ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2017р. Справа№ 914/3267/16

За позовом:Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО-Україна», м. Київ
до відповідача:Приватного акціонерного товариства «Львів-Інтуртранс», м. Львів
про:стягнення 6000,00 грн. боргу
Суддя Крупник Р.В. Секретар Цяпка О.І.
Представники сторін:
від позивача:ОСОБА_1 представник (довіреність №13 від 01.01.2017р.);
від відповідача:не зявився.

Представнику позивача розяснено права та обовязки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Заяв про відвід судді та здійснення технічної фіксації судового процесу не надходило.

СУТЬ СПОРУ:

26.12.2016р. на розгляд господарського суду Львівської області поступила позовна заява Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО-Україна» (надалі Позивач) до Приватного акціонерного товариства «Львів-Інтуртранс» (надалі Відповідач) про стягнення 6000,00 грн. боргу.

Ухвалою суду від 28.12.2016р. порушено провадження у справі, її розгляд призначено на 16.01.2017р. Розгляд справи відкладався на 30.01.2017р. та 20.02.2017р.

Представник позивача в судове засідання зявився, просив суд позов задоволити повністю. Заявлений позов представник обґрунтовує тим, що 08.11.2012р. між сторонами у справі укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на умовах міжнародної системи автострахування «Зелена картка» №8364099, згідно якого було застраховано транспортний засіб відповідача EOS-200 державний номер НОМЕР_1, а також 09.11.2012р. укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на умовах міжнародної системи автострахування «Зелена картка», відповідно до якого застраховано транспортний засіб відповідача VanHool, державний номер НОМЕР_2. За умовами укладених договорів, відповідач зобовязувався сплатити на користь позивача 16810,00 грн. страхової премії, однак взяті на себе зобовязання за договором відповідач не виконав, в результаті чого утворилася заборгованість в розмірі 6000,00 грн. (1803,75 грн. за договором №8364099 та 4196,25 грн. за договором №8364100), у звязку з чим, позивач звернувся з даним позовом до суду. Оскільки після порушення провадження відповідач частково сплатив борг, представник просить суд стягнути з ПрАТ «Інтуртранс» 2000,00 грн.

Відповідач явки повноважного представника в судове засідання повторно не забезпечив, вимог ухвал суду не виконав, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце судового розгляду.

Заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

08.11.2012р. між позивачем (Страховиком) та відповідачем (Страхувальником) укладено Договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на умовах міжнародної системи автострахування «Зелена картка» у формі полісу №8364099 (надалі Договір-1), згідно якого було застраховано майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, повязані з відшкодуванням страхувальником шкоди, заподіяної життю, здоровю, майну потерпілих внаслідок експлуатації транспортного засобу відповідача EOS-200 державний номер НОМЕР_1 на території країн, зазначених у розділі 6 цього полісу.

Крім цього, 09.11.2012р. між позивачем (Страховиком) та відповідачем (Страхувальником) укладено Договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на умовах міжнародної системи автострахування «Зелена картка» у формі полісу №8364100 (надалі Договір-2), згідно якого було застраховано майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, повязані з відшкодуванням страхувальником шкоди, заподіяної життю, здоровю, майну потерпілих внаслідок експлуатації транспортного засобу відповідача VanHool, державний номер НОМЕР_2 на території країн, зазначених у розділі 6 цього полісу.

За змістом розділу 10 Договорів, відповідач зобовязувався сплатити позивачу страхову премію у розмірі 8405,00 грн. за кожним із Договорів.

Як вбачається з матеріалів справи, від моменту укладення Договорів відповідач сплачував страхові премії частково, в неповному розмірі, у звязку з чим позивач 22.03.2016р. звертався до ПрАТ «Інтуртранс» з претензією вих. №151 від 21.03.2016р., відповідно до якої вимагав сплатити заборгованість за Договорами.

Судом встановлено, що підставою звернення позивача до суду слугувало те, що відповідач в неповному обсязі сплатив страхові премії за Договорами, зокрема, 1803,75 грн. за Договором-1 та 4196,25 грн. за Договором-2, всього 6000,00 грн.

