ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2017 р.Справа № 916/3321/16

Господарський суд Одеської області у складі:

судді В.С. Петрова

при секретарі Г.С. Граматик

за участю представників:

від позивача ОСОБА_1,

від відповідача не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства „Енергопостачальна компанія Одесаобленерго до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області про стягнення заборгованості в сумі 24336,02 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство „Енергопостачальна компанія Одесаобленерго звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області про стягнення заборгованості в сумі 24336,02 грн. за постачання електричної енергії з січня 2016 р. по листопад 2016 р., посилаючись на наступне.

05.05.2009 р. між ПАТ „Одесаобленерго та Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області було укладено договір про постачання електричної енергії № 9924. Відповідно до п. 9.4 договору останній укладений на строк до 31.12.2009 р. Додатковою угодою № 1 сторони продовжили термін дії договору до 31.12.2012 р.

Як зазначає позивач, після закінчення строку дії договору між сторонами не досягалося домовленостей про продовження його дії на наступні періоди. Відтак, строк дії договору про постачання електричної енергії № 9924 від 05.05.2009 р. закінчився 31.12.2012 р.

Поряд з цим позивач вказує, що незважаючи на закінчення строку дії договору постачання електричної енергії на обєкт відповідача за адресою: м. Одеса, 2-й Розумовський провулок, 3 продовжувалося ПАТ „Одесаобленерго і в 2013 р., 2014 р., 2015 р. і в 2016 р. Сплата за спожиту електричну енергію відповідачем на підставі виставлених ПАТ „Одесаобленерго рахунків-фактур відповідачем проводилася. Проте, як зазначає позивач, з січня 2016 р. по листопад 2016 р. відповідач спожив електричну енергію в обсязі 12746 кВт/г на суму 24336,02 грн., що підтверджується відомостями показань розрахункових засобів обліку, роздруківками нарахувань, але сплату за спожиту електричну енергію не провів.

Облік спожитої електричної енергії обєкту споживача здійснювався розрахунковим засобом обліку ЦЕ 6803 В №73039866, про що свідчить складений представниками сторін технічний НОМЕР_1 від 17.09.2008 р.

Як зазначає позивач, 08.04.2015 р. розрахунковий засіб обліку ЦЕ 6803 В №73039866 був замінений на розрахунковий засіб обліку НІК 2301 АП2 № 1062815, свідченням чого є складений представниками сторін технічний НОМЕР_2 та акт про опломбування № 113347 від 08.04.2015 р.

За таких обставин, позивач стверджує, що спожитий обсяг електричної енергії, який не сплачений Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, станом на 28.11.2016 р. складає 24336,02 грн., яка заявлена позивачем до стягнення з відповідача на підставі ст.ст. 1212, 1213 ЦК України.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 05.12.2016 р. позовну заяву ПАТ „Енергопостачальна компанія Одесаобленерго прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 916/3321/16, при цьому розгляд справи призначено в засіданні суду.

