КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" лютого 2017 р. Справа№ 910/15438/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Власова Ю.Л.

суддів: Гончарова С.А.

Корсакової Г.В.

при секретарі Вага В.В.

за участю представників:

від позивача: Цимбаліст В.В.,

від відповідача: Колток О.М., Субота О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції у м. Києві

на рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2016р.

у справі №910/15438/16 (суддя Пінчук В.І.)

за позовом Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація"

до Головного територіального управління юстиції у м. Києві

про стягнення 56680,02 грн,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Відповідача про стягнення заборгованості з компенсації витрат підприємства в сумі 43321,80 грн, заборгованості з компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою в сумі 338,33 грн, інфляційних втрат в сумі 11081,78 грн. та 3% річних в сумі 1938,11 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.09.2016р. у справі №910/15438/16 позов задоволено повністю. Стягнуто з Відповідача на користь Позивача 43321,80 грн заборгованості з компенсації витрат підприємства, 338,33 грн заборгованості з компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою, 1938,11 грн - 3% річних, 11081,78 грн збитків від інфляції, 1378,00 грн судового збору.

Рішення обґрунтоване неналежним виконанням Відповідачем зобов'язань за договором про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 27.08.2012р. №627 за період з 01.02.2014р. по 31.07.2016р.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, Відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2016р. у справі №910/15438/16 та прийняти нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити повністю.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також порушення судом норм матеріального та процесуального права. При цьому, Відповідач стверджує, що договір від 27.08.2012р №627, відповідно до п.9.4, 9.7, припинив свою дію, а додаткові угоди для його пролонгації не укладались, у зв'язку з чим підстави для стягнення заборгованості відсутні. Також Відповідач вказує, що у зв'язку з фактичним використанням приміщень, які є об'єктом оренди, між Позивачем та Відповідачем укладено ряд договорів від 05.09.2013р. №204-09/13, від 26.03.2014р. №157-03/14, від 24.11.2015 №1. Крім того, Відповідач зазначає, що є бюджетною установою, в кошторис якої не закладено кошти на виплату інфляційних витрат та 3% річних.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.11.2016р. апеляційну скаргу Відповідача прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Коршун Н.М., судді Зеленін В.О., Ткаченко Б.О., та призначено розгляд справи на 12.12.2016р.

23.11.2016р. Позивачем подано до суду відзив на апеляційну скаргу, у якому він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення місцевого суду залишити без змін.

На підставі припинення повноважень головуючого судді Коршун Н.М., у зв'язку із звільненням у відставку, справу №910/15438/16 передано на повторний автоматичний розподіл, відповідно до якого для розгляду апеляційної скарги Відповідача визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Власов Ю.Л., судді Гончаров С.А., Корсакова Г.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.12.2016р. визначеним складом суду апеляційну скаргу Відповідача прийнято до провадження та призначено до розгляду (з врахуванням ухвали суду від 27.12.2016р., яка є невід'ємною частиною даної ухвали) на 24.01.2017р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.01.2017р. розгляд апеляційної скарги Відповідача відкладено на 07.02.2017р.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, заслухавши пояснення Сторін, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, суд встановив:

27.08.2012р. між Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Відповідачем, а також Позивачем укладено договір № 627 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду.

Відповідно до п.1.1 договору Головне управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації ) передає, а Відповідач приймає а оренду нерухоме майно (нежитлове приміщення), яке знаходиться за адресою: вулиця Юри Гната, будинок №9.

Згідно з п.2.4 договору об'єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади м.Києва і знаходиться на балансі Позивача.

Відповідно до п.3.1, 3.2, 3.3 договору за користування об'єктом оренди Відповідач сплачує орендну плату, розрахунок якої здійснюється на підставі Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м.Києва, затвердженої рішенням Київради від 22.09.2011р. №34/6250, акту приймання-передачі основних засобів форми ОЗ-1 від 01.02.2012р. та договору від 01.03.2010р. №34 і за лютий 2012р. становить 1 грн на рік. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається з урахуванням індексу інфляції за попередній місяць, опублікованому у поточному місяці. Крім орендної плати орендар сплачує: компенсацію витрат підприємства та компенсацію витрат підприємства за користування земельною ділянкою на якій розташований об'єкт оренди.

Відповідно до п.3.6 договору орендна плата та компенсація витрат підприємства сплачується Відповідачем на рахунок Позивача, починаючи з дати підписання акта приймання-передачі. Останнім днем сплати орендної плати та компенсації витрат підприємства є дата підписання сторонами акта приймання-передачі при поверненні об'єкта оренди Головному управлінню комунальної власності м.Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації ).

Згідно з п.3.7 договору орендна плата та компенсація витрат підприємства сплачується орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно не пізніше 20 числа наступного місяця.

Відповідно до п.9.1 вказаного договору останній є укладеним з моменту підписання його сторонами і діє з 01.02.2012р. до 31.01.2013р.

На підставі вказаного договору Відповідачу було передано в оренду приміщення у нежилому будинку загальною площею 428,40 кв.м., розташоване за адресою: м.Київ, вул. Юри Гната, 9, що підтверджується актом прийому-передачі нерухомого майна від 27.08.2012р. Вказаний акт підписаний представниками сторін та скріплений їх печатками.

