ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" лютого 2017 р. Справа № 917/1644/16

Колегія суддів у складі: головуючого судді Бородіної Л.І., судді Здоровко Л.М., судді Лакізи В.В.,

при секретарі Євтушенко Є.В.,

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 15.12.2016р. №70;

від відповідача ОСОБА_2 - за довіреністю від 03.01.2017р. №29-14/13;

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз", м. Полтава

на рішення господарського суду Полтавської області від 13.12.2016р.

у справі № 917/1644/16

за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз", м. Полтава

до відповідача ОСОБА_3 обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго", м. Полтава

про стягнення 1492351,33грн.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Полтавської області від 13.12.2016р. у справі №917/1644/16 (суддя Киричук О.А.) позов задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_3 обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз" 130244,80грн. інфляційних втрат, 112081,99грн. 3% річних, 625012,27грн. пені, 22385,27грн. витрат по сплаті судового збору; в іншій частині позову відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду з посиланням на статті 216, 230 ГК України, статті 11, 526, 530, 546, 547, 611,612, 903, ЦК України мотивоване обґрунтованістю нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат у звязку простроченням виконання відповідачем грошових зобовязань щодо оплати послуг з розподілу природного газу з квітня по серпень 2016року, які виникли на підставі Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015р. №2498, що підтверджується заявою приєднання від 30.12.2015р. №1-02/02/14-Р до умов договору розподілу природного газу (для споживачів, що не є побутовими). При цьому суд зазначив, що укладаючи спірний договір відповідач був обізнаний про особливий порядок здійснення розрахунків між сторонами, установлений постановою Кабінету Міністрів України від 18.06.2014р. №217 «Про затвердження порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу», та, відповідно, був обізнаний про ризики невиконання умов договору.

Крім того, судом першої інстанції з посиланням на статтю 83 ГПК України, статтю 551 ЦК України, статтю 233 ГК України зменшено розмір пені на 50% до 625012,27грн. у звязку з тим, що відповідач є комунальним підприємством, яке створено для задоволення потреб споживачів, у тому числі населення та державних установ в теплопостачанні у вигляді опалення та гарячого водопостачання та відсутності негативних наслідків для позивача у звязку з невиконанням відповідачем своїх зобовязань.

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз" з рішенням господарського суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 13.12.2016р. у справі №917/1644/16 в частині відмови у стягненні 625012,27грн. пені та прийняти в цій частині нове рішення, яким стягнути з ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» на користь ПАТ по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз" 625012,27грн. пені.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник зазначає, що в частині зменшення пені судом не враховано жодного доводу позивача. Так, зокрема, вказує на те, що: по-перше, неналежна організація господарської діяльності відповідача не може вважатися винятковою обставиною; по-друге, при зменшенні пені суд повинен був обєктивно оцінити, чи є даний випадом винятковим, виходячи з інтересів сторін, а не лише відповідача, причини неналежного виконання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення; по-третє, згідно звіту про фінансові результати ПАТ «Полтавагаз» за девять місяців 2015року підприємство є збитковим.

Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство «Полтаватеплоенерго» відзивом від 26.01.2017р. заперечує проти доводів апеляційної скарги позивача та просить рішення місцевого господарського суду від 13.12.2016р. у справі №917/1644/16 залишити без змін, а апеляційному скаргу - без задоволення. Зокрема, зазначає, що посилання скаржника на тяжкий майновий стан не підтверджено належними доказами, оскільки звіт про фінансові результати наданий за девять місяців 2015року, тоді як пеня, 3% річних, інфляційні втрати нараховані на заборгованість позивача, яка виникла у квітні- серпні 2016року. Крім того, вказує на те, що відповідно до звітів за перше півріччя та девять місяців 2016року збиток у ПАТ «Полтавагаз» відсутній.

В судовому засіданні апеляційної інстанції, 25.01.2017р., відповідно до статті 77 ГПК України оголошено перерву до 14.02.2017р.

В судовому засіданні апеляційної інстанції, 14.02.2017р., представник позивача підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та просив скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 13.12.2016р. у справі №917/1644/16 в частині відмови у стягненні 625012,27грн. пені та прийняти в цій частині нове рішення, яким стягнути з ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» на користь ПАТ "Полтавагаз" 625012,27грн. пені з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

Представник відповідача заперечив проти вимог апеляційної скарги та просив рішення господарського суду Полтавської області від 13.12.2016р. у справі №917/1644/16 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення з підстав, наведених у відзиві на апеляційну скаргу.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

30.12.2015р. ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» подало заяву-приєднання №1-02/02/14-Р до ПАТ «Полтавагаз», у якій зазначило про ознайомлення з умовами типового договору розподілу природного газу та приєднання до його умов з наступними персоніфікованими даними: персональний EIC-код як субєкта природного газу -56ХQ0000XAK0U00A; назва та опис обєкта - ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго»; адреса обєкта: згідно додатку 1; величина приєднаної потужності обєкта 70484 куб.м/год; параметри вузла обліку згідно додатку №1 (т.1,а.с.11).

У додатку 3 заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу сторони визначили договірні (планові) обсяги розподілу природного газу ПОКВНТГ «Полтаватеплоенерго» на 2016рік з визначенням обсягу розподілу природного газу газорозподільними системами за кожен місяць 2016року (т.1,а.с.12).