Відповідач у відзиві на позовну заяву (а.с. 108-111) просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, при цьому визнає частково наявність заявленої до стягнення суми заборгованості. Зокрема, відповідач вказує, що на теперішній час Головне управління МВС України в Одеській області ліквідовується як юридична особа та триває процедура ліквідації. Зокрема, згідно із Законом України „Про Національну поліцію № 580-VIII від 02 липня 2015 року, який набрав чинності з 07.11.2015 року, визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про міліцію. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів від 16.09.2015 № 730 „Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ Головне управління Міністерства внутрішніх справі України в Одеській області ліквідовано як юридичну особу публічного права та утворено Головне управління Національної поліції в Одеській області. Відповідно до ч. 3 ст. 105 ЦК України ліквідаційна комісія виступає в суді від імені юридичної особи, яка припиняється, у звязку з цим саме ліквідаційна комісія виступає в суді від Головного управління МВС України в Одеській області. Як зазначає відповідач, згідно відповіді від 03.01.2017 р. № 14/1-3, наданої підпорядкованими структурними підрозділами УФЗБО ГУМВС України в Одеській області, договір від 05.05.2009 р. № 9924 на постачання електричної енергії за адресою: 2-й Разумовський пров., 3 було припинено з 01.08.2016 р. Сума заборгованості за активну електроенергію склала 24206,79 грн. При цьому з 01.08.2016 р. будівля за адресою: 2-й Разумовський пров. 3, знаходиться в оренді Головного управління Національної поліції в Одеській області. Таким чином, за ствердженнями відповідача, новостворений орган - Головне управління Національної поліції в Одеській області з 01 серпня 2016 року самостійно обслуговує адресу: 2-й Разумовський пров., 3 та з цього часу здійснює оплати по договору. До того ж відповідач зазначає, що ГУМВС України в Одеській області фінансувалось виключно через територіальні підрозділи ДКС України за рахунок коштів Державного бюджету України (інші джерела фінансування не передбачено), відповідачем здійснювались заходи щодо погашення заборгованості за спожиту електроенергію перед позивачем, однак на теперішній час ГУМВС України в Одеській області знаходиться в стадії ліквідації, відповідно бюджетні призначення відсутні.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши та дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд дійшов наступних висновків.

Між Відкритим акціонерним товариством „Енергопостачальна компанія „Одесаобленерго (постачальник) та Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області (споживач) було укладено договір № 9924 Ц від 05.05.2009 року про постачання електричної енергії, відповідно до п. 1.1. якого постачальник електричної енергії продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю, величини якої по площадках вимірювання та точках продажу визначені додатком „Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

В п. 2.1 договору передбачено, що під час виконання умов цього договору з питань, що не обумовлені ним, сторони зобов'язуються керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією (ПККЕ).

Відповідно до п. 2.2. договору постачальник зобов'язується постачати споживачу електроенергію як різновид товару в обсягах, визначених відповідно до розділу 5 та з урахуванням умов розділу 6 цього договору (додаток „Обсяги постачання електричної енергії споживачу).

В свою чергу відповідач як споживач згідно з п. 2.3.3 2.3.4. договору зобовязується оплачувати постачальнику вартість спожитої електричної енергії згідно з умовами додатків „Порядок розрахунків та „Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії, а також здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії між електромережою постачальника та електроустановками споживача згідно з додатком „Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії.

Пунктом 4.1 договору встановлено, що постачальник електричної енергії несе відповідальність за постачання електричної енергії споживачу в обсягах та із забезпеченням договірної величини потужності, визначеними згідно з вимогами розділу 5 цього договору.

Згідно п. 5.1 договору для визначення договірних величин споживання електричної енергії на наступний рік споживач не пізніше листопада поточного року надає постачальнику електричної енергії відомості про розмір очікуваного споживання електричної енергії з помісячним розподілом (по формі додатку Обсяги постачання електричної енергії споживачу). Споживачі, які розраховуються за електричну енергію за тарифами диференційованими за періодами часу, та споживачі постачальників за нерегульованим тарифом, електроустановки яких обладнані засобами диференційного (погодинного) обліку електричної енергії, додатково подають відомості про величину споживання електричної потужності у години контролю максимального навантаження енергосистеми на відповідні розрахункові періоди. Постачальник електричної енергії може вимагати від споживача надання обґрунтування очікуваних обсягів електроспоживання.

У разі ненадання споживачем зазначених відомостей про розмір очікуваного обсягу споживання електричної енергії на наступний рік до 01 листопада поточного року, а також неузгодження між сторонами обсягів електричної енергії на наступний рік по формі додатку Обсяги постачання електричної енергії споживачу діючий додаток 1 на поточний рік до договору вважається продовженим на наступний рік, тобто помісячні обсяги споживання електричної енергії, зазначені у діючому додатку 1 до договору, є договірними величинами на наступний рік, до укладання сторонами нового додатку 1 до договору.

