РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2017Справа №910/16395/16
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МП ТРАНС»

до про Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРО-ВЕНТ» стягнення 23 164 грн. 80 коп. та збитків у розмірі 126 629 грн. 65 коп.
Представники:

від Позивача: не з'явились;

від Відповідача: не з'явились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Товариство з обмеженою відповідальністю «МП ТРАНС» (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРО-ВЕНТ» (надалі також - «Відповідач») про стягнення 23 164 грн. 80 коп. та збитків у розмірі 126 629 грн. 65 коп.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 05.04.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МП ТРАНС» (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРО-ВЕНТ» (Продавець) було укладено Договір поставки №б/н, відповідно до умов якого Постачальник зобов'язаний передати у власність Покупцю продукцію в кількості та асортименті згідно накладних (рахунків - фактур) на умовах даного Договору. Як зазначає Позивач, на виконання умов Договору Відповідач поставив товар - вентилятор ВЦП 6-45 №5 пр.0 з ел. дв. 11/1500 вик. №5 вартістю 23 164 грн. 80 коп., проте після відвантаження товару Відповідач не передав разом з товаром технічний паспорт, сертифікат якості тощо, що є порушенням частини 2 статті 662 Цивільного кодексу України. Також зазначив, що після перевірки роботи виявлено, що вентилятор неналежної якості, що підтверджується актом технічного огляду вентилятора від 24.05.2016 року та експертним висновком Закарпатської Торгово - промислової палати №О-85 від 08.06.2016 року. Позивач звертався до Відповідача з вимогою повернути грошову суму за товар неналежної якості, яка залишена без виконання. Таким чином, в результаті неналежного виконання Відповідачем зобов'язань Позивач просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРО-ВЕНТ» сплачену суму за неякісний товар у розмірі 23 164 грн. 80 коп. Крім того, враховуючи неналежне виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРО-ВЕНТ» збитки у розмірі 126 629 грн. 65 коп.. з яких: 124 558 грн. 65 коп. сума неодержаного прибутку, 1080 грн. 00 коп. понесені витрати за проведення експертизи, 991 грн. 00 коп. понесені витрати на доставку товару.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 06.09.2016 року порушено провадження у справі № 910/16395/16, судове засідання призначено на 21.09.2016 року.

16.09.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

20.09.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження по справі від 06.09.2016 року, клопотання про відкладення розгляду справи та клопотання про витребування доказів.

21.09.2016 року в судове засідання представники сторін не з'явились, про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином. Представник відповідача вимоги ухвали суду про порушення провадження по справі від 06.09.2016 року не виконав.

Суд на місці ухвалив - задовольнити клопотання сторін про відкладення розгляду справи та, ознайомившись з матеріалами справи, керуючись ст. 38 ГПКУ, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку задовольнити клопотання Позивача про витребування доказів та зобов'язати Відповідача надати оригінал Договору поставки б/н від 05.04.2016 року укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "МП ТРАНС" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРО-ВЕНТ" з додатками.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.09.2016 року відкладено розгляд справи на 05.10.2016 року, у зв'язку з неявкою представників сторін в судове засідання, невиконанням вимог ухвали суду, витребуванням додаткових доказів по справі.

05.10.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить Суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

05.10.2016 року в судове засідання з'явились представники відповідача. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки Суд не повідомив. Представники відповідача вимоги ухвали суду від 21.09.2016 року виконали не в повному обсязі.

В судовому засіданні представники відповідача надали усні пояснення по суті спору, якими заперечили проти задоволення позовних вимог та подали документи для долучення до матеріалів справи.

Суд, вислухавши представників відповідача, дослідивши матеріали та обставини справи, ставить на обговорення питання про призначення по справі судової експертизи з метою з'ясування того, чи відповідав вентилятор по якості специфікації, діючим стандартам та технічним умовам.

З огляду на вищевикладене, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати:

1) сторін надати письмові пояснення щодо необхідності призначення експертизи, визначитися з колом питань для експерта та можливістю оплати вартості експертизи;

2) Позивача:

- надати докази на підтвердження повідомлення Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРО-ВЕНТ" щодо участі у технічному огляді вентилятора 24.05.2016 року;

- надати письмові пояснення чи заперечення з посиланням на належні докази з урахуванням відзиву Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРО-ВЕНТ".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.10.2016 року відкладено розгляд справи на 02.11.2016 року, у зв'язку з неявкою представника позивача в судове засідання, невиконанням вимог ухвали суду, витребуванням додаткових доказів по справі.

25.10.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшли письмові пояснення по суті спору.

25.10.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду.

01.11.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли додаткові пояснення по справі та клопотання про розгляд справи буз участі уповноваженого представника Позивача.

В судовому засіданні 02 листопада 2016 року представник Відповідача надав усні пояснення по справі, просив вирішити питання про призначення у справі судової експертизи на розсуд суду. Представник Позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується поверненням на адресу суду рекомендованого повідомлення про вручення 27.10.2016 року уповноваженій особі підприємства Позивача ухвали суду від 05.10.2016 року, надав клопотання про розгляд справи без участі уповноваженого представника Позивача, яке Судом розглянуто та задоволено.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 02.11.2016 року з метою встановлення правомірності заявлених позовних вимог, всебічного, повного та об'єктивного розгляду спору й вирішення питань, що потребують спеціальних знань, Суд дійшов висновку щодо призначення у справі судової експертизи, проведення якої доручив Львівському науково - дослідному інституту судових експертиз (79024, м. Львів, вул. Липинського, 54), а провадження у справі № 910/16395/16 зупинено до закінчення проведення судової експертизи.

