УХВАЛА

про повернення позовної заяви

20.02.2017Справа № 910/2572/17

Суддя Ващенко Т.М., розглянувши

позовну заяву Громадської організації "Справа принципу"

до Публічного акціонерного товариства "Укрсиббанк"

про визнання протиправними дій та визнання недійсними нормативних документів

ВСТАНОВИВ:

Громадська організація «Справа принципу» звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» про визнання протиправними дій та визнання недійсними нормативних документів.

Подана позовна заява не відповідає вимогам розділу VIII Господарського процесуального кодексу України, а тому підлягає поверненню з посиланням на ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на наступне.

Гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя, від 14.05.1981 N R (81) 7: "В тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати" (підпункт 12 пункту D).

Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України, що має беззаперечно виконуватись сторонами в разі необхідності реалізації цього права.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

При цьому, згідно з п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з вимогами про:

1. Визнання протиправними дій відповідача, які полягають в:

- пропонуванні споживачам кредитів в іноземній валюті;

- видачі споживчих кредитів в іноземній валюті;

- встановленні формулярів договорів про надання споживчих кредитів, в яких зобов'язання виражене в іноземній валюті;

- встановлення процедур видачі іноземної валюти в кредит споживачам на споживчі цілі.

2. Визнання недійсними внутрішніх нормативних документів відповідача, затверджених його керівним органом, якими встановлено формуляри договорів споживчих кредитів в іноземній валюті та порядок видачі споживчих кредитів в іноземній валюті.

Як роз'яснено пленумом Вищого господарського суду України у п. 2.11 постанови від 21.02.13. № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше вимог немайнового характеру, пов'язаних між собою підставами виникнення або поданими доказами, судовий збір сплачується окремо з кожної з таких вимог.

В якості доказу сплати судового збору позивачем подано квитанцію № 30143 від 28.01.17. на суму 1600,00 грн., що є сумою меншою, ніж належні до сплати 3 200,00 грн. (1 600,00 грн. + 1 600,00 грн.).

За вказаних обставин, суд вважає, що позивачем не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі, тому дана позовна заява підлягає поверненню позивачу на підставі п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому суд вертає увагу позивача на те, що в прохальній частині позовної заяви необхідно чітко вказати, які саме внутрішні нормативні акти він просить визнати недійсними.

Відповідно до п. 3.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК України.

Беручи до уваги наведене, зважаючи на те, що заявником не дотримано вимог ст. 57 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи, що приписи ст. 63 Господарського процесуального кодексу України носять імперативний характер, суд дійшов висновку, що викладені обставини є підставою для повернення позовної заяви відповідно до ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву повернути без розгляду.

Звернути увагу позивача, що після усунення недоліків, які стали підставою повернення позовної заяви без розгляду, він може повторно звернутися до господарського суду міста Києва з позовом.

Суддя Т.М. Ващенко