Пунктом 7.1 договору передбачено, що облік електроенергії, спожитої споживачем та (або) субспоживачами, приєднаними до електричних мереж споживача, здійснюється згідно з вимогами ПУЕ та ПКЕЕ. У разі порушення споживачем вимог нормативно-технічних документів щодо встановлення та експлуатації засобів обліку, їх покази не використовуються при розрахунках за спожиту електроенергію, а обсяги спожитої електроенергії визначаються постачальником електричної енергії розрахунково згідно з вимогами додатка Порядок розрахунків.

Згідно п. 7.5. договору на підставі показів засобів обліку електричної енергії та умов додатка „Графік зняття показів засобів електричної енергії оформлюється акт про використану електричну енергію.

Відповідно до п. 9.4 договору останній набрав чинності з дня його підписання і укладено на строк до 31 грудня 2009 року.

Також відповідно до п. 1 додатку № 2 „Графік зняття показів засобі обліку електричної енергії до договору, покази засобів обліку, відповідно до додатку „Перелік об'єктів споживача, фіксуються кожного місяця о 12 годині 12 числа. Споживач зобовязаний самостійно здійснити зняття показів розрахункових засобів обліку, оформити „Акт про обсяги спожитої електричної енергії у двох примірниках, по одному для кожної із сторін, і в перший день наступного розрахункового періоду надати нарочно постачальнику за адресою вул. Краснова, 2а (п. 2 додатку № 2).

Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Частиною 6 ст. 276 Господарського кодексу України встановлено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону.

Згідно ч. 1 ст. 277 Господарського кодексу України абоненти користуються енергією з додержанням правил користування енергією відповідного виду, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Як випливає зі змісту вищевказаного договору № 9924Ц, ВАТ „Енергопостачальна компанія „Одесаобленерго як постачальник взяло на себе зобов'язання постачати споживачеві електроенергію в обсягах та з врахуванням визначених договором умов, а відповідач як споживач згідно з договором зобов'язався оплачувати постачальнику вартість спожитої електричної енергії згідно з умовами додатків до договору.

Так, додатковою угодою № 1 постачальник і споживач продовжили термін дії договору до 31.12.2012 р. Як зазначає позивач, після закінчення строку дії договору між сторонами не досягалося домовленостей про продовження його дії на наступні періоди. Відтак, строк дії договору про постачання електричної енергії № 9924Ц від 05.05.2009 р. закінчився 31.12.2012 р.

Відповідно до частини 1 статті 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснювати свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Строк чинності договору обумовлює й строк чинності зобов'язання, що виникло з цього договору. Закінчення строку дії договору означає, що між його сторонами у майбутньому не будуть виникати взаємні права та обов'язки, що випливали із цього договору. В свою чергу, з огляду на закінчення строку дії вказаного договору № 9924Ц від 05.05.2009 р., відповідно всі права та обовязки у сторін за цим договором припинились.

Між тим, за ствердженнями позивача, незважаючи на закінчення строку дії договору, ПАТ „ЕК Одесаобленерго продовжувало постачання електричної енергії на обєкт відповідача за адресою: м. Одеса, 2-й Розумовський провулок, на протязі 2013-2015 рр. та у 2016 р., при цьому сплата за спожиту електричну енергію відповідачем проводилась на підставі виставлених повивачем рахунків-фактур.

Проте, як вказує позивач, з січня 2016 р. по листопад 2016 р. відповідач спожив електричну енергію в обсязі 12746 кВт/г на суму 24336,02 грн., що підтверджується відомостями показань розрахункових засобів обліку, роздруківками нарахувань, але сплату за спожиту електричну енергію не провів. Наразі позивач вказує, що облік спожитої електричної енергії на обєкті споживача здійснювався розрахунковим засобом обліку ЦЕ 6803 В №73039866, про що свідчить складений представниками сторін технічний НОМЕР_1 від 17.09.2008 р. В подальшому 08.04.2015 р. розрахунковий засіб обліку ЦЕ 6803 В №73039866 був замінений на розрахунковий засіб обліку НІК 2301 АП2 № 1062815, про що свідчить складений представниками сторін технічний НОМЕР_2 та акт про опломбування № 113347 від 08.04.2015 р.