16.12.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Львівського науково - дослідного інституту судових експертиз надійшов лист з повідомленням №5644/5645 від 12.12.2016 року про неможливість проведення судової експертизи у зв'язку з відсутністю необхідного обладнання та спеціалістів відповідної кваліфікації.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 21.12.2016 року поновлено провадження у справі №910/16395/16, судове засідання призначено на 28.12.2016 року.

В судове засідання 28 грудня 2016 року представники сторін не з'явились, про поважні причини неявки суд не повідомили, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Як встановлено судом, ухвалою Господарського суду м. Києва від 02.11.2016 року призначено у справі судову експертизу, проведення якої доручено Львівському науково - дослідному інституту судових експертиз (79024, м. Львів, вул. Липинського, 54), проте листом від 16.12.2016 року Львівський науково - дослідний інститут судових експертиз повідомив про неможливість проведення судової експертизи у зв'язку з відсутністю необхідного обладнання та спеціалістів відповідної кваліфікації.

Відповідно до додатку 1 вказаної Інструкції регіональною зоною обслуговування науково-дослідними установами судових експертиз Міністерства юстиції України м. Київ, Вінницька, Житомирська, Київська, Тернопільська, Хмельницька, Черкаська і Чернігівська області є Київський науково-дослідний інститут судових експертиз.

За таких підстав, Суд вважає за необхідне доручити проведення судової експертизи саме Київському науково - дослідному інституту судових експертиз.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 28.12.2016 року з метою встановлення правомірності заявлених позовних вимог, всебічного, повного та об'єктивного розгляду спору й вирішення питань, що потребують спеціальних знань, Суд дійшов висновку щодо призначення у справі судової експертизи, проведення якої доручив Київському науково - дослідному інституту судових експертиз (03680, м. Київ, вул. Смоленська, 6), а провадження у справі № 910/16395/16 зупинено до закінчення проведення судової експертизи.

26.01.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Київського науково - дослідного інституту судових експертиз надійшов лист №468-17 від 16.01.2017 року про неможливість проведення судової експертизи у зв'язку з тим, що питання виходять за межі компетенції експертів Інституту.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.01.2017 року поновлено провадження у справі №910/16395/16, продовжено строк розгляду спору на 15 днів, судове засідання призначено на 08.02.2017 року.

08.02.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника.

08.02.2017 року в судове засідання представники сторін не з'явились.

Суд відклав розгляд клопотання Відповідача про розгляд справи без участі представника та, ознайомившись з матеріалами справи, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати:

1) Позивача надати докази на підтвердження повідомлення Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРО-ВЕНТ" про проведення технічного огляду вентилятора 24.05.2016 року.

2) сторін:

- надати перелік експертних установ з доказами акредитації та наявністю в ній відповідних фахівців, в яких можливо проведення судової експертизи вентилятору центробіжного типу ВЦП 6-45 №5 пр.0, з ел.дв. 11/1500 вик. №5;

- надати інформацію з посиланням на належні докази щодо можливості проведення судової експертизи Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл. проф. Бокаріуса М.С. та наявністю в ньому відповідних фахівців.

Суд зазначив, що відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Як зазначає Верховний Суд України в листі №1-5/45 від 25.01.2006 критерії оцінювання розумності строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ. Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади.

Відтак, у зв'язку з необхідністю витребування додаткових доказів, з метою створення сторонам необхідних умов для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, забезпечення рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, суд вважає за доцільне відкласти розгляд справи за межами строків, встановленими Господарським процесуальним кодексом України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.02.2017 року відкладено розгляд справи на 15.02.2017 року, у зв'язку з неявкою представників сторін в судове засідання, витребуванням додаткових доказів по справі.

В судове засідання 15 лютого 2017 року представники Сторін не з'явились, про поважні причини неявки суд не повідомили, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується відміткою про відправлення на Ухвалі Господарського суду міста Києва від 08.02.2017 року у справі № 910/16395/16. Представник Відповідача надіслав клопотання про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника Відповідача, яке судом розглянуто та задоволено.

За змістом пункту 32 інформаційного листа №01-08/530 від 29.09.2009р. Вищого господарського суду України «Про деякі питання, порушені у доповідних записках господарських судів України у першому півріччі 2009 року щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України», якщо відмітка про відправку, зроблена у встановленому порядку на першому примірникові процесуального документа, оформлена відповідним чином, вона, як правило, є підтвердженням розсилання процесуального документа сторонам та іншим особам, які брали участь у справі, а коли йдеться про ухвалу, де зазначається про час і місце судового засідання, - підтвердженням повідомлення про час і місце такого засідання.

Відповідно до інформації розміщеної на веб-сайті Міністерства юстиції України, місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю «МП ТРАНС» є 88000, Закарпатська обл., місто Ужгород, ВУЛИЦЯ ОГАРЬОВА, будинок 15, а місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРО-ВЕНТ є 04053, м.Київ, ВУЛИЦЯ ВОЛОДИМИРА ВИННИЧЕНКА, будинок 4, офіс 1.

