ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"22" лютого 2017 р. Справа № 924/1345/16

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Димбовського В.В., розглянувши матеріали

за позовом Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області, м. Хмельницький

до товариства з обмеженою відповідальністю "Шепетівка Енергоінвест", м. Шепетівка

про стягнення шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, в розмірі 2018,52 грн.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - за довіреністю від 03.01.2017р.

від відповідача: ОСОБА_2 - за довіреністю №1184 від 13.09.2016р.

У судовому засіданні, відповідно до ч. 2 ст. 85 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: позивач звернувся з позовом до суду про стягнення шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу в розмірі 2018,52 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на проведену працівниками Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства Товариством з обмеженою відповідальністю "Шепетівка Енергоінвест", яке експлуатувало котельні по вул. Короленка,1/а, ОСОБА_3,30, Шешукова,8/6 у м. Шепетівка, які є джерелом утворення забруднюючих речовин, що викидаються у атмосферне повітря за відсутності дозволу на викиди, що, на думку позивача, є порушенням ст.ст. 10,11 Закону України "Про охорону атмосферного повітря". В ході перевірки відділом інструментально-лабораторного контролю Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області відібрані проби газопилового потоку, що відводяться від котлоагрегатів: 1) КВГ 6,5 ст.№2; 2) ВК-21М2; 3) Viesmann vitoplex 200 ст.№2. Результати інструментально-лабораторних вимірювань зафіксовані протоколом №06-13 вимірювань вмісту забруднюючих речовин в атмосферне повітря в організованих викидах стаціонарних джерел від 20.02.2013р. Враховуючи те, що відповідач самостійно не відшкодував шкоду, заподіяну навколишньому природному середовищу, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 2018,52 грн. шкоди.

Відповідач у відзиві на позов просить відмовити в його задоволенні з підстав пропущення строку позовної давності. Свою позицію обгрунтовує тим, що порушення відповідачем природоохоронного законодавства встановлено позивачем 20.02.2013р., а звернення до суду з позовом відбулося після закінчення встановленого законодавством (ст. 257 ЦК України) трирічного строку позовної давності.

Крім того, звертає увагу на те, що акт про порушення законодавства в сфері охорони навколишнього природного середовища не складався.

Представник позивача у судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що вони обґрунтовані та підтверджені поданими доказами.

Представник відповідача у судовому засіданні наполягав на відмові у позові з підстав, викладених у відзиві.

Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи по суті, суд встановив:

Працівниками Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області, у присутності директора товариства з обмеженою відповідальністю "Шепетівка Енергоінвест" ОСОБА_4, було проведено позапланову перевірку дотримання товариством з обмеженою відповідальністю "Шепетівка Енергоінвест" вимог природоохоронного законодавства, про що складено акт перевірки №33/02 за 20.02.2013р. - 26.02.2013р.

Перевіркою, зокрема, встановлено, що підприємство порушує додержання вимог природоохоронного законодавства про поводження з відходами (відходи розміщуються за відсутності дозволу на розміщення відходів та встановленого ліміту на утворення відходів на 2013 рік), в порушення вимог ст. ст. 17, 32, 33 Закону України "Про відходи". Також перевіркою встановлено, що підприємство порушує додержання законодавства про охорону атмосферного повітря, а саме здійснює викид забруднюючих речовин в атмосферне повітря за відсутності дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря. Відділом інструментально-лабораторного контролю проведено відбір проб на чотирьох котельнях (три котельні експлуатуються за відсутності дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря), в порушення вимог ст. ст. 10, 11 Закону України "Про охорону атмосферного повітря".

Акт перевірки підписано працівниками Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області та директором товариства з обмеженою відповідальністю "Шепетівка Енергоінвест" ОСОБА_4

У звязку із виявленим порушенням, на підставі протоколу №101/1 від 20.02.2013р. про адміністративне правопорушення, позивачем винесено постанову №101/02 від 06.03.2013р. про накладення адміністративного стягнення на директора товариства з обмеженою відповідальністю "Шепетівка Енергоінвест" ОСОБА_4 за порушення ст.ст. 10, 11 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн.

Штраф сплачено відповідно до квитанції 22/22 від 10.03.2013р.