Відповідно до ч.1 ст.759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Згідно з ч.1 ст.762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно з ч.3 ст.18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" встановлено обов'язок орендаря вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі. Відповідно до п.1, 3 ст.19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.610, ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням визначених змістом зобов'язання умов (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у встановлений договором або законом строк.

Апеляційним судом встановлено, що у матеріалах справи відсутній акт приймання-передачі (повернення) орендованого майна від Відповідача Головному управлінню комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) у зв'язку із закінченням дії договору оренди.

Відповідно до ст.795 Цивільного кодексу України передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором. Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Згідно з п.5.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна» від 29.05.2013р. №12 у розгляді справ зі спорів, що виникають з договорів оренди будівель або інших капітальних споруд, господарські суди мають враховувати умови договору та спеціальні норми ст.795 Цивільного кодексу України, в силу яких договір найму припиняється з моменту оформлення відповідних документів (актів), що підтверджують повернення наймачем предмета договору найму.

Таким чином, апеляційний суд за наявності визначених законом підстав приходить до висновку, що орендна плата підлягає стягненню після закінчення строку дії договору (строк дії якого закінчився 31.01.2013р.), як то передбачено чинним законодавством та п.3.6 договору оренди, відповідно до якого останнім днем сплати орендної плати та компенсації витрат підприємства є дата підписання сторонами акта приймання-передачі при поверненні об'єкта оренди Головному управлінню комунальної власності м.Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 20.11.2012 у справі №12/75-2167-33/75-4/180.

Враховуючи викладене, доводи Відповідача щодо відсутності підстав для стягнення з нього заборгованості судом відхиляються.

Як вбачається з розрахунку суми заборгованості, наданого Позивачем, нарахування компенсації витрат підприємства здійснювалося на підставі п.3.3 договору оренди за період з 01.02.2014р. по 31.07.2016р. і загальний її розмір склав 43321,80 грн, а нарахування розміру компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою здійснювалося у відповідності до п.3.3 договору оренди та згідно Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Києва, затвердженої рішенням Київради від 22.09.2011р. №34/6250, ст.282, п.289.3 ст.289 Податкового кодексу України, листа Держгеокадастру №6-28-0.22-201/2-16 від 11.01.2016р., п.5.3.3.10 додатку 3 рішення Київської міської ради від 28.01.2015 №58/923 (з врахуванням змін законодавства у відповідний період) та за період з 01.02.2014р. по 31.07.2016р. її розмір склав 338,33 грн.

Дослідивши матеріали справи та враховуючи вищевикладені норми, апеляційний суд погоджується з місцевим судом, що наявна заборгованість, яку Позивач просить стягнути, підтверджена доказами, що містяться у матеріалах справи.

За неналежне виконання Відповідачем своїх зобов'язань останньому нараховані 3% річних в розмірі 1938,11 грн та збитки від інфляції в розмірі 11081,78 грн.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних за весь час прострочення.

Враховуючи встановлені судом обставини, перевіривши нарахування здійснені Позивачем, апеляційний суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги про стягнення з Відповідача 3% річних в розмірі 1938,11 грн та збитки від інфляції в розмірі 11081,78 грн.

Також доводи Відповідача щодо здійснення оплати будь-яких платежів лише за наявності відповідного бюджетного фінансування підлягають спростування, оскільки, враховуючи приписи ст.525, 526 Цивільного кодексу України та ст.193 Господарського кодексу України, відсутність бюджетних коштів не виправдовує бездіяльність замовника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договірного зобов'язання.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Вищого господарського суду України від 23.08.2012р. №15/5027/715/2011, Верховного суду України від 15.05.2012р. №11/446 та в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» від 18.10.2005р.

Крім того, в апеляційній скарзі Відповідач зазначив, що ним укладались з Позивачем угоди від 05.09.2013р. №204-09/13, від 26.03.2014р. №157-03/14 та від 24.11.2015р. №1, в яких визначались вартість фактичного користування Відповідачем приміщеннями.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вказані угоди були додані Відповідачем до матеріалів апеляційної скарги та місцевому суду не подавались.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання до суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Пунктом 9 постанови ВГСУ від 17.05.2011 № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України» визначено, що обґрунтування неможливості подання доказів суду першої інстанції згідно із ч. 1 ст. 101 ГПК України покладається саме на заявника (скаржника), а апеляційний господарський суд лише перевіряє та оцінює їх поважність і не зобов'язаний самостійно з'ясовувати відповідні причини.

Проте, Відповідач взагалі не обґрунтував неможливість подання вказаних доказів місцевому суду. Апеляційним судом встановлено, що Відповідач належним чином повідомлявся місцевим судом про обидва судових засідання, на яких розглядалась дана справа, проте участі у цих засіданнях не прийняв, клопотань місцевому суду не подавав.

За вказаних обставин, апеляційний суд не може прийняти подані Відповідачем угоди від 05.09.2013р. №204-09/13, від 26.03.2014р. №157-03/14 та від 24.11.2015 №1 в якості належних та допустимих доказів у даній справі.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції згідно з ст.104 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.32-34, 36, 43, 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції у м.Києві на рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2016р. у справі №910/15438/16 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2016р. у справі №910/15438/16 залишити без змін.

Головуючий суддя Ю.Л. Власов

Судді С.А. Гончаров

Г.В. Корсакова