З огляду на викладене, позивач просить стягнути з відповідача на підставі ст.ст. 1212, 1213 ЦК України спожиту електричну енергію в сумі 24336,02 грн., що не сплачено Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області станом на 28.11.2016 р.

Разом з тим суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про електроенергетику" споживання енергії можливе лише на підставі договору енергопостачальником. Споживач енергії зобов'язаний додержуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії.

За змістом частини 2 статті 275 Господарського кодексу України відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається

Пунктом 1.3 Правил користування електричною енергією, затверджених Постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996р. №28, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 02.08.1996 р. за №417/1442 (із змін. Та доповнен.) передбачено, що постачання електричної енергії для забезпечення потреб електроустановки здійснюється на підставі договору про постачання електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, або договору про купівлю-продаж електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за нерегульованим тарифом.

Споживання електричної енергії без договору не допускається (п. 5.1 Правил).

Згідно з підпунктом 1, 2 пункту 10.2 вказаних Правил користування електричною енергією споживач електричної енергії зобов'язаний користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів), оплачувати обсяг спожитої електричної енергії, а також здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих Правил та умов договору.

Виходячи з вказаних положень Правил, в п. 1.2 останніх дано визначення споживача електричної енергії як особи, що використовує її для забезпечення потреб власних електроустановок на підставі договору.

Водночас в постанові Верховного Суду України від 16.05.2011 р. № 3-38гс11 зазначено, що термін "споживач електричної енергії" необхідно застосовувати в дещо ширшому значенні, зокрема, як такий, що поширюється і на осіб, які використовують електричну енергію без укладення договору на електропостачання, що вбачається зі змісту положень підпункту 1 пункту 10.2 Правил.

З огляду на вказане, суд доходить до висновку, що наведені положення Правил користування електричною енергією розповсюджується і на осіб, які використовують електричну енергію без укладення договору на електропостачання.

Як зясовано судом, договір на постачання електроенергії у період з 2013 року по теперішній час між сторонами не укладався.

Згідно з п.п. 1, 15, 16 п. 8.1 Правил користування електричною енергією постачальник електричної енергії за регульованим тарифом має право на отримання від споживача своєчасної оплати за електричну енергію та інших платежів відповідно до умов договору та законодавства України; має право контролювати додержання споживачами та субспоживачами вимог цих Правил відповідно до умов укладених договорів, а також складати акти про невідповідність дій (бездіяльності) споживача умовам договору про постачання електричної енергії та порушення вимог законодавства України в електроенергетиці.

Відповідно до статті 27 Закону правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність. Згідно з частиною 2 вказаної статті правопорушеннями в електроенергетиці, зокрема, є: крадіжка електричної енергії, самовільне підключення до об'єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку.

Так, позаобліково спожита електрична енергія - це збитки енергопостачальника, завдані внаслідок вчинення правопорушень споживачем у сфері електроенергетики.

При цьому для визначення обсягу та обрахування вартості електричної енергії, яку особа споживала за відсутності укладеного договору про постачання електричної енергії, застосовуються положення Правил та Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 4 травня 2006 року N 562 (п. 2.5 Постанови Пленуму ВГСУ від 16.12.2015 р. № 3 „Про узагальнення судової практики вирішення спорів, що виникають у сфері надання послуг з електропостачання).

Зі змісту пункту 1.1 Методики (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) вбачається, що даний нормативно-правовий акт встановлює порядок визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами Правил.

