ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2017 р.Справа № 915/721/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії судді:

головуючого судді: Бєляновського В.В.,

суддів: Величко Т.А.,

ОСОБА_1

при секретарі - Колбасовій О.Ф.

за участю представників:

Від позивача: ОСОБА_2

Від відповідача: ОСОБА_3

Від третьої особи: не зявився

Від органу ДВС: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз

на ухвалу господарського суду Миколаївської області від 25.01.2017 року

за скаргою Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз на дії Інгульського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області

у справі № 915/721/15

за позовом: Обласного комунального підприємства Миколаївоблтеплоенерго

до відповідача: Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Публічне акціонерне товариство НАК Нафтогаз України

про: здійснення перерахунку обсягу спожитого газу та зняття зайво нарахованого обсягу газу

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2016 року Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз (далі ПАТ «Миколаївгаз») звернулося до господарського суду Миколаївської області зі скаргою та уточненнями до неї від 25.01.2017р. на дії Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, в якій просило визнати незаконними дії Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 16.12.2016р. ВП № 51732665 з виконання наказу № 915/721/15 виданого 24.06.2016 року господарським судом Миколаївської області на виконання рішення від 31.03.2016 року у справі № 915/721/15, яке набрало законної сили 07.06.2016 року, та визнати недійсною постанову про відкриття виконавчого провадження від 16.12.2016р. ВП № 51732665.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 25.01.2017 року (суддя Мавродієва М.В.) у задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз на дії Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою ПАТ Миколаївгаз звернулося до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати та прийняти нове рішення, яким скаргу задовольнити. Обґрунтовуючи підстави звернення з апеляційною скаргою, скаржник посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу орган державної виконавчої служби заперечує проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просить оскаржувану ухвалу місцевого суду залишити без змін, вважаючи її законною та обґрунтовано.

Про день, час і місце розгляду апеляційної скарги сторони, третя особа та орган державної виконавчої служби в порядку передбаченому ст. ст. 64, 98 ГПК України заздалегідь були повідомлені належним чином, проте третя особа не скористалася наданим законом правом на участь свого представника в засіданні суду. Враховуючи, що частиною 2 ст. 121-2 ГПК України передбачено, що неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги на дії органів державної виконавчої служби, а відкладення судового засідання на іншу дату призведе до порушення встановленого ч. 2 ст. 102 ГПК України скороченого процесуального строку розгляду апеляційної скарги на ухвалу місцевого суду, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності в судовому засіданні третьої особи за наявними у справі матеріалами.

Обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, вислухавши пояснення представників сторін та органу ДВС, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права при винесенні оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, рішенням господарського суду Миколаївської області від 31.03.2016 року у справі № 915/721/15 позов задоволено, зобовязано ПАТ "Миколаївгаз" здійснити перерахунок обсягу газу, спожитого ОКП "Миколаївоблтеплоенерго" у період з 01.02.2015 року по 28.02.2015 року та зняти зайво нарахований обсяг газу у розмірі 776688 куб.м., стягнуто з відповідача на користь позивача 1218 грн. судових витрат.

Постановами Одеського апеляційного господарського суду від 07.06.2016 року та Вищого господарського суду України від 19.10.2016 року вищезазначене рішення залишено без змін.

24.06.2016 року на виконання зазначеного судового рішення господарським судом Миколаївської області було видано відповідні накази.

20.07.2016 року ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» звернулося до Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області із заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду Миколаївської області № 915/721/15 від 24.06.2016р.

25.07.2016 року державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області було винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) з виконання вищезазначеного наказу з посиланням на те, що спосіб виконання рішення, такий як спонукання боржника вчинити певні дії, не передбачений ст.75 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 15.11.2016 року дії органу державної виконавчої служби при винесенні вищезазначеної постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження визнано незаконними, постанову недійсною.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 01.12.2016 року розяснено п. 2 резолютивної частини рішення суду від 31.03.2016 року та зазначено, що рішенням суду від 31.03.2016 року фактично зобовязано ПАТ «Миколаївгаз» здійснити перерахунок обсягу спожитого ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» у період з 01.02.2015 по 28.02.2015 газу та зняти зайво нарахований обсяг газу у розмірі 776688 куб.м.

У звязку з цим, 16.12.2016 року ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» знову звернулося до Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області з заявою, в якій просило відновити виконавче провадження та примусово виконати наказ господарського суду Миколаївської області № 915/721/15 від 24.06.2016р., оригінал якого був доданий до заяви.