Суд зазначає, що Ухвали Господарського суду міста Києва у справі № 910/16395/16 направлялись на адреси Сторін, зазначені на веб-сайті Міністерства юстиції України.

Згідно з абзацем 3 пункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації -адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, Суд приходить до висновку, Позивач та Відповідач про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Приймаючи до уваги, що Позивач та Відповідач були належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, Суд вважає, що неявка в судове засідання представників Позивача та Відповідача не є перешкодою для прийняття Рішення у даній справі.

Відповідно до статті 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 15 лютого 2017 року, на підставі статті 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

05.04.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МП ТРАНС» (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРО-ВЕНТ» (Продавець) було укладено Договір поставки №б/н, відповідно до умов якого Постачальник зобов'язаний передати у власність Покупцю продукцію в кількості та асортименті згідно накладних (рахунків - фактур) на умовах даного Договору.

Відповідно до п.1.2 Договору товар повинен відповідати по якості діючим стандартам, технічним умовам та стандартним вимогам.

Згідно з п.2.1 Договору номенклатура (найменування) товару та ціна на товар зазначаються в рахунках - фактурах та накладних, що є невід'ємними частинами даного Договору.

Обов'язки Постачальника: у разі невідповідності якості поставленого товару вимогам чинних стандартів та технічних умов, протягом встановленого терміну прийняти його на гарантійне обслуговування (пп.3.1.2 Договору)

У пп.3.4.1 Договору визначено право Покупця вимагати від Постачальника передачі товару, що відповідає умовам визначеним у видаткових накладних, складених на підставі поданих заявок.

Відповідно до п.4.1 Договору кількість товару, що поставляється, номенклатура, ціна за одиницю та загальна вартість кожної партії поставленого товару, зазначаються в видаткових накладних, складених на підставі заявок Покупця.

Згідно з п.6.1 Договору Сторони домовились, що в разі невідповідності якості (неналежної якості) поставленого товару вимогам чинних стандартів та/або технічних умов на даний вид продукції протягом гарантійного терміну Постачальник зобов'язується, прийняти на гарантійне обслуговування товар за наявності всіх нижче перелічених обставин: невідповідність якості не можна було встановити під час приймання Товару; невідповідність якості підтверджена актом-претензією.

У п. 6.2 Договору зазначено, що гарантійні умови не є чинними у випадках, коли: товар було пошкоджено під час перевезення до Покупця; товар пошкоджено за форс-мажорних обставин; будь-які дефекти товару виникли у разі його використання у спосіб, не передбачений технічною документацією або умовами його звичайної експлуатації; наявні механічні, хімічні та теплові пошкодження Товару; товар відремонтовано не уповноваженою на це особою; відсутні пломби виробника.

Цей Договір вступає в силу з моменту підписання його обома Сторонами і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов'язань по ньому, але не більше ніж до 31.12.2016 р., а в частині взаєморозрахунків - до повного виконання Сторонами своїх зобов'язань. Якщо сторони не повідомлять одна одну про розірвання договору за 30 днів до закінчення його дії, то строк дії договору продовжується на наступний рік на тих же умовах. (п.10.1 Договору)

Специфікацією №1 до Договору поставки №б/н від 05.04.2016 року Сторони узгодили найменування товару: вентилятор ВЦП 6-45 №5 пр.0 з ел. дв. 11/1500 вик. №5, гарантія 12 місяців, вартістю 23 164 грн. 80 коп.; строк поставки: до 15 робочих днів, але не раніше здійснення попередньої оплати; умови поставки: згідно Інкотермс 2010: DDP, адреса поставки: самовивіз м. Полтава.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору поставки №б/н від 05.04.2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРО-ВЕНТ» виставило Позивачу рахунок на оплату №475 від 05.04.2016 року на суму 23 164 грн. 80 коп., який був оплачений Позивачем 13.04.2016 року на суму в розмірі 11 582 грн. 40 коп., що підтверджується платіжним дорученням №951 від 13.04.2016 року, та 10.05.2016 року на суму в розмірі 11 582 грн. 40 коп., що підтверджується платіжним дорученням №1013 від 10.05.2016 року.

На виконання умов Договору поставки №б/н від 05.04.2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРО-ВЕНТ» поставило товар, а Товариство з обмеженою відповідальністю «МП ТРАНС» в свою чергу прийняло вказаний товар - вентилятор ВЦП 6-45 №5 пр.0 з ел. дв. 11/1500 вик. №5, вартістю 23 164 грн. 80 коп., що підтверджується видатковою накладною №392 від 13.05.2016 року.

24.05.2016 року за участю механіка ТОВ «МП ТРАНС», бухгалтера ТОВ «МП ТРАНС», юрисконсульта ТОВ «МП ТРАНС», завідувача сектором оцінки майна та майнових прав Закарпатської ТПП був проведений огляд вентилятора - ВЦП 6-45 №5 пр.0 з ел. дв. 11/1500 вик. №5, 2016 року виготовлення, за результатами якого складений Акт технічного огляду вентилятора, затверджений директором Товариства з обмеженою відповідальністю «МП ТРАНС», яким встановлено невідповідність Специфікації №1 до Договору від 05.04.2016 року, високонапірний вентилятор виявився варіантом виконання №1, тобто Дк робочого колеса, частота повертання не відповідає каталожним даним, продуктивність і повний тиск занижені, що не відповідає розрахунковим даним по продуктивності і повному робочому тиску.