Методика поширюється на споживачів електричної енергії та застосовується постачальниками електричної енергії при визначенні обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами Правил користування електричною енергією (пункт 1.2 Методики).

Підпунктом 5 пункту 2.1 Методики встановлено, що даний нормативний документ застосовується на підставі акта порушень, складеного з урахуванням вимог Правил, зокрема, у разі виявлення самовільного підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі, яка не є власністю споживача.

Крім того, пунктом 2.7 Методики прямо встановлено порядок визначення обсягу та вартості самовільно спожитої електричної енергії в разі виявлення у споживача порушень, зазначених у підпункті 5 пункту 2.1 Методики, та за умови відсутності у такого споживача договору про постачання електричної енергії.

З огляду на встановлений факт споживання відповідачем електричної енергії без укладення договору на її постачання, позивач згідно з вимогами Правил та відповідно до приписів Методики виставив відповідачу до сплати рахунки за самовільно спожиту електроенергію, а саме:

- рахунок № 9924/1 від 16.01.2016 р. за січень 2016 року на суму 6847,14 грн., при цьому з огляду на наявність у відповідача боргу в сумі 3440,05 грн. на початок року, загальна сума оплати за січень склала 10287,19 грн.;

- рахунок № 9924/1 від 17.02.2016 р. за лютий 2016 року на суму 7365,91 грн.,

- рахунок № 9924/1 від 16.03.2016 р. за березень 2016 року на суму 5765,71 грн.,

- рахунок № 9924/1 від 13.04.2016 р. за квітень 2016 року на суму 4184,57 грн.,

- рахунок № 9924/1 від 12.05.2016 р. за травень 2016 року на суму 16,18 грн.,

- рахунок № 9924/1 від 16.06.2016 р. за червень 2016 року на суму 14,15 грн.,

- рахунок № 9924/1 від 13.07.2016 р. за липень 2016 року на суму 13,13 грн.,

- рахунок № 9924/1 від 18.08.2016 р. за серпень 2016 року на суму 15,10 грн.,

- рахунок № 9924/1 від 20.09.2016 р. за вересень 2016 року на суму 17,26 грн.,

- рахунок № 9924/1 від 20.10.2016 р. за жовтень 2016 року на суму 23,64 грн.,

- рахунок № 9924/1 від 14.11.2016 р. за листопад 2016 року на суму 73,28 грн.

Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість (частина 2 статті 1213 ЦК України).

Відповідно до частини 3 статті 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються, зокрема, до вимог про відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Так, в постанові Верховного Суду України від 16.05.2011 р. по справі № 15/147/10 викладено правову позицію стосовно того, що позов про стягнення вартості електричної енергії, спожитої без укладення договорів на її постачання (розрахованої на підставі Методики), та не облікованої внаслідок порушення споживачами Правил, може бути поданий на підставі статей 1212, 1213 ЦК України, оскільки сторони не перебувають між собою у договірних відносинах.

Водночас, як вбачається з наданого позивачем обґрунтованого розрахунку позовних вимог (а.с. 18), відповідачем 30.03.2016 р. було здійснено оплату в сумі 3440,10 грн., яку позивачем було зараховано в рахунок оплати спожитої електроенергії у березні 2016 р., у звязку з чим сума, яка підлягає сплаті за березень 2016 р., склала в розмірі 2325,61 грн. (5765,71 грн. 3440,05 грн.). Решта сума за виставленими рахунками не була сплачена відповідачем, у звязку з чим заявлена позивачем до стягнення сума складає 24336,02 грн.

Разом з тим, як зазначено в постанові Пленуму ВГСУ від 16.12.2015 р. № 3 „Про узагальнення судової практики вирішення спорів, що виникають у сфері надання послуг з електропостачання, для донарахування споживачу вартості електроенергії визначальним є факт порушення ним Правил; якщо ж особу порушника встановити неможливо, відповідає власник майна або особа, яка має інші речові права щодо цього майна.

