ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21.02.2017 Справа № 920/1059/16

За позовом: Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ

до відповідача: Комунального підприємства «Ромникомунтепло» Роменської міської ради, м. Ромни Сумської області

про стягнення 133 926 грн. 78 коп.

Головуючий суддя Джепа Ю.А.

Суддя Сопяненко О.Ю.

Суддя Яковенко В.В.

Представники сторін:

від позивача - ОСОБА_1 (довіреність № 14-94 від 18.04.2016)

від відповідача - ОСОБА_2 (довіреність № б/н від 21.12.2016)

при секретарі судового засідання Галашан І.В.

В судовому засіданні, розпочатому 01.02.2017, відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України за згодою сторін оголошувалась перерва до 21.02.2017 до 12 год. 00 хв.

Суть спору: позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача 133 926,78 грн. у тому числі 118 805,52 грн. пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором № 3228/16-ТЕ-29 від 19.12.2014, 244 494,26 грн. суму 3% річних, 1 701 831,02 грн. інфляційних втрат; а також судові витрати, повязані з розглядом справи.

Відповідач подав до суду відзив № 867 від 16.12.2016 на позовну заяву, проти вимог позивача заперечує та зазначає, що нарахування пені, інфляційних втрат та 3 % суперечить положенням Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за спожиті енергоносії», оскільки, на думку відповідача, такі нарахування підлягають списанню.

27.01.2017 відповідачем подані до суду доповнення до відзиву з додатковими запереченнями проти позовних вимог ПАТ «НАК «Нафтогаз України».

Представником позивача 01.02.2017 подані до суду заперечення № 14/4-529 на відзив відповідача, у яких позивач наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі, а заперечення відповідача вважає такими, що не ґрунтуються на положеннях діючого законодавства України.

16.02.2017 відповідач подав до суду додаткові пояснення № 79 по справі на підтвердження своєї позиції з предмета спору.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши подані докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

19.12.2014 між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (позивачем у справі) та Комунальним підприємством «Ромникомунтепло» Роменської міської ради (відповідачем у справі) був укладений договір купівлі-продажу природного газу № 3228/15-ТЕ-29, за умовами якого позивач зобовязався передати у власність відповідача протягом 2015 року природний газ, ввезений на митну територію України позивачем за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а відповідач зобовязався прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору.

Відповідно до умов пункту 1.2 розділу 1 договору газ, що продається за цим договором, використовується покупцем (відповідачем у справі) виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням.

Пунктом 2.1 укладеного договору встановлено, що позивач передає відповідачеві з 01.01.2015 по 31.12.2015 газ обсягом до 6300,0 тис. куб.м, у тому числі по місяцях кварталів за графіком, наведеним у цьому пункті.

Відповідно до пункту 3.3 цього договору приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг використання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця.

Відповідно до пункту 6.1 договору купівлі-продажу природного газу № 3228/15-ТЕ-29 оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

За невиконання або неналежне виконання договірних зобов'язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також цим договором (пункт 7.1 договору купівлі-продажу).

За змістом пункту 7.2 договору купівлі-продажу природного газу у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1 цього договору він зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 років (пункт 9.3 договору).

Строк дії договору купівлі-продажу природного газу відповідно до пункту 11.1 визначається з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін; і діє в частині поставки газу до 31.12.2015, а в частині розрахунків - до їх повного здійснення.

Судом було встановлено, що на виконання умов договору купівлі-продажу позивач протягом січня-грудня 2015 року поставив, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 7 620 847,41 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу за зазначений період (копії відповідних актів приймання-передачі додані до матеріалів справи).

Однак відповідач свої зобовязання щодо своєчасної оплати поставленого природного газу належним чином не виконав.

Як зазначив сам відповідач, остаточний розрахунок за отриманий за договором № 3228/15-ТЕ-29, він здійснив 16.02.2016.

