РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2017Справа №910/278/17
За позовом Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії «Надра України» «Західукргеологія»

до Приватного акціонерного товариства «Інтернафтогазбуд»

про зобов'язання вчинити дії

Суддя В.О. Демидов

Представники сторін:

від позивача Кусень Я.М. (дов. №01-02/15 від 10.01.17);

від відповідача Руднєва М.Є. (дов. від 21.09.16).

встановив :

04.01.2017 Дочірнє підприємство Національної акціонерної компанії «Надра України» «Західукргеологія» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом про спонукання Приватного акціонерного товариства «Інтернафтогазбуд» до виконання умов договору про спільну інвестиційну і виробничу діяльність з геологічного вивчення та дослідно-промислової розробки Ретичинської площі від 04.01.2001 та угоди про розірвання вищевказаного договору від 01.11.2016 в частині скликання Комітету з Управління договору про спільну інвестиційну і виробничу діяльність з геологічного вивчення та дослідно-промислової розробки Ретичинської площі, а також розгляду фінансово-господарських результатів, починаючи з 2015 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що не здійснюючи проведення засідань Комітету з управління за договором про спільну інвестиційну і виробничу діяльність з геологічного вивчення та дослідно-промислової розробки Ретичинської площі відповідач ускладнює та унеможливлює виконання умов договору та угоди про розірвання цього договору.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.01.2017 порушено провадження у справі №910/278/17, розгляд справи призначено на 26.01.2017.

26.01.2017 відповідач через загальний відділ діловодства суду подав відзив на позовні заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що для скликання Комітету з управління за ініціативою позивача не чинилось жодних перешкод, а позивач в разі наміру затвердження проектів документів, що були надіслані відповідачем на його адресу, мав би скликати проведення Комітету з управління, або затвердити звіти не скликаючи такі збори, шляхом підписання направлених на його адресу документів.

В судовому засіданні 24.01.2017 на підставі положень ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 16.02.2017.

У судове засідання 16.02.2017 з'явилися представники сторін, надали пояснення по суті справи.

З урахуванням фактичних обставин справи, суд вважає за можливим розглянути справу за наявними матеріалами у даному судовому засіданні з урахуванням положення ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 16.02.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

04.01.2001 між Державним геологічним підприємством «Західукргеологія» Міністерства екології та природних ресурсів України, правонаступником якого є Дочірнє підприємство Національної акціонерної компанії «Надра України» «Західукргеологія» (далі - позивач, підприємство) та Фірмою «Інтернафтогазбуд» у формі ЗАТ, правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Інтернафтогазбуд» (далі - відповідач, інвестор) укладено договір про спільну інвестиційну і виробничу діяльність з геологічного вивчення та дослідно-промислової розробки Ретичинської площі, відповідно до п. 1.1 якого учасники за даним договором зобов'язується шляхом об'єднання майна, майнових прав, виробничого, наукового потенціалу та зусиль спільно діяти для досягнення господарської мети.

Відповідно до умов п. 1.2 договору предметом цього договору є здійснення спільної інвестиційної діяльності по створенню необхідних виробничих потужностей для експлуатації Родовища; ведення спільної виробничо-господарської діяльності по видобутку продукції в процесі розвідки, освоєння і розробки Родовища з використанням виробничих потужностей і основних фондів, створених в процесі спільної діяльності; розподіл продукції, отриманої в результаті спільної діяльності.

Відповідно до розділу «Визначення основних термінів» договору «Оператор - розуміється «Інтернафтогазбуд» в особі його керівника, який здійснює керівництво Спільною Інвестиційною Виробничою Діяльністю і організовує ведення спільних справ Учасників. Оператор має право передавати усі або частину своїх повноважень підприємству».

Згідно з п. 5 договору учасники договору зобов'язані виконувати свої обов'язки по договору, в тому числі і зв'язані з майновою участю у спільній діяльності в розмірі, порядку і засобами, передбаченими договором і затвердженими програмами спільної діяльності.