24.05.2016 року Позивач надіслав на адресу Відповідача претензію №25 з вимогою розірвати договір поставки №б/н від 05.04.2016 року, повернути грошову суму в розмірі 23 164 грн. 80 коп., сплачену за поставлений товар неналежної якості, що підтверджується описом вкладення у цінний лист від 25.05.2016 р., фіскальним чеком від 25.05.2016 р.

У відповідь на претензію Відповідач листом №2605-1 від 26.05.2016 року повідомив, що у випадку повернення товару згідно з п.7.2 договору Позивач повинен сплатити штраф.

Листом №29 від 26.05.2016 року Покупець просив Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРО-ВЕНТ» вказати адресу для повернення товару, що підтверджується описом вкладення у цінний лист від 27.05.2016 р., фіскальним чеком від 27.05.2016 р.

Як вбачається з експертного висновку №О-85 від 08.06.2016 року, складеним експертом - оцінювачем Закарпатської торгово - промислової палати за замовленням Товариства з обмеженою відповідальністю «МП ТРАНС», за результатом проведеного експертного дослідження, на підставі візуального огляду вентилятора марки ВЦП 6-45 №5 пр.0 з ел. дв. 11/1500 вик. №5, придбаного ТОВ «МП ТРАНС» у ТОВ «ПРО-ВЕНТ» на підставі Договору поставки б/н від 05.04.2016p., після вивчення нормативної документації та ознайомлення з наданими документами, а також здійснених розрахунків встановлено, що фактичні технічні характеристики не відповідають технічним показникам, вказаним у Специфікації № 1 та маркуванню, нанесеному на заводських табличках до досліджуваного вентилятора; технічні характеристики вентилятора марки ВЦП 6-45 № 5 пр. 0° з електричним двигуном 11/1500 виконання №5 не забезпечують необхідних технологічних вимог виробництва ТОВ «МП ТРАНС»; вентилятор у такому стані як він є на дату дослідження, не придатний до використання за функціональним призначенням, не здатний виконувати цикл необхідних операцій заданої потужності по відводу опилок у деревообробному виробництві; монтаж вентилятора не здійснений, пусконалагоджувальні роботи не стані; технічний паспорт на вентилятор не оформлений належним чином, не містить даних про дату приймання-передачі вентилятора Покупцеві; зовнішній вигляд вентилятора маг ознаки експлуатації до придбання; придбаний вентилятор є товаром неналежної якості.

Листом №29 від 01.07.2016 року Позивач надіслав на адресу Відповідача експертний висновок №О-85 від 08.06.2016 року, складений експертом - оцінювачем Закарпатської торгово - промислової палат, у відповідь на який Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРО-ВЕНТ» листом №1107-1 від 11.07.2016 року просило надати належним чином документи у письмовій формі.

Листом №35/29.07 від 25.07.2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «МП ТРАНС» надіслало на адресу Продавця копію акту технічного огляду від 24.05.2016 р., копію претензії від 24.05.2016 р., копію повідомлення від 26.05.2016 р., копію супроводжувального листа від 01.07.2016 р., копію експертного висновку О-85 від 08.06.2016 року, що підтверджується описом вкладення у цінний лист від 27.07.2016 р., фіскальним чеком від 27.07.2016 р.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги Позивач зазначає, що в результаті неналежного виконання Відповідачем зобов'язань Позивач просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРО-ВЕНТ» сплачену суму за неякісний товар у розмірі 23 164 грн. 80 коп. Крім того, враховуючи неналежне виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРО-ВЕНТ» збитки у розмірі 126 629 грн. 65 коп.. з яких: 124 558 грн. 65 коп. сума неодержаного прибутку, 1080 грн. 00 коп. понесені витрати за проведення експертизи, 991 грн. 00 коп. понесені витрати на доставку товару.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «МП ТРАНС» не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору поставки №б/н від 05.04.2016 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Згідно з приписами ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору поставки №б/н від 05.04.2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРО-ВЕНТ» виставило Позивачу рахунок на оплату №475 від 05.04.2016 року на суму 23 164 грн. 80 коп., який був оплачений Позивачем 13.04.2016 року на суму в розмірі 11 582 грн. 40 коп., що підтверджується платіжним дорученням №951 від 13.04.2016 року, та 10.05.2016 року на суму в розмірі 11 582 грн. 40 коп., що підтверджується платіжним дорученням №1013 від 10.05.2016 року.

На виконання умов Договору поставки №б/н від 05.04.2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРО-ВЕНТ» поставило товар, а Товариство з обмеженою відповідальністю «МП ТРАНС» в свою чергу прийняло вказаний товар - вентилятор ВЦП 6-45 №5 пр.0 з ел. дв. 11/1500 вик. №5, вартістю 23 164 грн. 80 коп., що підтверджується видатковою накладною №392 від 13.05.2016 року, яка оформлена належним чином та підписана уповноваженими представниками сторін і скріплена печатками підприємств без зауважень та заперечень, в добровільному порядку.