З метою усунення недоліків та порушень природоохоронного законодавства, виявлених у період 20.02.2013р. - 26.02.2013р. під час перевірки дотримання природоохоронного законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, Державною екологічною інспекцією товариству з обмеженою відповідальністю "Шепетівка Енергоінвест" винесено припис №33/02 від 26.02.2013р., у якому зобов'язано товариство з обмеженою відповідальністю "Шепетівка Енергоінвест" у термін 10 днів після отримання припису розробити план організаційно-технічних заходів з усунення виявлених недоліків; до 26.05.2013р. отримати дозвіл на розміщення відходів на 2013 рік та встановлений ліміт на утворення та розміщення відходів на 2013 рік.

На виконання припису ТОВ "Шепетівка Енергоінвест" отримало дозволи на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами №-115 від 08.04.2013р. терміном дії по 08.04.2018р.; №-125 від 09.04.2013р. терміном дії по 09.04.2018р.; №-108 від 05.04.2013р. терміном дії по 05.04.2018р.

Державна екологічна інспекція в Хмельницькій області у листі №3908/02 від 01.07.2013р. зобов'язала товариство з обмеженою відповідальністю "Шепетівка Енергоінвест" надати інформацію щодо фактичної кількості годин роботи джерел утворення викидів.

У відповідь на лист №3908/02 від 01.07.2013р. товариство з обмеженою відповідальністю "Шепетівка Енергоінвест" повідомило Державну екологічну інспекцію в Хмельницькій області, що котлоагрегати Viesmann vitoplex 200 ст. №2 розташованого по вул. Шешукова, за період з 20.02.2013р. по 09.04.2013р. напрацював 41 год.; котлоагрегат "КВГ-6,5" ст. №2 розташованого по вул. Короленка, 1 а за період 08.02.2013р. по 05.04.2013р. напрацював 333 год.; котлоагрегат "ВК-21 М2" ст. №2 розташованого по вул. К. Маркса, 30 за період 08.02.2013р. по 08.04.2013р. напрацював 452 год.

На підставі „Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормованих викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10.12.2008р. №639, Державною екологічною інспекцією у Хмельницькій області здійснено розрахунок розміру шкоди.

За розрахунком Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області загальний розмір шкоди за експлуатацію котелень без спеціального дозволу склав 2018,52 грн., а саме: за експлуатацію котельні по вул. Короленка, 1/а - розмір шкоди склав 1064,03 грн.; за експлуатацію котельні по вул. К.Маркса, 30 - розмір шкоди склав 845,34 грн.; за експлуатацію котельні по вул. Шешукова, 8/б розмір шкоди склав 109,15 грн.

Згідно листа №4416/07 від 25.07.2013р. Державна екологічна інспекція в Хмельницькій області запропонувала товариству з обмеженою відповідальністю "Шепетівка Енергоінвест" добровільно відшкодувати шкоду, заподіяну навколишньому природному середовищу. Однак, товариством з обмеженою відповідальністю "Шепетівка Енергоінвест" шкода відшкодована не була, що й стало підставою для звернення з позовом до суду.

Дослідивши надані докази, оцінивши їх в сукупності, судом прийнято до уваги наступне.

Частиною 1 ст. 4 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" передбачено, що природні ресурси України є власністю народу України, який має право на володіння, використання та розпорядження природними багатствами республіки.

Статтею 5 цього Закону визначено, що державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і не використовувані в народному господарстві в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ).

В ст. 66 Конституції України встановлено, що кожний зобов'язаний не заподіювати шкоду природі.

Відповідно до ст. 20 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" до компетенції спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань екології та природних ресурсів і його органів на місцях належать державний контроль за використанням і охороною земель, надр, поверхневих і підземних вод, атмосферного повітря, лісів та іншої рослинності, тваринного світу, морського середовища та природних ресурсів територіальних вод, континентального шельфу і виключної (морської) економічної зони республіки, а також за додержанням норм екологічної безпеки.

Відповідно до п. 4.2 Положення про Державну екологічну інспекцію у Хмельницькій області, затвердженого Наказом Державної екологічної інспекції України №136 від 12.12.2011р. (далі - Положення), Держекоінспекція відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами, зокрема, вимог законодавства про охорону атмосферного повітря щодо наявності та додержання дозволів на викиди забруднюючих речовин (пп. г)).