При цьому відповідачем не оспорюється факт споживання електричної енергії у спірному періоді саме до 01 серпня 2016 року, оскільки з 01.08.2016 р. будівля за адресою: 2-й Разумовський пров. 3, де постачалась позивачем електроенергія, перебуває в оренді у Головного управління Національної поліції в Одеській області.

Вказані доводи відповідача позивачем не спростовані, як і не доведено факт споживання електричної енергії саме відповідачем після 01.08.2016 р.

Відтак, враховуючи вищенаведені обставини та з огляду на те, що сторони не перебувають між собою в договірних відносинах, суд вважає цілком обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача на підставі статей 1212 та 1213 ЦК України суми боргу за спожиту до 01.08.2016 р. електроенергію, що складає 24206,74 грн., у т.ч. за січень 2016 року - 10287,19 грн.; за лютий 2016 року - 7365,91 грн., за березень 2016 року - 2325,61 грн., за квітень 2016 року - 4184,57 грн., за травень 2016 року - 16,18 грн., за червень 2016 року - 14,15 грн., за липень 2016 року - 13,13 грн. До того ж слід зазначити, що вказану суму боргу визнано відповідачем у відзиві на позов. Наразі судом не приймаються до уваги посилання відповідача на відсутність бюджетних призначень для сплати вартості спожитої електроенергії, оскільки це не звільняє відповідача від обовязку відшкодувати позивачу вартість спожитої електроенергії.

Щодо решти частини вимог про стягнення вартості спожитої електроенергії за період з 01.08.2016 р. по листопад 2016 р. суд вважає їх безпідставними, оскільки позивачем всупереч приписів статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України не доведено належними засобами доказування, що у вказаний період саме відповідач був споживачем електроенергії у нежитловому приміщенні, де постачалась електроенергія.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно положень ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Вказані положення ЦК кореспондуються з положеннями ст. 20 ГК України.

Оцінюючи надані сторонами докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ „Енергопостачальна компанія Одесаобленерго частково обґрунтовані і відповідають фактичним обставинам справи та вимогам чинного законодавства, тому підлягають частковому задоволенню.

У звязку з тим, що спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача, та рішення відбулось частково на користь позивача, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем при подачі позову, слід віднести за рахунок відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов Публічного акціонерного товариства „Енергопостачальна компанія Одесаобленерго до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області про стягнення заборгованості в сумі 24336,02 грн. задовольнити частково.

2. СТЯГНУТИ з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області (65114, м. Одеса, вул. Єврейська, 12; ; р/р 7127 в ГУ ДКСУ в Одеській області, МФО 828011) на користь Публічного акціонерного товариства „Енергопостачальна компанія Одесаобленерго (65031, м. Одеса, вул. Миколи Боровського, б. 28„Б; ; р/р 777 в Одеському обласному управлінні ПАТ „Ощадбанк м. Одеси, МФО 328845) заборгованість за спожиту електроенергію у розмірі 24206/двадцять чотири тисячі двісті шість/грн. 74 коп..

3. СТЯГНУТИ з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області (65114, м. Одеса, вул. Єврейська, 12; ; р/р 7127 в ГУ ДКСУ в Одеській області, МФО 828011) на користь Публічного акціонерного товариства „Енергопостачальна компанія Одесаобленерго (65031, м. Одеса, вул. Миколи Боровського, б. 28„Б; ; п/р 2272 в Южному ГРУ Приватбанку м. Одеса, МФО 328704) витрати по сплаті судового збору в сумі 1370/одна тисяча триста сімдесят/грн. 68 коп.

4. В задоволенні решти частини вимог Публічного акціонерного товариства „Енергопостачальна компанія Одесаобленерго до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду, яка подається через місцевий господарський суд протягом 10-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо не буде подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 13 лютого 2017 р.

Суддя В.С. Петров