Приписами статті 662 Цивільного кодексу України встановлено, що продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

За приписами статті 673 цього Кодексу продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети. У разі продажу товару за зразком та (або) за описом продавець повинен передати покупцеві товар, який відповідає зразку та (або) опису.

Отже, якість - це сукупність характеристик товару, що стосуються його здатності задовольняти встановлені і передбачені потреби. Якість товарів повинна відповідати стандартам, технічним умовам, іншій технічній документації, яка передбачає вимоги до їх якості.

Відповідно до статті 674 Цивільного кодексу України відповідність товару вимогам законодавства підтверджується способом та в порядку, встановленими законом та іншими нормативно-правовими актами.

Правові наслідки передання товару неналежної якості передбачені статтею 678 Цивільного кодексу України, згідно з приписами якої покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару.

Відповідно до ст. 687 Цивільного кодексу України перевірка додержання продавцем умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару та інших умов здійснюється у випадках та в порядку, встановлених договором або актами цивільного законодавства. Якщо нормативно-правовими актами з питань стандартизації встановлено вимоги щодо порядку перевірки кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару, порядок перевірки, визначений договором, має відповідати цим вимогам.

За приписами ч. 1 ст. 688 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний повідомити продавця про порушення умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару у строк, встановлений договором або актами цивільного законодавства, а якщо такий строк не встановлений, - в розумний строк після того, як порушення могло бути виявлене відповідно до характеру і призначення товару.

Відповідно до п.1.2 Договору товар повинен відповідати по якості діючим стандартам, технічним умовам та стандартним вимогам.

Як визначено Інструкцією про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю, затвердженою постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25 квітня 1966 року № П-7 (далі - Інструкція), ця Інструкція застосовується у всіх випадках, коли стандартами, технічними умовами, Загальними і Особливими умовами поставки або іншими обов'язковими для сторін правилами не встановлений інший порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю і комплектністю, а також тари під продукцією або товарами.

Суд зазначає, що положення Договору поставки №б/н від 05.04.2016 року не містить посилань на дії сторін після виявлення невідповідності якості продукції, що надійшла, вимогам стандартів, технічних умов, кресленням, зразкам (еталонам) договору, а тому до таких правовідносин (приймання товару за якістю) слід застосовувати приписи вказаної Інструкції.

Відповідно до п.п. 16, 20, 29, 40 Інструкції у разі виявлення невідповідності якості, комплектності, маркування продукції, що надійшла, тари або упаковки вимогам стандартів, технічних умов, кресленням, зразкам (еталонам), договору або даним, вказаним в маркуванні і супровідних документах, що засвідчують якість продукції (п. 14 Інструкції) отримувач призупиняє подальше приймання продукції і складає акт, в якому вказує кількість оглянутої продукції і характер виявлених при прийманні дефектів. При нез'явленні представника виробника (відправника) за викликом одержувача (покупця) у встановлений строк і у випадках, коли виклик представника іногороднього виробника (відправника) не є обов'язковим, перевірка якості продукції робиться представником відповідної галузевої інспекції за якістю продукції, а перевірка якості товарів - експертом бюро товарних експертиз або представником відповідної інспекції за якістю. За відсутності відповідної інспекції за якістю або бюро товарних експертиз в місці знаходження одержувача (покупця), при відмові їх виділити представника або нез'явленню його за викликом одержувача (покупця) перевірка робиться: за участю компетентного представника іншого підприємства (організації), виділеного керівником або заступником керівника цього підприємства (організації), або за участю компетентного представника громадськості підприємства-одержувача, призначеного керівником підприємства з числа осіб, затверджених рішенням фабричного, заводського або місцевого комітету профспілки цього підприємства, або односторонньо підприємством-одержувачем, якщо виконавець (відправник) дав згоду на одностороннє приймання продукції. За результатами приймання продукції за якістю і комплектністю за участю представників, зазначених в п.п. 19 та 20 даної Інструкції, складається акт про фактичну кількість і комплектність отриманої продукції. Акт має бути складений в день закінчення приймання продукції за якістю і комплектністю. Претензія з постачання продукції невідповідної за якістю, комплектністю, тарою, упаковкою та маркуванням стандартам, технічним умовам, пред'являється покупцем виробнику (постачальнику) у встановлений термін.

На підтвердження факту поставки Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРО-ВЕНТ» товару неналежної якості Позивачем надано Акт технічного огляду вентилятора, затверджений 24.05.2016 року директором Товариства з обмеженою відповідальністю «МП ТРАНС», складений за участю механіка ТОВ «МП ТРАНС», бухгалтера ТОВ «МП ТРАНС», юрисконсульта ТОВ «МП ТРАНС», завідувача сектором оцінки майна та майнових прав Закарпатської ТПП, за яким був проведений огляд вентилятора - ВЦП 6-45 №5 пр.0 з ел. дв. 11/1500 вик. №5, 2016 року виготовлення, яким встановлено невідповідність Специфікації №1 до Договору від 05.04.2016 року, високонапірний вентилятор виявився варіантом виконання №1, тобто Дк робочого колеса, частота повертання не відповідає каталожним даним, продуктивність і повний тиск занижені, що не відповідає розрахунковим даним по продуктивності і повному робочому тиску.

