РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2017№910/24210/16

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., за участю секретаря судового засідання Роздобудько В.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/24210/16

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Дон-Термінал», м. Харків,

до товариства з обмеженою відповідальністю «ВК «ДОРБУДМЕХАНІЗАЦІЯ», м. Київ,

про стягнення 42 885,02 грн.,

за участю представників:

позивача - Картавих С.М. (довіреність від 21.12.2016 №1);

відповідача - не з'явився.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Дон-Термінал» (далі - ТОВ «Дон-Термінал») звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «ВК «ДОРБУДМЕХАНІЗАЦІЯ» (далі - Товариство): 20 672 грн. заборгованості, яка утворилася у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки від 13.01.2014 №13/01-14/05И (далі - Договір); 20 445,99 грн. втрат від інфляції; 1 767,03 грн. 3% річних, а всього 42 885,02 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачем в порушення умов Договору не виконується зобов'язання із своєчасної оплати поставленого позивачем товару.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 30.12.2016 порушено провадження у справі; розгляд справи призначено на 13.02.2017.

Представник позивача у судовому засіданні 13.02.2017 надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання; відзиву на позовну заяву не подав.

Ухвалу господарського суду міста Києва від 30.12.2016 було надіслано відповідачу на адресу (01054, м. Київ, вул. Ярославів Вал, буд. 21 Л, кабінет 3), вказану у позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що також підтверджується відміткою канцелярії на звороті такої ухвали та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за юридичною адресою відповідача.

У підпункті 3.9.2 пункту 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено, що, розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи наведене та з метою запобігання безпідставному затягуванню розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в судовому засіданні 13.02.2017 без участі представника відповідача за наявними в ній матеріалами (стаття 75 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають значення для розгляду справи по суті, проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

13.01.2014 ТОВ «Дон-Термінал» (постачальник) і Товариством (покупець) укладено Договір, за умовами якого:

- постачальник зобов'язується поставити, а покупець прийняти і оплатити відповідно до умов Договору і додатків до нього технічні масла, мастила та іншу продукцію; ціна, кількість, асортимент і якість товару визначаються в товарних накладних, рахунках-фактурах і інших додатках до Договору (пункт 1.1 Договору);

- постачальник є власником товару, що постачається (пункт 1.2 Договору);

- кількість товару, що поставляється, визначається у відповідних додаткових протоколах, товарних накладних, рахунках-фактурах і інших документах, що є невід'ємними додатками до Договору (пункт 2.1 Договору);

- якість товару, що поставляється, повинна відповідати стандартам, технічним умовам і товаросупровідним документам (пункт 2.2 Договору);

- ціна кожної позиції товару, що поставляється, визначається у відповідних специфікаціях, рахунках-фактурах і інших документах, що є невід'ємними додатками до Договору (пункт 3.1 Договору);

- ціна кожної позиції товару, що поставляється, містить у собі податок на додану вартість (пункт 3.2 Договору);

- загальна сума Договору орієнтовно складає 500 000 грн., у тому числі ПДВ за ставкою 20% (пункт 3.3 Договору);

- товар поставляється в строк (термін), погоджений сторонами у відповідних додаткових протоколах і інших документах, що є невід'ємними додатками до Договору (пункт 4.1 Договору);

- постачальник має право дострокової поставки товару (пункт 4.2 Договору);

- розрахунки за Договором здійснюються в національній валюті України шляхом банківського перерахування відповідних грошових сум на поточний рахунок постачальника протягом 30 календарних днів з моменту отримання товару, якщо інший порядок не буде передбачений додатковою письмовою угодою сторін (пункт 6.1 Договору);

- зміна умов Договору, його дострокове розірвання можливе тільки за письмовою згодою сторін, оформленою підписаним обома сторонами протоколом, що є невід'ємною частиною Договору, або за рішенням господарського суду (пункт 10.1 Договору);

- Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2015; закінчення строку дії Договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії Договору (пункт 10.4 Договору).

Згідно зі статтею 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що на виконання умов Договору позивачем було поставлено відповідачу товар на суму 20 672 грн., що підтверджується видатковою накладною від 14.01.2014 №ДТ-01/14-09. Вказана видаткова накладна підписана уповноваженими представниками сторін і скріплена печаткою ТОВ «Дон-Термінал».