Пунктом 7.3 договору, в редакції додаткової угоди №3 від 17.10.2006, визначено, що для прийняття рішень щодо здійснення спільної діяльності створюється Комітет з управління, який складається з 6 осіб. До складу Комітету з управління будуть входити по три представники від кожного з учасників. Головою Комітету з управління перший рік спільної діяльності є представник Інвестора. В подальшому, Головою Комітету з управління обираються представники Учасників по черзі.

За умовами п. 7.4 договору засідання Комітету з управління є правомочним, якщо на них присутні всі члени Комітету (як зазначено у п. 7.3 договору).

Рішення Комітету з управління приймаються простою більшістю голосів шляхом відкритого голосування. В такому випадку, якщо голоси членів Комітету з управління розділились порівну при вирішенні операційних питань спільної діяльності, то питання передається на доопрацювання і повторний розгляд Комітету з управління.

Відповідно до п.7.6 договору Комітет з управління приймає рішення з наступних питань спільної діяльності: затверджує Програми спільної діяльності; затверджує бюджет спільної діяльності; приймає рішення про розпорядження спільним майном, включаючи визначення порядку реалізації продукції спільної діяльності.

Згідно з п. 7.7 договору засідання Комітету з управління проводиться 1 раз на квартал або частіше на прохання одного із учасників.

Порядок створення і функціонування Комітету з управління визначається Положенням про Комітет з управління, яке затверджується всіма учасниками (п. 7.8 договору).

Пунктом 14.1 договору, в редакції додаткової угоди №3 від 17.10.2006, визначено, що термін дії договору продовжується на час дії Ліцензії №2337 від 12.08.2003.

27.10.2016 відбулося засідання Комітету з управління договору про спільну інвестиційну і виробничу діяльність з геологічного вивчення та дослідно-промислової розробки Ретичинської площі від 04.01.2001, на якому були присутні представники сторін, що підтверджується копією Протоколу засідання Комітету з управління за договором від 04.01.2001.

01.11.2016 між Дочірнім підприємством Національної акціонерної компанії «Надра України» «Західукргеологія» та Приватним акціонерним товариством «Інтернафтогазбуд» укладено угоду про розірвання Договору про спільну інвестиційну і виробничу діяльність з геологічного вивчення та дослідно-промислової розробки Ретичинської площі від 04.01.2001, відповідно до п.1 якої сторони погодили розірвати договір про спільну діяльність у зв'язку з тим, що досягнення мети спільної діяльності стало неможливим, у зв'язку з чим учасники зобов'язуються вжити заходи щодо завершення спільної діяльності.

Відповідно до п. 2 цієї угоди сторони домовились скликати Комітет з Управління договору СД в порядку, передбаченому ст. 7 договору про спільну інвестиційну і виробничу діяльність з геологічного вивчення та дослідно-промислової розробки Ретичинської площі від 04.01.2001 та розглянути фінансово-господарські результати, починаючи з 2015 року.

20.12.2016 позивач листом №01-1840/07 звернувся до відповідача з пропозицією у найкоротші терміни організувати та провести засідання Комітету з управління.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на те, що не здійснюючи проведення засідань Комітету з управління за договором про спільну інвестиційну і виробничу діяльність з геологічного вивчення та дослідно-промислової розробки Ретичинської площі відповідач ускладнює та унеможливлює виконання умов договору та угоди про розірвання цього договору, у зв'язку із чим просив позов задовольнити та спонукати відповідача до виконання умов договору про спільну інвестиційну і виробничу діяльність з геологічного вивчення та дослідно-промислової розробки Ретичинської площі від 04.01.2001 та угоди про розірвання вищевказаного договору від 01.11.2016 в частині скликання Комітету з Управління договору про спільну інвестиційну і виробничу діяльність з геологічного вивчення та дослідно-промислової розробки Ретичинської площі, а також розгляду фінансово-господарських результатів, починаючи з 2015 року.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та необхідність відмови у задоволенні позову з таких підстав.