При цьому, частину вартості природного газу, одержаного за договором № 3228/15-ТЕ-29 відповідач оплатив відповідно до умов спільних протокольних рішень № 333 від 18.02.2015 (на суму 367 187 грн. 72 коп.), № 1024 від 14.05.2015 (на суму 587 663 грн. 72 коп.), № 169 від 21.01.2016 (на суму 1 500 000 грн. 00 коп.), підписуючи які сторони фактично погодились, що оплати поставленого природного газу за договором купівлі-продажу природного газу № 3228/15-ТЕ-29 від 19.12.2014 підлягають сплаті шляхом здійснення взаєморозрахунків на підставі кожного спільного протокольного рішення.

Також 07.12.2015 між позивачем, КП «Ромникомунтепло» Роменської міської ради, Територіальним органом Казначейства у Сумській області, Департаментом фінансів Сумської обласної державної адміністрації, Фінансовим управлінням Роменського міськвиконкому Сумської області, управлінням житлово-комунального господарства Роменської міської ради, ПАТ «Укргазвидобування» був укладений договір № 243/375-в та договір № 244/375-в про організацію взаєморозрахунків.

Відповідно до умов зазначених договорів сторони дійшли згоди щодо погашення заборгованості відповідача перед позивачем за спожитий природний газ у 2015 році за договором № 3228/15 -ТЕ-29 у сумі 1 100 000 грн. 00 коп. (договір № 243/375-в від 07.12.2015) та у сумі 611 000 грн. 00 коп. (договір № 244/375-в від 07.12.2015).

Відповідно до підпунктів 1, 2, 3 пункту 12 договорів про організацію взаєморозрахунків сторони зобовязувалися забезпечити подання до територіальних органів Казначейства належним чином оформлених договорів та платіжних документів згідно з Порядком та умовами надання у 2015 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водо достачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, та / або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у звязку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування; не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору; перерахувати кошти наступній стороні.

В пункті 17 договорів про організацію взаєморозрахунків сторони погодили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодної претензії стосовно предмета договору.

Згідно платіжного доручення № 4 від 09.12.2015 грошові кошти на підставі договору про організацію взаєморозрахунків № 243/375-в від 07.12.2015 в сумі 1100000 грн. 00 коп. сплачені відповідачем на користь позивача; згідно платіжного доручення № 5 від 09.12.2015 сплачені грошові кошти в сумі 611 000 грн. 00 коп. на підставі договору про організацію взаєморозрахунків № 244/375-в від 07.12.2015.

Таким чином, частину заборгованості за природний газ, одержаний за договором № 3228/15-ТЕ-29 відповідач оплатив з коштів, отриманих на підставі договорів про організацію взаєморозрахунків.

КП « Ромникомунтепло» РМР» здійснило розрахунки за природний газ у порядку та строки, передбачені у договорах про організацію взаєморозрахунків та у спільних протокольних рішеннях про організацію взаєморозрахунків за природний газ. Прострочення оплати на умовах договорів про організацію взаєморозрахунків та на умовах спільних протокольних рішень відповідачем не допущено.

Укладаючи спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та договори про організацію взаєморозрахунків позивач і відповідач керувалися не умовами договору № 3228/15-ТЕ-29, а спеціальними нормативно-правовими актами, якими передбачається процедура розрахунку.

З наведених обставин вбачається, що підстави для нарахування пені та застосування наслідків передбачених за порушення грошового зобовязання згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України, на суму заборгованості у розмірі 4 165 851,44 грн. відсутні.

Частина вартості газу у розмірі 3 454 995 грн. 97 коп. була сплачена відповідачем за рахунок коштів підприємства. Кошти перераховувалися відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України № 217 від 18.06.2014 «Про затвердження Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обовязки», про що свідчить довідка № 856 від 14.12.2016, довідка про перераховані кошти № 857 від 14.12.2016.