08.12.2016 позивачам надіслано відповідачу лист від 08.12.2016, в якому ТОВ «Дон-Термінал» просило перерахувати кошти за поставлені мастильні матеріали у сумі 20 672 грн.

Відповідач відповіді на вказаний лист не надіслав, заборгованість не сплатив.

Таким чином, у Товариства наявна перед позивачем заборгованість у сумі 20 672 грн.

Крім основної суми заборгованості позивач просить стягнути з відповідача 20 445,99 грн. втрат від інфляції і 1 767,03 грн. 3% річних.

Згідно із статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 20 445,99 грн. втрат від інфляції за період з лютого 2014 року по листопад 2016 року, а 1 767,03 грн. 3% річних - з 14.02.2014 по 20.12.2016.

Згідно з пунктом 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» інфляційні нарахування на суму боргу здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Відповідно до листа Верховного Суду України від 03.04.1997 №62-97 при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць; тому умовно слід вважати, що сума, яка внесена за період з 01 по 15 число відповідного місяця, наприклад травня, індексується за період з урахуванням травня, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця - червня.

Судом перевірено здійснений позивачем розрахунок сум втрат від інфляції і 3% річних та періодів їх нарахування та встановлено, що періоди визначено вірно. Проте суми втрат від інфляції і 3% річних розраховані неправильно.

За перерахунком суду сума втрат від інфляції становить 20 441,37 грн., а 3% річних - 1 768,73 грн.

Разом з тим, пунктом 2 частини першої статті 83 ГПК України передбачено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони.

Враховуючи викладене, у зв'язку з тим, що клопотання в порядку, передбаченому вказаним пунктом частини першої статті 83 ГПК України, до позовної заяви не додано та в судовому засіданні представником позивача не подано, у суду відсутні підстави для виходу за межі позовних вимог в частині вимог про стягнення 3% річних, а тому стягненню з відповідача підлягає 1 767,03 грн. 3% річних за розрахунком позивача і 20 441,37 грн. втрат від інфляції за розрахунком суду; у стягнення решти суми (4,62 грн.) втрат від інфляції слід відмовити.

Відповідно до частини першої статті 44 ГПК України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Так, позивач у позовній заяві просить суд покласти на Товариство 4 000 грн. витрат з оплати послуг адвоката, в обґрунтування чого господарському суду подано договір від 15.12.2016 №15/12, укладений позивачем та адвокатом Картавих Сергієм Миколайовичем, копію свідоцтва №483 на ім'я Картавих С.М. про право на заняття адвокатською діяльністю та платіжне доручення від 20.12.2016 №10146 на суму 4 000 грн..

У пунктах 6.3 і 6.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» зазначено, що витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК України.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

За змістом частини третьої статті 48 та частини п'ятої статті 49 ГПК України у їх сукупності можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1 та частини першої статті 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов'язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову.

Господарський суд міста Києва з урахуванням обставин даної справи дійшов висновку про те, що витрати з оплати послуг адвоката у сумі 4 000 грн. є співрозмірними заявленим позовним вимогам, а тому вбачає за можливе відповідні витрати покласти на відповідача, при цьому, витрати позивача на сплату судового збору слід за приписами статті 49 ГПК України покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 43, 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ВК «ДОРБУДМЕХАНІЗАЦІЯ» (01054, м. Київ, вул. Ярославів Вал, буд. 21 Л, кабінет 3; ідентифікаційний код 35399269) з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання даного рішення суду, на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Дон-Термінал» (61039, м. Харків, вул. Виконкомівська, буд. 30; ідентифікаційний код 33109845): 20 672 (двадцять тисяч шістсот сімдесят дві) грн. заборгованості; 20 441 (двадцять тисяч чотириста сорок одну) грн. 37 коп. втрат від інфляції; 1 767 (одну тисячу сімсот шістдесят сім) грн. 03 коп. 3% річних; 4 000 (чотири тисячі) грн. витрат на послуги адвоката і 1 377 (одну тисячу триста сімдесят сім) грн. 85 коп. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 20.02.2017.

Суддя О. Марченко