Проте, Суд звертає увагу, що матеріали справи не місять жодних належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст. 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження повідомлення представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРО-ВЕНТ» про проведення 24.05.2016 року огляду вентилятора - ВЦП 6-45 №5 пр.0 з ел. дв. 11/1500 вик. №5, поставленого на виконання умов Договору поставки №б/н від 05.04.2016 року, з метою складання відповідного акту.

Крім того, відповідно до вимог Інструкції П-7 при нез'явленні представника виробника (відправника) за викликом одержувача (покупця), перевірка якості товарів робиться експертом бюро товарних експертиз або представником відповідної інспекції за якістю, за відсутності відповідної бюро товарних експертиз в місці знаходження одержувача (покупця), при відмові їх виділити представника або нез'явленню його за викликом одержувача (покупця) перевірка робиться: за участю компетентного представника іншого підприємства (організації) або за участю компетентного представника громадськості підприємства-одержувача, призначеного керівником підприємства з числа осіб, затверджених рішенням фабричного, заводського або місцевого комітету профспілки цього підприємства, або односторонньо підприємством-одержувачем, якщо виконавець (відправник) дав згоду на одностороннє приймання продукції. Як вбачається з Акту технічного огляду вентилятора від 24.05.2016 року, огляд був здійснений за участю завідувача сектором оцінки майна та майнових прав Закарпатської ТПП Сойма З.С., проте підпис останнього не міститься на вказаному Акті.

Суд, дослідивши Акт технічного огляду вентилятора, затверджений 24.05.2016 року директором Товариства з обмеженою відповідальністю «МП ТРАНС», приходить до висновку, що він був складений без виклику та повідомлення Продавця (виробника) і не підписаний з боку завідувача сектором оцінки майна та майнових прав Закарпатської ТПП Сойма З.С., тобто складений без участі осіб, передбачених Інструкцією, а тому не є належним та допустимим доказом поставки Відповідачем товару неналежної якості.

Також на підтвердження факту поставки неякісного товару Позивачем надано експертний висновок №О-85 від 08.06.2016 року, складений експертом - оцінювачем Закарпатської торгово - промислової палати за замовленням Товариства з обмеженою відповідальністю «МП ТРАНС», за результатом проведеного експертного дослідження.

Проте, Суд не приймає до уваги вказаний експертний висновок в якості належного та допустимого доказу відповідно до норм ст.ст. 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України, оскільки суб'єкт оціночної діяльності не несе відповідальності за достовірність даних, використаних для складання висновку, не був попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивий висновок або за відмову від дачі висновку (п. 1 ст. 384, п. 1 ст. 385 Кримінального кодексу України). Також, до матеріалів вказаного експертного висновку взагалі не додано жодних доказів на підтвердження повноважень експерта - оцінювача Сойма З.С. (кваліфікаційне свідоцтво, сертифікат тощо). Крім того, Суд зазначає, що проведення судової експертизи доручається державним спеціалізованим установам чи безпосередньо особам, які відповідають вимогам, встановленим Законом України "Про судову експертизу", а тому за таких підстав, вказаний експертний висновок не є належним та допустимим доказом відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Господарського процесуального кодексу України, для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

За приписами ст.1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи.

Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення. У вирішенні відповідного питання (до призначення судової експертизи) слід: - визначитися з конкретною установою або конкретним експертом, якими проводитиметься експертиза. З цією метою господарський суд, зокрема, витребує у сторін пропозиції стосовно таких установ та/або судових експертів, у тому числі тих, які не є працівниками зазначених установ. Господарський суд не зв'язаний цими пропозиціями, але може враховувати їх у вирішенні питання про призначення і проведення судової експертизи; - визначити об'єкти, що підлягають експертному дослідженню; - максимально конкретно визначити питання, які мають бути роз'ясненні судовим експертом, та сформулювати їх у логічній послідовності; - за необхідності визначити вид (підвид) судової експертизи, до компетенції якої відноситься роз'яснення відповідних питань. Якщо визначення такого виду (підвиду) саме по собі потребує спеціальних знань, його слід віднести на розсуд експертної установи (експерта); - визначити обсяг необхідних та достатніх для експертного дослідження матеріалів; - здійснити перевірку (огляд) матеріалів, які підлягають направленню на експертизу, з точки зору їх повноти та придатності для проведення експертизи, в тому числі з урахуванням належного відображення ознак об'єктів і зразків, а за невідповідності матеріалів цим критеріям - вжити заходів до усунення недоліків матеріалів шляхом витребування додаткових документів і матеріалів у сторін та інших осіб; - у разі потреби забезпечити відібрання зразків, у тому числі за необхідності - з участю спеціаліста; - у необхідних випадках розглянути можливість виклику судового експерта для уточнення питань, які ним мають бути роз'яснені, а також для перевірки матеріалів з точки зору їх повноти, достатності та придатності для проведення експертизи; - з'ясувати усі інші обставини, пов'язані з проведенням судової експертизи. (п.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №4 від 23.03.2012 року «Про деякі питання практики призначення судової експертизи»).

