РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2017Справа №910/215/17

За позовом Комунального підприємства «Виробниче житлово-ремонтне-експлуатаційне об'єднання» Жовтоводської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лайфселл»

про стягнення 24776,60 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Представники сторін:

від позивача - Авраменко Т.М. (представник за довіреністю);

від відповідача - Курячий А.М. (представник за довіреністю).

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указаний позов про стягнення з Відповідача 24776,60 грн. донарахованих орендних платежів за період з 01.01.2012 до 01.07.2014 (не включно) оскільки перевіркою, проведеною ДФІ в Дніпропетровській області було встановлено неправильне застосування орендних ставок за вказаний період.

Відповідач проти позову заперечує, вказуючи, що орендні платежі вносилися ним у встановленому договором оренди розмірі, та сплачувати орендну плату понад встановлений договором розмір він не зобов'язаний.

У судовому засіданні 06.02.2017 судом оголошувалась перерва на 20.02.2017.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд -

ВСТАНОВИВ:

Між Позивачем, як орендодавцем, та Відповідачем, як орендарем, укладено договір № 314/1 від 01.02.2010 оренди нежилого приміщення (далі - Договір), за умовами якого та на підставі акту від 01.02.2010 Відповідачу в оренду передано частину покрівлі площею 42 кв.м., за адресою: Дніпропетровська область, м. Жовті Води, вул. Кропоткіна, 14/2, за що Відповідач зобов'язався, зокрема, вносити щомісячну орендну плату в сумі 2900 грн. з ПДВ, з врахуванням подальшого коригування на індекс інфляції починаючи з другого місяця з дати підписання акта.

Строк дії Договору продовжувався додатковими угодами (копії залучені до справи), та відповідно до останньої з Додаткових угод від 02.06.2015 до Договору строк його дії було продовжено по 02.05.2017 (включно).

У розмір орендної плати, визначений Договором, сторонами були внесені зміни один раз, та сторони у Додатковій угоді від 01.07.2014 встановили, що орендна плата становить 4406,21 грн. з ПДВ, і за умовами Договору, що залишились без змін, підлягає коригуванню на індекс інфляції.

Як вбачається з залучених до справи доказів при обрахунку суми орендної плати у редакції Додаткової угоди від 01.07.2014 сторонами було застосовано орендну ставку у розмірі 40%, а до цього застосовувалась менша орендна ставка.

Між сторонами відсутній спір щодо виконання Відповідачем зобов'язань зі сплати орендної плати виходячи з вищенаведених встановлених Договором розмірів орендної плати, з урахуванням її індексації, як при його укладенні, так і після внесення змін Додатковою угодою від 01.07.2014.

Предметом спору є стягнення Позивачем з Відповідача 24776,60 грн. донарахованих орендних платежів за період з 01.01.2012 до 01.07.2014 (не включно) оскільки перевіркою, проведеною ДФІ в Дніпропетровській області було встановлено неправильне застосування орендних ставок за вказаний період, оскільки ставки були застосовані у меншому ніж 40% розмірі, тоді як розмір орендної плати мав обраховуватися виходячи з орендної ставки саме у розмірі 40%, і спірна сума 24776,60 грн. є різницею між сумами орендних платежів, які були фактично сплачені Відповідачем виходячи з встановленого Договором розміру орендної плати та між розміром орендної плати, який би був, якби в період з 01.01.2012 до 01.07.2014 орендна плата за Договором була встановлена виходячи з орендної ставки у розмірі 40%.

Позаяк вимогу Позивача до Відповідача про сплату 24776,60 грн. донарахованих орендних платежів за період з 01.01.2012 до 01.07.2014 останнім було залишено без задоволення, Позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення з Відповідача цієї суми у примусовому порядку.

Проте до таких доводів та обґрунтувань вимог Позивача суд ставиться критично з огляду на наступне.

У Договорі відповідно до ст.ст. 627, 762 ЦК України та 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» сторонами було чітко погоджено розмір орендної плати (у в т.ч. з ПДВ), порядок її коригування та індекс інфляції та строки її внесення (сплати), і при цьому доказів внесення змін у Договір стосовно розміру орендної плати у період з 01.01.2012 до 01.07.2014 (не включно) в порядку, передбаченому ст. 21 указаного Закону матеріали справи не містять.

Позивачем відповідно до норм указаний статей 627, 762 ЦК України та 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та ст.ст. 525, 526 ЦК України у встановленому Договором порядку було прийнято в повному обсязі та без зауважень виконання Відповідачем зобов'язання зі сплати орендної плати у встановленому Договором розмірі, зі змінами, внесеними від 01.07.2014 додатковою угодою, що підтверджується залученими до справи Відповідачем копіями платіжних доручень та не заперечується Позивачем.

При цьому, матеріали справи не містять доказів, що сторони відповідно до ст. 631 ЦК України погодили, що розмір орендної плати, встановлений Додатковою угодою від 01.07.2014, застосовується до правовідносин сторін, що виникли до 01.07.2014.

З огляду на вищенаведене, встановлене умовами Договору зобов'язання зі сплати орендної плати за період з 01.01.2012 до 01.07.2014 (не включно) відповідно до ст. 599 ЦК України є припиненим виконанням зобов'язання, проведеним належним чином - сплатою Відповідачем орендних платежів у встановлених Договором розмірах, тому посилання Позивача на наявність не виконаного зобов'язання за Договором зі сплати орендних платежів у більшому, ніж встановлено Договором, розмірі, є необґрунтованим і тому судом відхилено.

Частина 3 статті 632 ЦК України також встановлює, що зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Результати ревізії ДФІ в Дніпропетровській області, на які посилається Позивач, за умовами чинного законодавства та за відсутності відповідних внесених у Договір змін у період з 01.01.2012 до 01.07.2014 (не включно) не є підставою для покладення на Відповідача додаткового обов'язку сплатити орендну плату у більшому, ніж встановлено Договором розмірі, і також не є встановленою законом підставою для виникнення у Відповідача безумовного обов'язку сплатити Позивачу встановлену ревізією суму коштів. Результати ревізії також не встановлюють в розумінні ст. 35 ГПК України обставин, яка не потребують доведення.

Отже, Позивачем у порядку ст.ст. 32-34 ГПК України не доведено суду належними засобами доказування виникнення у Відповідача обов'язку сплатити Позивачу 24776,60 грн. донарахованих орендних платежів за період з 01.01.2012 до 01.07.2014 (не включно), тому підстави для стягнення з Відповідача 24776,60 грн. у суду відсутні і в позові суд відмовляє.

Судовий збір відповідно до статті 49 ГПК України покладається на Позивача.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 22.02.2017

Суддя Сташків Р.Б.