16.12.2016 року державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби м.Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 51732665 з примусового виконання наказу № 915/721/15, виданого 24.06.2016 року господарським судом Миколаївської області, за заявою стягувача від 20.07.2016р.

Обґрунтовуючи підстави звернення до суду зі скаргою на дії Інгульського відділу державної виконавчої служби м.Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, ПАТ «Миколаївгаз» посилається на те, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 16.12.2016р. ВП №51732665 винесена органом державної виконавчої служби з порушенням вимог ст.ст. 26, 41 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки ним було відкрито виконавче провадження за наказом господарського суду Миколаївської області від 24.06.2016р., в той час як стягувачем було подано заяву про відновлення виконавчого провадження та виконання наказу. Крім того, боржник зазначає, що органом державної виконавчої служби разом з постановою про відкриття виконавчого провадження від 16.12.2016р. йому було направлено для підписання технічний акт про зняття зайво нарахованих обсягів природного газу від 13.07.2016 та тристоронні акти коригування обсягів постачання природного газу в розмірі 704922 тис.куб.м по договору № 2287/15-БО-22 від 22.12.2014 та в розмірі 71766 тис.куб.м по договору №2288/15-КП-22 від 22.12.2014. Проте, законодавством та судовим рішенням від 31.03.2016р., на підставі якого видано відповідний наказ, не передбачено підписання зазначених актів.

ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» заперечує проти задоволення скарги посилаючись на те, що державним виконавцем вжито дії відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та ухвал господарського суду Миколаївської області від 15.11.2016р. та 01.12.2016р., а боржник, оскаржуючи зазначені дії, ухиляється від належного виконання рішення господарського суду, яке відповідно до ч.5 ст.124 та ч.3 ст.129 Конституції України є обовязковим до виконання на всій території України, а обовязковість рішень суду визнано однією із основних засад судочинства.

Також, стягувачем зазначено, що посилання боржника на ч 1. ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» не може братися до уваги, оскільки постанови про закінчення виконавчого провадження та про повернення виконавчого документа стягувачу за вказаним виконавчим провадженням не виносилися та відповідно не скасовувалися.

Інгульський відділ державної виконавчої служби м.Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області просить відмовити в задоволенні скарги посилаючись на те, що ним 16.12.2016 року на підставі ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» правомірно винесено постанову про відкриття виконавчого провадження; виконавче провадження ВП №51732665 відкрито за заявою стягувача про відкриття виконавчого провадження від 20.07.2016р., а не за заявою про відновлення виконавчого провадження від 12.12.2016р., про що чітко вказано в оскаржуваній постанові.

Крім того, орган ДВС вказує те, що пунктом 4 резолютивної частини постанови про відкриття виконавчого провадження боржника зобовязано виконати рішення протягом 10 робочих днів; в постанові та в супровідному листі до цієї постанови від боржника не вимагалось підписувати надані стягувачем технічний акт про зняття зайво нарахованих обсягів природного газу від 13.07.2016 та тристоронні акти коригування обсягів постачання природного газу. Жодного іншого документального підтвердження про виконання рішення суду боржником органу ДВС надано не було.

Відповідно до ст. 121-2 ГПК України (в редакції чинній на момент вчинення оскаржуваної дії) скарга на рішення, дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців щодо виконання судових рішень господарських судів може бути подана стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів, крім рішень виконавця про відкладення проведення виконавчих дій, які можуть бути оскаржені протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів.

Згідно із ст. 124 Конституції України судові рішення є обовязковими до виконання на всій території України.

Стаття 115 ГПК України містить імперативний припис про те, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ГПК України виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції чинній на момент вчинення оскаржуваної дії) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції чинній на момент вчинення оскаржуваної дії) відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Початок примусового виконання рішення врегульовано ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції чинній на момент вчинення оскаржуваної дії). Так, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону:1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Частинами 5 та 6 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції чинній на момент вчинення оскаржуваної дії) передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обовязок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції чинній на момент вчинення оскаржуваної дії) виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк предявлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обовязковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ предявлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Зі змісту статей 1, 2, 17, 18, 19, 25, 27, 37, 38 Закону України "Про виконавче провадження" вбачається, що примусове виконання рішень судів України відбувається на підставі виконавчих документів, які є основою для відкриття державним виконавцем виконавчого провадження і проведення виконавчих дій (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

Така ж правова позиція викладена в п. 2.2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 26.06.2013 № 5-рп/2013.