Разом з тим, як свідчать наявна банківська виписка по рахунку та банківська квитанція, 17.01.2017р. відповідачем в якості сплати страхових премій було сплачено позивачу 2000,00 грн. та ще 2000,00 грн. перераховано 17.02.2017р. Таким чином, до сплати залишилося 2000,00 грн.

В судовому засіданні представник позивача підтвердив, що станом на 20.02.2017р., заборгованість відповідача перед позивачем складає 2000,00 грн.

Встановивши наведені обставини справи, суд вважає, що позовна вимога про стягнення з відповідача 2000,00 грн. є такою, що підлягає задоволенню, натомість провадження у справі в частині стягнення з відповідача 4000,00 грн. боргу підлягає припиненню, виходячи з наступного.

Статтею 174 ГК України передбачено, що однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

У відповідності до ч. 1 ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору. Страховий сертифікат «Зелена картка» - страховий сертифікат єдиної форми, що застосовується в країнах - членах міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена картка», які зазначені і не викреслені у такому сертифікаті (п. 1.8, 1.11 ст. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 989 ЦК України, страхувальник зобов'язаний своєчасно вносити страхові платежі (внески, премії) у розмірі, встановленому договором.

У відповідності із ст. 193 ГК України, положення якої є аналогічні до положень ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як зазначив Пленум ВГС України в п. 1.7. постанови від 17.12.2013р. №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов'язання, судам необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 ЦК України. Днем пред'явлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу, а в разі якщо вимогу надіслано засобами поштового зв'язку і підприємством зв'язку здійснено повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, то днем пред'явлення вимоги є дата оформлення названим підприємством цього повідомлення.

Зі змісту укладених Договорів вбачається, що сторонами не було визначено строку оплати страхових премій, однак 13.09.2013р. відповідачу було вручено претензію №723, котра частково була ним оплачена. Згодом 22.03.2016р. відповідачу було вручено претензію про сплату заборгованості вих. №151 від 21.03.2016р. та незважаючи на це, погашення боргу відповідачем здійснено частково, що і стало підставою для звернення позивача до суду.

Нормами ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Зважаючи на те, що відповідачем у встановлений законом строк, страхові премії оплачені не були, він вважається таким, що прострочив, а тому 2000,00 грн. боргу підлягають стягненню з нього в судовому порядку.

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Згідно п. 4 постанови Пленуму ВГС України від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», господарський суд припиняє провадження у звязку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у звязку з цим не залишилося неврегульованих питань. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Враховуючи те, що після порушення провадження у справі відповідачем було частково погашено заборгованість на суму 4000,00 грн. (про що свідчить банківська виписка від 17.01.2017р. та квитанція №0.0.708919607.1 від 17.02.2017р.), суд прийшов до висновку, що провадження у справі в частині стягнення з відповідача на користь позивача 4000,00 грн. підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

З приводу стягнення судового збору, суд зазначає наступне.

Так, ч. 1, пп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, яка діяла на день звернення позивача до суду) встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати.

Таким чином, за подання позовної заяви позивач повинен був сплатити 1378,00 грн., в той час як ним сплачено 2067,00 грн. судового збору згідно платіжного доручення №5 від 23.12.2016р.

Положеннями п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 459,29 грн. судового збору, натомість судовий збір в розмірі 1607,71 грн. може бути повернений позивачу після набранням рішення у справі законної сили на підставі відповідної заяви.

Керуючись ст.ст. 4-3, 12, 22, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Інтуртранс» (79041, м. Львів, вул. Кузневича, 2; ) на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО-Україна» (01054, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 33; ) 2000,00 грн. боргу та 459,29 грн. судового збору.

3. Провадження у справі в частині стягнення з ПрАТ «Інтуртранс» на користь ПрАТ «ІНГО-Україна» 4000,00 грн. боргу припинити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 116 ГПК України.

5. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 ГПК України та може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 91-93 ГПК України.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 23.02.2017 р.

Суддя Крупник Р.В.