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 02.11.2016 року з метою встановлення правомірності заявлених позовних вимог, всебічного, повного та об'єктивного розгляду спору й вирішення питань, що потребують спеціальних знань, Суд дійшов висновку щодо призначення у справі судової експертизи, проведення якої доручив Львівському науково - дослідному інституту судових експертиз (79024, м. Львів, вул. Липинського, 54), а провадження у справі № 910/16395/16 зупинено до закінчення проведення судової експертизи.

16.12.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Львівського науково - дослідного інституту судових експертиз надійшов лист з повідомленням №5644/5645 від 12.12.2016 року про неможливість проведення судової експертизи у зв'язку з відсутністю необхідного обладнання та спеціалістів відповідної кваліфікації.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 28.12.2016 року з метою встановлення правомірності заявлених позовних вимог, всебічного, повного та об'єктивного розгляду спору й вирішення питань, що потребують спеціальних знань, Суд дійшов висновку щодо призначення у справі судової експертизи, проведення якої доручив Київському науково - дослідному інституту судових експертиз (03680, м. Київ, вул. Смоленська, 6), а провадження у справі № 910/16395/16 зупинено до закінчення проведення судової експертизи.

26.01.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Київського науково - дослідного інституту судових експертиз надійшов лист №468-17 від 16.01.2017 року про неможливість проведення судової експертизи у зв'язку з тим, що питання виходять за межі компетенції експертів Інституту.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 08.02.2107 року зобов'язано сторін надати перелік експертних установ з доказами акредитації та наявністю в ній відповідних фахівців, в яких можливо проведення судової експертизи вентилятору центробіжного типу ВЦП 6-45 №5 пр.0, з ел.дв. 11/1500 вик. №5; надати інформацію з посиланням на належні докази щодо можливості проведення судової експертизи Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл. проф. Бокаріуса М.С. та наявністю в ньому відповідних фахівців. Проте, вказана ухвала суду залишилась без виконання представниками Сторін.

Згідно з частиною другою статті 43 та статтею 33 Господарського кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Якщо подані сторонами та іншими учасниками судового процесу докази є недостатніми, господарський суд може за їх клопотанням чи за власною ініціативою витребувати в порядку підготовки справи до розгляду необхідні для цього письмові і речові докази, інші матеріали.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово (стаття 32 цього Кодексу).

За приписами статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що Товариством з обмеженою відповідальністю «МП ТРАНС» під час розгляду справи не надано суду жодних належних та допустимих доказів відповідно до норм ст.ст. 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження того, що вентилятор - ВЦП 6-45 №5 пр.0 з ел. дв. 11/1500 вик. №5, поставлений на виконання умов Договору поставки №б/н від 05.04.2016 року, не відповідає вимогам щодо якості діючим стандартам, технічним умовам та стандартним вимогам, та не є придатним для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується, як і не надано доказів того, що на момент розгляду спору спірний товар не перебуває в експлуатації.

Крім того, згідно з п.6.1 Договору Сторони домовились, що в разі невідповідності якості (неналежної якості) поставленого товару вимогам чинних стандартів та/або технічних умов на даний вид продукції протягом гарантійного терміну Постачальник зобов'язується, прийняти на гарантійне обслуговування товар за наявності всіх нижче перелічених обставин: невідповідність якості не можна було встановити під час приймання Товару; невідповідність якості підтверджена актом-претензією. У п. 6.2 Договору зазначено, що гарантійні умови не є чинними у випадках, коли: товар було пошкоджено під час перевезення до Покупця; товар пошкоджено за форс-мажорних обставин; будь-які дефекти товару виникли у разі його використання у спосіб, не передбачений технічною документацією або умовами його звичайної експлуатації; наявні механічні, хімічні та теплові пошкодження Товару; товар відремонтовано не уповноваженою на це особою; відсутні пломби виробника.

Специфікацією №1 до Договору поставки №б/н від 05.04.2016 року Сторони узгодили, що гарантія складає 12 місяців.

Суд зазначає, що в порушення умов Договору поставки б/н від 05.04.2016 року матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження звернення Позивача до Відповідача протягом гарантійного терміну з вимогою прийняти товар в разі невідповідності якості (неналежної якості) вимогам чинних стандартів та/або технічних умов на гарантійне обслуговування в разі наявності умов, визначених спірним договором.

Судом розглянуті та відхилені доводи Позивача щодо непередачі Відповідачем приналежних документів до товару, що є порушенням частини 2 статті 662 Цивільного кодексу України, оскільки матеріали справи містять паспорт (технічний опис, інструкція по експлуатації) вентилятора центробіжного типу ВЦП 6-45 №5, який був наданий Позивачем експерту з метою складання експертного висновку.

Враховуючи вищевикладене, Суд відмовляє в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «МП ТРАНС» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРО-ВЕНТ» в частині стягнення сплаченої суми за неякісний товар у розмірі 23 164 грн. 80 коп. з підстав їх недоведеності.

Крім того, Позивачем заявлено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРО-ВЕНТ» збитків у розмірі 126 629 грн. 65 коп.. з яких: 124 558 грн. 65 коп. сума неодержаного прибутку, 1080 грн. 00 коп. понесені витрати за проведення експертизи, 991 грн. 00 коп. понесені витрати на доставку товару.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

Пунктом 2 ст. 22 Цивільного кодексу України встановлено, що збитками визначаються втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права, а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене.