Держекоінспекція для виконання покладених на неї завдань має право проводити перевірки з питань, що належать до її компетенції, видавати за їх результатами обов'язкові для виконання приписи, розпорядження (п. 6.4), складає протоколи про адміністративні правопорушення, накладає адміністративні стягнення у випадках передбачених законом (п. 4.3 Положення).

У ст. 10 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" зазначено, що підприємства, установи, організації та громадяни - суб'єкти підприємницької діяльності, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та діяльність яких пов'язана з впливом фізичних та біологічних факторів на його стан, зобов'язані: здійснювати організаційно-господарські, технічні та інші заходи щодо забезпечення виконання вимог, передбачених стандартами та нормативами екологічної безпеки у галузі охорони атмосферного повітря, дозволами на викиди забруднюючих речовин тощо.

Приписами ч. 5 ст. 11 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" встановлено, що викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, який видається територіальним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань екології та природних ресурсів за погодженням із територіальним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань охорони здоров'я.

Згідно з п. п. 2, 3, 4 Порядку проведення та оплати робіт, пов'язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ, організацій та громадян-підприємців, які отримали такі дозволи (затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2002 року № 302), дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами (далі - дозвіл) - це офіційний документ, який дає право підприємствам, установам, організаціям та громадянам-підприємцям (далі - суб'єкт господарювання) експлуатувати об'єкти, з яких надходять в атмосферне повітря забруднюючі речовини або їх суміші, за умови дотримання встановлених відповідних нормативів граничнодопустимих викидів та вимог до технологічних процесів у частині обмеження викидів забруднюючих речовин протягом визначеного в дозволі терміну. Дозвіл видається суб'єкту господарювання за формою, встановленою Мінприроди. Дозвіл видається безоплатно на строк не менш як п'ять років: суб'єкту господарювання, об'єкт якого відповідно до законодавства належить до першої групи, - Мінприроди за погодженням з Держсанепідслужбою; суб'єкту господарювання, об'єкт якого відповідно до законодавства належить до другої або третьої групи, - обласними, Київською та Севастопольською міськими держадміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища через дозвільні центри за погодженням з територіальними органами Держсанепідслужби.

Як свідчать матеріали справи, відповідач здійснював викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу, що підтверджено актом перевірки, підписаним відповідачем без зауважень та заперечень, до отримання нового дозволу.

Результати перевірки Держекоінспекції у Хмельницькій області відповідачем не оскаржувалися, постанова про накладення адміністративного стягнення, у встановленому законодавством порядку, не скасовувалася, штраф відповідачем сплачено. Отже, вина відповідача у здійсненні наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами є доведеною.

Статтею 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" визначено, що порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно з законодавством України. Відповідальність за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища несуть особи, винні у допущенні наднормативних, аварійних і залпових викидів і скидів забруднюючих речовин та інших шкідливих впливів на навколишнє природне середовище. Підприємства, установи, організації та громадяни України, а також іноземні юридичні та фізичні особи та особи без громадянства зобов'язані відшкодувати шкоду, завдану внаслідок порушення вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів.

Відповідно до ст. 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації, як правило, в повному обсязі без застосування норм зниження розміру стягнення та незалежно від збору за забруднення навколишнього природного середовища та погіршення якості природних ресурсів.

Аналогічні приписи містить і ст. 34 Закону України " Про атмосферне повітря", а саме: шкода, завдана порушенням законодавства про охорону атмосферного повітря, підлягає відшкодуванню у розмірах, встановлених законом.

Порядок визначення розмірів відшкодування шкоди, заподіяної державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами суб'єктів господарювання (юридичних і фізичних осіб), визначений у Методиці розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України № 639 від 10.12.2008 року, зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 21.01.2009р. №48/16064. (надалі Методика №639).

Положеннями п. п. 2.1.2., 2.7.1. Методики №639 передбачено, що наднормативними викидами вважаються, зокрема, викиди забруднюючих речовин, на які відсутній дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, включаючи окремі забруднюючі речовини, викиди яких підлягають регулюванню відповідно до законодавства і розрахункові методи визначення наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря та об'ємної витрати газопилового потоку застосовуються, зокрема, у випадках викиду забруднюючих речовин від джерел викидів, які здійснюються без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами суб'єктів господарювання.