Згідно з ст. 41 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції чинній на момент вчинення оскаржуваної дії) у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Разом з тим, ухвалою господарського суду Миколаївської області від 15.11.2016 року було визнано недійсною постанову органу державної виконавчої служби від 25.07.2016р. про відмову у відкритті виконавчого провадження.

Належних доказів, які б свідчили про те, що органом державної виконавчої служби виносилися постанови про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду Миколаївської області № 915/721/15 від 24.06.2016р. або повернення виконавчого документа стягувачу з підстав передбачених ч. 4 ст. 4, ст. ст. 37, 39 Закону України "Про виконавче провадження", скаржником до суду не подано і таких доказів в матеріалах справи не міститься.

Отже, беручи до уваги наведене та з огляду на те, що в оскаржуваній постанові про відкриття виконавчого провадження зазначено, що наказ господарського суду Миколаївської області від 24.06.2016р. вступив у законну силу (набрав чинності) 07.06.2016р., а заява про примусове його виконання подана стягувачем 20.07.2016 року, господарський суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області правомірно винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 16.12.2016р. ВП № 51732665 з примусового виконання наказу № 915/721/15, виданого 24.06.2016 року господарським судом Миколаївської області, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Стосовно посилань заявника в скарзі на те, що органом державної виконавчої служби разом з постановою про відкриття виконавчого провадження від 16.12.2016р. йому було направлено для підписання технічний акт про зняття зайво нарахованих обсягів природного газу від 13.07.2016р. та тристоронні акти коригування обсягів постачання природного газу в розмірі 704922 тис.куб.м по договору № 2287/15-БО-22 від 22.12.2014р. та в розмірі 71766 тис.куб.м по договору №2288/15-КП-22 від 22.12.2014р., то ані у вказаній постанові про відкриття виконавчого провадження, ані у супровідному листі від 16.12.2016р. № 51958 не міститься вказівки щодо обовязкового підписання боржником зазначених актів.

Окрім того, за змістом ст. 121-2 ГПК України (в редакції чинній на момент вчинення оскаржуваної дії) скарга на рішення, дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців щодо виконання судових рішень господарських судів може бути подана стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів.

Тобто, порушення прав, свобод і законних інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом в порядку ст. 121-2 ГПК України є обовязковими, отже обовязком скаржника, відповідно до ст. 33 ГПК України, є доведення (підтвердження) в установленому законом порядку наявності факту порушення його прав, свобод і законних інтересів.

Разом з тим, як свідчить правовий аналіз матеріалів справи, скаржник не зазначив чим порушуються саме його права, свободи і законні інтереси наявністю оскаржуваної ним постанови про відкриття виконавчого провадження від 16.12.2016р. ВП № 51732665, та не обґрунтував, у звязку з чим саме він звернувся зі скаргою на дії органу державної виконавчої служби при примусовому виконанні рішення господарського суду Миколаївської області від 31.03.2016 року у даній справі, що набрало законної сили, а лише стверджує про невідповідність оскаржуваної ним постанови нормам Закону України «Про виконавче провадження».

Однак, уявлення скаржника про невідповідність оскаржуваної ним постанови про відкриття виконавчого провадження нормам чинного законодавства за відсутності при цьому порушень прав, свобод і законних інтересів скаржника, не є підставою для визнання такої постанови недійсною в судовому порядку, оскільки, відповідно до ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" завданням суду є саме захист порушених або оспорюваних прав та інтересів особи.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції правомірно відмовлено у задоволенні скарги ПАТ «Миколаївгаз» на дії державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у судовій ухвалі, що оскаржується.

З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин даної справи, колегія суддів вважає доводи викладені скаржником в апеляційній скарзі необґрунтованими, оскільки вони спростовуються зібраними по справі доказами та не відповідають вимогам закону, що регулює спірні правовідносини. За таких обставин колегія суддів не знаходить законних підстав для повного чи часткового задоволення вимог апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було повно та всебічно зясовано обставини, що мають значення для справи, надано їм належну правову оцінку та винесено оскаржувану ухвалу з дотриманням норм матеріального і процесуального права, що дає підстави для залишення її без змін.

З огляду на приписи ст. 49 ГПК України, судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 99, 101-106, 1212 ГПК України, Одеський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду Миколаївської області від 25 січня 2017 року у справі № 915/721/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя: Бєляновський В.В.

Судді: Величко Т.А.

ОСОБА_1