стягнути із Селищної ради на користь ОСОБА_2 шкоду в розмірі упущеної вигоди у розмірі 1 042 717,08 грн.

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 03.04.2015 (суддя Пригуза П.Д.) позовну заяву та матеріали повернуті ФОП ОСОБА_2 без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого суду, ФОП ОСОБА_2 звернувся до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив ухвалу скасувати, справу (матеріали) повернути до господарського суду Херсонської області для відкриття провадження та вирішення справи по суті. Апелянт вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необґрунтованою з мотивів неправильного встановлення судом обставин, які мають значення для справи, порушення принципу диспозитивності, перевищення судом меж повноважень на етапі вирішення питання про відкриття провадження, а тому порушення та неправильного застосування судом першої інстанції норм процесуального права. На думку скаржника, суд, в порушення норм ст. ст. 54, 63 ГПК України, необґрунтовано повернув позовну заяву, чим порушив конституційне право на доступ до правосуддя.

До початку судового засідання до апеляційного суду від скаржника надійшла заява про розгляд справи без його участі та без участі його представників. Заявлені в апеляційній скарзі вимоги підтримує в повному обсязі та просить останню задовольнити.

Відзив на апеляційну скаргу до Одеського апеляційного господарського суду не надходив.

Приймаючи до уваги, заяву позивача та те, що останній повідомлявся про час, дату та місце розгляду апеляційної скарги належним чином, то судова колегія вважає за можливе задовольнити заяву позивача та розглянути дану справу без його участі, за наявними матеріалами справи, на підставі ст. 75 ГПК України, адже явка представників сторін ухвалою апеляційної інстанції від 06.02.2017 року не визнавалась обов'язковою.

Представник відповідача в судовому засіданні 21.02.2017, надав пояснення, в яких просив суд, ухвалу господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ухвали, колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно частини 5 ст. 106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст. 63 ГПК України, виходив з того, що заявником до позовної заяви не додано доказів вибуття із його володіння та користування (вилучення) земельної ділянки та окремо визначених об'єктів рухомого та нерухомого майна, які ним ніби-то передано в оренду третім особам на цій земельній ділянці у 2014-2015-2016 роках, на яких мають ґрунтуватися позовні вимоги та якими підтверджується порушення Селищною радою прав заявника на мирне володіння майном як власника і землекористувача. Також не наведено фактів та не надано доказів повернення майна та земельної ділянки. Крім цього, позивачем не здійснено обґрунтованого розрахунку суми позовних вимог та не додано такого розрахунку до позовної заяви.

Колегія суддів, дослідивши матеріали позову, вважає висновки суду першої інстанції помилковими, та такими, що суперечать нормам процесуального закону, враховуючи таке.

Перелік підстав для повернення позовної заяви без розгляду наведено у ст. 63 ГПК України, який є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

За приписами п. 5 ст. 54 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява повинна містити виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, зазначення доказів, що підтверджують позов, обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюють ся, законодавство, на підставі якого подається позов.

Згідно пункту 3 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обґрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми.

Так, повертаючи без розгляду подану позивачем позовну заяву, місцевий господарський суд послався на те, що у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини.

Згідно ч.1 ст.38 ГПК України у разі, якщо подані сторонами докази є недостатніми, господарський суд зобов'язаний витребувати від підприємств та організацій незалежно від їх участі у справі документи і матеріали, необхідні для вирішення спору.

Тобто, якщо у позовній заяві є посилання на докази, що підтверджують викладені обставини, але самі докази до позовної заяви не додані, така заява не може бути повернена з посиланням на ст.63 Господарського кодексу України. У цьому випадку суддя в процесі підготовки справи до розгляду ухвалою витребовує необхідні докази від сторін.

Водночас, суд не вправі повернути позовну заяву, посилаючись на зазначену норму, з мотиву неподання документів, що є доказами, або подання не засвідчених належним чином копій документів, оскільки позивач може їх подавати до закінчення розгляду справи. (Відповідно до п. 3.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 (зі змінами та доповненнями)).

Таке право судді на витребування доказів закріплене ст. 65 ГПК України, відповідно до якої, зокрема, суддя при підготовці справи до розгляду може викликати представників сторін (якщо сторони знаходяться у тому ж населеному пункті, що й господарський суд) для уточнення обставин справи і з`ясувати, які матеріали може бути подано додатково, зобов`язати сторін, інші підприємства, установи, організації, державні та інші органи, їх посадових осіб виконати певні дії (звірити розрахунки, провести огляд доказів у місці їх знаходження тощо), витребувати від них документи, відомості, висновки, необхідні для вирішення спору, чи знайомитися з такими матеріалами безпосередньо в місці їх знаходження.

Також, повертаючи позовну заяву ФОП ОСОБА_2 суд зазначив, що позивачем не наданий детальний розрахунок заявленої до стягнення суми, що відповідно до ч. 3 ст. 63 ГПК є підставою для її повернення.

Колегія суддів зазначає, що, предметом позовних вимог є також стягнення шкоди в розмірі упущеної вигоди у розмірі 1 042 717,08 грн. З поданої позивачем позовної заяви вбачається, що в її описовій частині ФОП навів розрахунок заявленої до стягнення суми. У випадку наявності в суду будь-яких питань щодо його обґрунтованості, суд не позбавлений можливості витребувати у позивача детальніший розрахунок стягуваної суми, і в подальшому надати йому належну оцінку.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для повернення позовної заяви з посиланням на п. 3 ч. 1 ст. 63 ГПК України (в частині неподання належного розрахунку боргу).

З огляду на викладені обставини, в т. ч. на зазначення у позовній заяві переліку документів, яким позивач обґрунтовував викладені у позові обставини, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд зробив помилковий висновок про наявність визначених законом підстав для повернення позовної заяви ФОП ОСОБА_2 без розгляду, чим допустив порушення норм процесуального права, зокрема п. 3 ч. 1 ст.63 ГПК України.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів дійшла висновку апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_2 задовольнити, ухвалу господарського суду Херсонської області від 29.12.2016 скасувати, у зв'язку з неправильним застосуванням п. 3 ч. 1 ст. 63 ГПК України та передати справу на розгляд до господарського суду Херсонської області.

Відповідно до ч. 7 ст. 106 ГПК України у випадках скасування апеляційною інстанцією ухвал про повернення позовної заяви, справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

Згідно з п.4.8. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року №7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду з числа зазначених у частині сьомій статті 106 ГПК з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами статті 49 ГПК.

Керуючись ст.ст. 99, 101-106 ГПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

1. Апеляційну скаргу Фізичної-особи підприємця ОСОБА_2 - задовольнити.

2. Ухвалу господарського суду Херсонської області від 29.12.2016 - скасувати.

3. Справу направити до господарського суду Херсонської області для вирішення питання про прийняття позовної заяви до розгляду.

Постанова, згідно ст. 105 ГПК України, набуває законної сили з дня її оголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя: Головей В.М.

Судді: Савицький Я.Ф.

Разюк Г.П.