ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2017 року Справа № 904/10506/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Чимбар Л.В. (доповідач),

суддів: Березкіна О.В., Антонік С.Г.,

Секретар судового засідання Мацекос І.М.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, представник, довіреність № 73/5-18 від 03.01.2017 р.;

від відповідача: ОСОБА_2, представник, довіреність №49 від 06.02.2017 р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургійний завод "ДНІПРОСТАЛЬ" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2016р. у справі №904/10506/16

за позовом: Приватного акціонерного товариства "ЄНАКІЄВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ ЗАВОД"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургійний завод "ДНІПРОСТАЛЬ"

про стягнення заборгованості у розмірі 698 024,96грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2016р. (суддя Юзіков С.Г.) позов ПАТ "ЄНАКІЄВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ ЗАВОД" задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургійний завод "ДНІПРОСТАЛЬ" на користь Приватного акціонерного товариства "Єнакіївський металургійний завод» 300397,61 грн. боргу, 143890,46 грн. індексу інфляції, 15781,09 грн. 3 % річних, 237906,81 грн. пені, 10469,64 грн. - судового збору. У решті позову відмовлено.

Не погодившись з даним рішенням в частині стягнення пені у розмірі 237907,81грн., відповідач звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати, та прийняти в цій частині нове, яким відмовити в задоволені позовних вимог в частині стягнення пені.

Посилається в апеляційній скарзі на перевищення нарахування пені позивачем унормованим законодавством максимальним шестимісячним періодом, внаслідок чого пеню було нараховано за весь період прострочення зобовязання.

Також просить зменшити розмір пені у відповідності до ст. 233 ГК України.

В судовому засіданні 13.02.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали місцевого господарського суду в повному обсязі, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного:

Як встановлено господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 26.12.13р. сторонами укладено Договір поставки №14000928 (далі Договір), за п.1.1. якого Постачальник зобовязався передати, а Покупець (Відповідач) - прийняти та оплатити продукцію (далі Товар) на умовах, передбачених даним Договором.

Відповідно до п.2.1. Договору, кількість, асортимент, виробник Товару зазначається сторонами у Специфікаціях до даного Договору. Специфікації на Товар, оформлені належним чином, підписані уповноваженими представниками та скріплені печатками сторін, складають невідємну частину даного Договору (далі Специфікації).

Згідно з п. 5.3. Договору оплата за поставлений товар має відбутися на протязі 5 банківських днів з дати підписання сторонами відповідної Специфікації, якщо інше не передбачено у Специфікаціях до Договору

У п.4. Специфікації №1 до Договору визначено строк оплати товару: 30 днів по факту поставки.

Відповідно до п.5. специфікації №1 до Договору Покупець зобовязаний повністю оплатити весь заявлений обсяг Товару.

За порушення строків оплати вартості Товару Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який нараховується пеня, від вартості несвоєчасно оплаченої суми за кожен день прострочки. Пеня нараховується за весь період прострочки (п.7.2. Договору).

За всіма видами зобовязань та відповідальності Сторін встановлюється загальний строк позовної давності три роки (за винятком строків позовної давності, що перевищують трирічний період у відповідності до чинного законодавства України) (п.11.6. Договору).

На виконання умов договору позивачем у грудні 2014 року було поставлено, а відповідачем прийнято пробку вогнетривку продувальну DalmondDalpurACH-93/Ch450 у кількості 22 штуки та пробку вогнетривку продувальну DalmondDalpurACH-93/Ch350 у кількості 24 штуки на загальну суму 300397,61грн., що підтверджується видатковою накладною №90080084 від 31.12.14р. (а.с. 16).

Відповідач, в порушення умов договору, за поставлений товар у строк, встановлений договором 30.01.2015р. не розрахувався, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість у розмірі 300397,61грн., що і стало підставою для звернення з позовом до суду.