Як вбачається з розрахунку, який здійснено позивачем на підставі Методики №639, розмір шкоди, заподіяної відповідачем навколишньому природному середовищу, склав 2018,52 грн.

У розрахунку зазначено, що розмір відшкодування шкоди за наднормативний викид однієї тонни забруднюючої речовини в атмосферне повітря розраховувався на основі розміру мінімальної заробітної плати, установленої на час виявлення порушення, помноженої на коефіцієнт 1,1, з урахуванням регулювальних коефіцієнтів і показника відносної небезпечності кожної забруднюючої речовини. Розмір збитків розраховується за формулою 12 Методики: З = mі х 1,1П х Aі х Кт х Кзі, де З - розмір збитків, грн.; mі - маса i-тої забруднюючої речовини, що викинута в атмосферне повітря наднормативно, т; 1,1П - розмір мінімальної заробітної плати (П) на момент виявлення порушення за одну тонну умовної забруднюючої речовини, помноженої на коефіцієнт (1,1), грн/т; Aі - безрозмірний показник відносної небезпечності i-тої забруднюючої речовини; Кт - коефіцієнт, що враховує територіальні соціально-екологічні особливості; Кзі - коефіцієнт, що залежить від рівня забруднення атмосферного повітря населеного пункту i-тою забруднюючою речовиною. Загальний розмір збитків розраховується як сума розмірів збитків за наднормативний викид в атмосферне повітря кожної забруднюючої речовини.

В силу п. 3.11 Методики №639 час роботи джерела в режимі наднормативного викиду визначається з моменту виявлення порушення до моменту його усунення, з урахуванням фактично відпрацьованого часу.

За змістом п.1.4 Порядку організації та проведення перевірок суб'єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10.09.2008р. № 464, моментом виявлення порушення є дата складання акту перевірки. При цьому відповідно до п.3.12 Методики №639 факт усунення порушення може бути підтверджений, зокрема, отриманням дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.

Визначення позивачем розміру шкоди в загальній сумі 2018,52 грн. є правомірним.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Приписи вказаної норми передбачають, що підставою для виникнення цивільно-правової відповідальності є наявність шкоди, протиправна поведінка (дія чи бездіяльність) заподіювача шкоди, причинний зв'язок між ними та наявність вини особи, яка заподіяла шкоду.

Відповідач, як винна особа, повинен відшкодувати завдану державі шкоду внаслідок порушення законодавства про охорону атмосферного повітря в повному обсязі. Відповідачем не надано суду будь-яких доказів на спростування висновків акту перевірки, розрахунку розміру шкоди. Не надано також і доказів відшкодування в добровільному порядку шкоди, заподіяної внаслідок наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, без відповідного дозволу на викиди.

Таким чином суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підтверджені належними доказами. Проте, відповідачем подано заяву про застосування строків позовної давності до стягнення шкоди.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За загальним правилом, встановленим частиною 1 статті 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. (ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252 - 255 Цивільного кодексу України.

Загальна позовна давність статтею 257 Цивільного кодексу України встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом п.1.4 Порядку організації та проведення перевірок суб'єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10.09.2008р. № 464, моментом виявлення порушення є дата складання акту перевірки.

Як свідчать матеріали справи, Державна екологічна інспекція провела перевірку та зафіксувала порушення відповідачем вимог природоохоронного законодавства 20.02.2013р.

Позовна заява була подана до суду 28.12.2016р., тобто позивачем було пропущено трирічний строк позовної давності.

Позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом ч. 5 ст. 267 ЦК України позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причини пропуску строку позовної давності. Питання щодо поважності цих причин, тобто наявності обставин, які з об'єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується господарським судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини.

Будь-яких доказів, які б свідчили про поважність причин пропуску позовної давності позивачем не надано.

Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість поданої відповідачем заяви щодо застосування строків позовної давності, тому у позові належить відмовити з підстав пропущення строку позовної давності.

Згідно ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У позові Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області, м. Хмельницький до Товариства з обмеженою відповідальністю "Шепетівка Енергоінвест", м. Шепетівка про стягнення шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу в розмірі 2018,52 грн. відмовити.

Повне рішення складено 24 лютого 2017 року.

Суддя В.В. Димбовський

Віддруковано 3 примірника:

1 - до справи,

2 - позивачу,

3 - відповідачу.