У відповідності з приписами ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За приписами ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобовязання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як зазначалося вище, 04.01.2001 між сторонами було укладено договір про спільну інвестиційну і виробничу діяльність з геологічного вивчення та дослідно-промислової розробки Ретичинської площі.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається, зокрема, на те, що відповідач не виконує умови вказаного договору.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, і не заперечується сторонами, що 01.11.2016 між сторонами було укладено угоду про розірвання Договору про спільну інвестиційну і виробничу діяльність з геологічного вивчення та дослідно-промислової розробки Ретичинської площі від 04.01.2001.

Таким чином, договір про спільну інвестиційну і виробничу діяльність з геологічного вивчення та дослідно-промислової розробки Ретичинської площі від 04.01.2001, було розірвано за згодою сторін, а відповідно до вимог ч. 2 ст. 653 Цивільного кодексу України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

Також позивач посилається на те, що відповідно до п. 2 угоди про розірвання Договору про спільну інвестиційну і виробничу діяльність з геологічного вивчення та дослідно-промислової розробки Ретичинської площі від 04.01.2001, сторони домовились скликати Комітет з Управління договору СД в порядку, передбаченому ст. 7 договору про спільну інвестиційну і виробничу діяльність з геологічного вивчення та дослідно-промислової розробки Ретичинської площі від 04.01.2001 та розглянути фінансово-господарські результати, починаючи з 2015 року.

Разом з тим, дослідивши умови як договору про спільну діяльність, так і угоди про його розірвання, суд дійшов висновку, що вказані умови не містять обов'язку саме відповідача проводити збори Комітету з Управління договору про спільну інвестиційну і виробничу діяльність з геологічного вивчення та дослідно-промислової розробки Ретичинської площі.

Крім того, пунктом 7.3 договору, в редакції додаткової угоди №3 від 17.10.2006, визначено, що для прийняття рішень щодо здійснення спільної діяльності створюється Комітет з управління, який складається з 6 осіб. До складу Комітету з управління будуть входити по три представники від кожного з учасників.

Згідно з п. 7.7 договору засідання Комітету з управління проводиться 1 раз на квартал або частіше на прохання одного із учасників.

З огляду на вказане суд дійшов висновку, що у разі наміру затвердження проектів документів та розгляду фінансово-господарських результатів, починаючи з 2015 року, позивач відповідно до умов договору також мав право скликати Комітет з управління, доказів щодо перешкод з боку відповідача у скликанні Комітету з управління за ініціативою позивача матеріали справи не містять.

При цьому суд зазначає, що згідно із ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України).

З огляду на вказане вище, суд дійшов висновку, що спосіб захисту права, зазначений позивачем, а саме: спонукання відповідача до виконання умов договору про спільну інвестиційну і виробничу діяльність з геологічного вивчення та дослідно-промислової розробки Ретичинської площі від 04.01.2001 та угоди про розірвання вищевказаного договору від 01.11.2016 в частині скликання Комітету з Управління договору про спільну інвестиційну і виробничу діяльність з геологічного вивчення та дослідно-промислової розробки Ретичинської площі, а також розгляду фінансово-господарських результатів, починаючи з 2015 року, є таким, що не передбачений чинним законодавством.

Відповідно до п. 3 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-8/2229 від 25.11.2005 "Про деякі питання практики застосування норм законодавства, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у I півріччі 2005 року", дійшовши висновку, що предмет позову не відповідає встановленим законом або договором способам захисту прав, суд повинен відмовити у позові, а не припиняти провадження у справі за її непідвідомчістю суду.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 13.07.2004 у справі № 10/732.

Враховуючи наведене, позивачем невірно обрано спосіб захисту його прав та інтересів, які, на його думку, порушено відповідачем.

Зважаючи на вищевикладене у сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, з покладенням судових витрат в порядку ст. 49 Господарського процесуального кодексу України на позивача.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

вирішив:

У задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Повне рішення складене та підписане 21.02.2017

Суддя В.О. Демидов