Оскільки відповідачем умови договору щодо сплати отриманого природного газу виконані несвоєчасно, позивач, окрім основного боргу, звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення з відповідача 273935,15грн. пені за період прострочки з 31.01.15р. по 31.10.16р., 3 % річних в сумі 15801,74грн. за період з 31.01.15р. по 31.10.16р. та інфляційні - 143890,46грн. за період прострочення з лютого 2015р. по вересень 2016 року.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

За умовами ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з частиною другою статті 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст.525 Цивільного кодексу України).

Статтею 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Оскільки відповідачем не надано доказів здійснення своєчасного розрахунку за поставлений товар, висновки суду про стягнення боргу в сумі 300397,61грн. ґрунтуються на матеріалах справи та відповідають приписам ст.526 ЦК України, ст.173,193 ГК України та умовам договору.

Згідно ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач надав розрахунок 3% річних за період з 31.01.15р. по 31.10.16р. в сумі 15801,74грн.

Даний розрахунок було перераховано господарським судом у відповідності до вимог законодавства, у звязку з чим обґрунтовано задоволено позовні вимоги в частині стягнення 3% річних в сумі 15781,09грн.

Також апеляційним судом перевірено розрахунок нарахованих позивачем інфляційних втрат в сумі 143890,46грн. за період прострочення з лютого 2015р. по вересень 2016 року.

Вказане нарахування колегія суддів вважає обґрунтованим, виконаним у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому підтримує висновок суду першої інстанціїї про стягнення з відповідача на користь позивача 143890,46грн. інфляційних втрат.

Згідно ч.2 ст.343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Частиною 6 ст. 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Господарським судом було правомірно перераховано суму заявлено да стягнення пені, внаслідок чого задоволення позовних вимог в цій частині відбулось частково, в сумі 237906,81 грн.

Доводи апеляційної скарги про перевищення нарахування пені позивачем унормованим законодавством максимальним шестимісячним періодом, внаслідок чого пеню було нараховано за весь період прострочення зобовязання необґрунтовані.

Розрахунки проведені позивачем та судом першої інстанції правильно та на підставі п. 7.2 та п. 11.6 договору №14000928.

Вказаний розрахунок є правомірним, але, звертаючись з апеляційною скаргою, відповідач просив зменшити суму нарахованої пені в повному обсязі.

У відповідності до ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Приписами ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Пункт 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України надає право суду у виняткових випадках зменшувати розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до підпункту 3.17.4. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. (із змін. і доп.) Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Апеляційний суд при вирішенні питання про визначення розміру пені враховує невідповідність розміру стягуваної пені наслідкам порушення зобов'язання, значне перевищення розміру пені розміру збитків та вважає за необхідне зазначити, що прострочення зобовязання компенсовано стягненням інфляційних втрат в сумі 143890,46грн. та 3% річних в сумі 15781,09грн.

У випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п.6 ст.3, ч.3 ст.509 та ч.ч.1-2 ст.627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшити. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором (Постанова ВГСУ №904/5711/15 від 14.04.2016р.)

Враховуючи правову позицію Вищого господарського суду України у постановах від №904/5711/15 від 14.04.2016р.904/7227/14 від 08.06.2016р., конкретні обставини даної справи та інтереси обох сторін, апеляційний суд вважає за можливе визначити зменшення розміру пені, яка підлягала стягненню, до 50%, а саме: до 118953,40грн.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105, 106 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Металургійний завод "ДНІПРОСТАЛЬ" задовольнити частково.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2016р. у справі №904/10506/16 змінити, виклавши резолютивну частину в наступній редакції:

«Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургійний завод "ДНІПРОСТАЛЬ", 49051, м. Дніпро, вул. Винокурова, 4 () на користь Приватного акціонерного товариства "Єнакіївський металургійний завод", 87504, Донецька область, м. Маріуполь, пр. Ілліча, 54, блок 4 (код 00191193) 300397,61 грн. боргу, 143890,46 грн. індексу інфляції, 15781,09 грн. 3 % річних, 118953,40 грн. пені, 10469,64 грн. - судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.»

Видачу відповідного наказу доручити господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий Л.О. Чимбар

Суддя О.В. Березкіна

Суддя С.Г. Антонік

Постанова виготовлена в повному обсязі 17.02.2017 року.