Вказані оплати, згідно з розрахунком позивача, враховані наступним чином: за поставлений природний газ у січні 2015 року в загальній сумі 579 938 грн. 62 коп. (оплата проводилась з 16.01.2015 по 13.02.2015 та з 16.02.2015 по 26.02.2015), за поставлений природний газ у лютому 2015 року в загальній сумі 875 390 грн. 02 коп. (оплата проводилась з 26.02.2015 по 13.03.2015 та з 16.03.2015 по 27.03.2015), за поставлений природний газ у березні 2015 року в загальній сумі 694 804 грн. 23 коп. (оплата проводилась з 27.03.2015 по 25.05.2015), за поставлений природний газ за жовтень 2015 року в загальній сумі 306 989 грн. 75 коп. (оплата проводилась з 25.05.2015 по 02.10.2015 та з 02.12.2015 по 18.12.2015), за поставлений природний газ у листопаді 2015 року в загальній сумі 441 465 грн. 97 коп. (оплата проводилась з 18.12.2015 по 28.12.2015), за поставлений природний газ у грудні 2015 року в загальній сумі 556 407 грн. 38 коп. (оплата проводилась з 28.12.2015 по 14.01.2016 та з 15.012015 по 26.01.2016).

Така заборгованість не була предметом регулювання ані за договором про організацію взаєморозрахунків, ані за спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків, тому суд вважає правомірним нарахування відповідачу сум пені, інфляційних збитків та 3% річних на суму 3 454 995 грн. 97 коп. За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (частина друга статті 193, частина перша статті 216 та частина перша статті 218 ГК України).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені).

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 Господарського кодексу України встановлюється законом, а у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Такий вид забезпечення виконання зобов'язання як пеня та її розмір встановлено частиною третьою статті 549 Цивільного кодексу України, частиною шостою статті 231 Господарського кодексу України, статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань».

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором, або законом.

При цьому, у ході судового розгляду справи відповідач проти такого нарахування заперечував, посилаючись на те, що 30.11.2016 набрав чинності Закон України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за спожиті енергоносії» № 1730-VIII від 03.11.2016 та частиною 3 статті 7 цього Закону передбачено, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Відповідно до статті 2 вищезазначеного Закону його дія поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

За положеннями статті 1 Закону № 1730-VIII процедура врегулювання заборгованості включає у себе заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості.

Аналіз норм статті 3 названого Закону дозволяє дійти висновку про особливий позасудовий порядок участі підприємств у процедурі врегулювання заборгованості шляхом включення таких підприємств до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства, подання необхідних документів згідно наведеного у вказаній статті переліку, прийняття відповідним органом державної влади рішення про включення (чи про відмову у включенні) до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості.

За таких обставин, суд зазначає, що не має правових підстав для вчинення дій щодо списання заборгованості відповідача зі сплати нарахованих позивачем сум пені, відсотків річних та інфляційних втрат, у звязку з чим не приймає до уваги відповідні заперечення відповідача, викладені у відзив на позов та у додаткових поясненнях.

Оскільки право позивача щодо стягнення з відповідача пені, інфляційних збитків та суми 3% річних передбачене діючим законодавством України та умовами договору, пеня нарахована відповідно до положень Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань», судом здійснений перерахунок нарахованих сум допомогою програми ЛІГА:ЗАКОН ЕЛІТ 9.4.1 ТОВ «Інформаційно-аналітичний центр «ЛІГА», ТОВ «ЛІГА: ЗАКОН», 2016, на підставі якого суд робить висновок про задоволення вимог позивача в частині стягнення з відповідача 37212 грн. 11 коп. пені за несвоєчасне виконання грошових зобовязань, 3681 грн. 01 коп. інфляційних збитків та 2175 грн. 37 коп. 3% річних. В іншій частині позовних вимог суд відмовляє.

Згідно ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем, підлягають відшкодуванню йому за рахунок відповідача в розмірі 646 грн. 03 коп. пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Ромникомунтепло» Роменської міської ради (42000, Сумська область, м. Ромни, вул. Коржівська, 90; ) на користь Публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6; ) 37212 грн. 11 коп. пені, 2175 грн. 37 коп. суму 3 % річних, 3681 грн. 01 коп. інфляційних збитків, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 646 грн. 03 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 22.02.2017.

Головуючий суддя Ю.А.Джепа

Суддя О.Ю.Сопяненко

Суддя В.В.Яковенко