Підставою для відшкодування збитків є склад правопорушення, який включає наступні фактори:

- наявність реальних збитків;

- вина заподіювача збитків;

- причинний зв'язок між діями або бездіяльністю винної особи та збитками.

Збитки - це витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною у відповідності до ст. 224 Господарського кодексу України.

Статтею 225 Господарського кодексу України визначений вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Проте, Позивачу потрібно довести суду факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов'язань та причинно-наслідковий зв'язок між невиконанням зобов'язань та заподіяними збитками.

При визначенні розміру збитків, заподіяних порушенням господарських договорів, береться до уваги вид (склад) збитків та наслідки порушення договірних зобов'язань для підприємства. Тоді як відповідачу потрібно довести відсутність його вини у спричиненні збитків позивачу.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов»язань та/або відшкодування позадоговірної шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв'язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв'язок між протиправною поведінкою і збитками є обов'язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов'язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв'язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв'язку.

Частиною 4 ст. 623 Цивільного кодексу України встановлено, що при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Отже, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) збитків; 3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; 4) вини та встановлення заходів, вжитих стороною для одержання такої вигоди.

Крім того, при обрахуванні розміру упущеної вигоди мають враховуватися тільки ті точні дані, які безспірно підтверджують реальну можливість отримання грошових сум, або інших цінностей, якби права позивача не були порушені. Нічим не підтверджені розрахунки про можливі доходи до уваги братися не можуть. Розмір упущеної вигоди повинен визначатися з урахуванням часу, протягом якого тривали протиправні дії відповідача, розумних витрат на отримання доходів, які позивач поніс би, якби не відбулося порушення права.

Позивач, вимагаючи відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди, повинен довести, що за звичайних обставин він мав реальні підстави розраховувати на одержання певного доходу, при цьому, протиправні дії відповідача є причиною, а збитки, які виникли, - наслідком такої протиправної поведінки.

Суд зазначає, що саме на Позивача покладається обов'язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяними збитками. При цьому, важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Відшкодуванню підлягають збитки, що стали безпосереднім, і що особливо важливо, невідворотним наслідком порушення боржником зобов'язання чи завдання шкоди. Такі збитки є прямими. Збитки, настання яких можливо було уникнути, які не мають прямого причинно-наслідкового зв'язку є опосередкованими та не підлягають відшкодуванню (Постанова Вищого господарського суду України від 19 березня 2015 року у справі №910/19489/14).

Суд вважає, що Позивачем не доведено складу цивільного правопорушення як необхідної умови для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, оскільки Позивачем не доведено об'єктивну та суб'єктивну сторони спричинених Відповідачем збитків, причинно-наслідковий зв'язок між діями та понесеними Позивачем збитками саме у розмірі 124 558 грн. 65 коп., оскільки, як встановлено вище у рішенні, останнім не надано суду належних та допустимих доказів відповідно до норм ст.ст. 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження того, що вентилятор - ВЦП 6-45 №5 пр.0 з ел. дв. 11/1500 вик. №5, поставлений на виконання умов Договору поставки №б/н від 05.04.2016 року, не відповідає вимогам щодо якості.

Крім того, Позивачем не доведено факту завдання йому збитків саме в розмірі 124 558 грн. 65 коп., оскільки Суд не вбачає за можливе встановити правильність нарахованої та заявленої до стягнення позивачем суми збитків. Так, Суд не приймає до уваги в якості підтвердження розміру завданих збитків Договір купівлі - продажу товарів №13/2016 від 14.04.2016 року, укладений з Мартіном Зеленяк, оскільки Судом не встановлено неможливість виконання Позивачем умов вказаного договору саме у зв'язку з поставкою Відповідачем товару неналежної якості.

Таким чином, вимоги Позивача в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРО-ВЕНТ» суми неодержаного прибутку у розмірі 124 558 грн. 65 коп. не підлягають задоволенню у зв'язку з їх недоведеністю.

Крім того, Суд звертає увагу, що витрати Позивача на оплату замовленого експертного висновку є витратами, направленими на доведення Позивачем факту передачі Відповідачем товару неналежної якості. Отже, витрати в сумі 1 080 грн. 00 коп. здійснені на власний розсуд саме Позивача та вони не є безпосередньо пов'язаними з діями Відповідача, що свідчить також про відсутність підстав для задоволення даної частини позову. Також не підлягають задоволенню вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «МП ТРАНС» про стягнення з Відповідача витрат на доставку товару у розмірі 991 грн. 00 коп., оскільки вони були понесені Позивачем відповідного до умов Договору поставки б/н від 05.04.2016 року в добровільному порядку, без зауважень та заперечення здійснення самовивозу товару з м. Полтава.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Частиною 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Враховуючи вищевикладене, Суд відмовляє в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «МП ТРАНС» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРО-ВЕНТ» про стягнення 23 164 грн. 80 коп. та збитків у розмірі 126 629 грн. 65 коп. у повному обсязі.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору залишаються за Позивачем.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33,36, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «МП ТРАНС» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРО-ВЕНТ» про стягнення 23 164 грн. 80 коп. та збитків у розмірі 126 629 грн. 65 коп. - відмовити повністю.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 20 лютого 2017 року.

Суддя О.В. Чинчин