Таким чином, 30.12.2015р. між Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікацїї "Полтавагаз" та ОСОБА_3 обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства Полтаватеплоенерго укладений публічний договір розподілу природного газу, п.1.3 якого встановлено, що цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього договору, яку в установленому порядку оператор ГРМ направляє споживачу інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього договору, та/ або сплата рахунку оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Відповідно до п.2.1 цього договору оператор ГРМ зобовязується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобовязується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.

Приймання-передача обсягу газу, належного споживачу, а також перехід експлуатаційної відповідальності за стан газових мереж від оператора ГРМ до споживача відбувається на межі балансової належності обєкта споживача (п.3.2 цього договору).

Згідно із п.3.3 цього договору споживач, що не є побутовим, зобовязаний самостійно контролювати власне газоспоживання та для недопущення перевищення підтвердженого обсягу природного газу здійснити разом зі свої постачальником заходи з коригування в установленому порядку підтвердженого обсягу або заходи із самостійного та завчасного обмеження (припинення) власного газопостачання.

У пункті 5.2 цього договору встановлено, що визначення обєму розподілу та споживання природного газу по споживачу здійснюється на межі балансової належності між оператором ГРМ та споживачем на підставі даних комерційного вузла обліку (лічильника газу), визначеного в заяві приєднанні, та з урахуванням регламентних процесів, передбачених Кодексом газорозподільних систем.

Пунктами 6.1- 6.4 цього договору встановлено, що оплата вартості послуги оператора РГМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для оператора ГРМ, що сплачується як плата за потужність (абонентська плата), з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем. Тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обовязковим для сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення. Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць. Оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка оператора ГРМ.

Відповідно до п.8.2 цього договору у разі порушення споживачем строків оплати за цим договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

На виконання умов типового договору розподілу природного газу та заяви-приєднання від 30.12.2015р. №1-02/02/14-Р позивачем надані послуги з розподілу природного газу у кількості 4092,856тис.куб.м, що підтверджується актами приймання-передачі від 30.04.2016р. №У на суму 3569134,15грн, від 31.05.2016р. №У на суму 1755974,63грн., від 30.06.2016р. №У на суму 1557296грн., від 31.07.2016р. №У на суму 1412974,26грн. від 31.08.2016р. №У на суму 1515292,45грн. та, відповідно, рахунками-зобовязаннями №У, №У, №У, №У, №У, які надіслані відповідачеві, що підтверджується фіскальними чеками та описами вкладення УДППЗ «Укрпошта» (т.1, а.с. 18-27, а.с.58-62).

Відповідач на момент звернення позивача з позовом не здійснив оплату за послуги з розподілу природного газу, у звязку з чим за ним утворилась заборгованість у розмірі 9810671,49грн., що стало підставою для звернення ПАТ «Полтавагаз» з позовом до господарського суду про стягнення з ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» 130244,80грн. інфляційних втрат, 112081,99грн. 3% річних, та 1250024,54грн. пені (а.с.2-4).

31.10.2016р. відповідачем подано заяву про зменшення пені на 90%, яка обґрунтована тим, що ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» є природним монополістом з постачання теплової енергії у Полтавській області, тарифи на яку є регульованими та затверджуються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг в межах повноважень, визначених законодавством. Тарифи на послуги послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води були нижче їх собівартості, що призвело до збитковості підприємства. Крім того, вказує на те, що: на підприємстві склалась складна ситуація у звязку зі збитковістю послуг з теплопостачання; дебіторською заборгованістю з боку бюджетних установ та організацій, яка станом на 01.10.2016р. складала 4757,7тис.грн., та населення 87035,4тис.грн. Також зазначає, що відповідач вживав активних заходів щодо врегулювання питання погашення заборгованості за спірним договором, що підтверджується листами-пропозиціями, надісланими позивачеві щодо прийняття виконання зобовязання відповідача шляхом укладання спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів, виділених з державного бюджету на надання пільг, субсидій і компенсацій (т.1, а.с.33-37).

З матеріалів справи вбачається, що 14.04.2016р. відповідач надіслав позивачеві лист, у якому запропонував провести часткове виконання зобовязання з оплати послуг з розподілу природного газу за рахунок коштів, виділених з державного бюджету на надання пільг, субсидій (т.1,а.с.39).

Також листами від 28.04.2016р. та від 13.05.2016р. відповідач просив позивача погодити прийняття виконання зобовязань з оплати послуг з розподілу природного газу за рахунок коштів, виділених з державного бюджету на надання пільг і субсидій (т.1,а.с.40,41).

13.12.2016р. місцевим господарським судом прийнято оскаржуване рішення з підстав, зазначених вище (т.1, а.с.78-81).

Перевіривши матеріали справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга ПАТ «Полтавагаз» не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Предметом спору у даній справі є стягнення 3% річних, інфляційних втрат та пені за несвоєчасне виконання грошових зобовязань за договором розподілу природного газу.

Статтею 174 Господарського кодексу України передбачено, що однією з підстав виникнення господарських зобовязань є укладення господарського договору та інших угод. Зі змістом зазначеної норми кореспондуються приписи частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, відповідно до яких підставами виникнення цивільних прав і обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі статтею 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до частини 1 статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З матеріалів справи вбачається, що ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» несвоєчасно виконувало прийняті на себе грошові зобовязання по оплаті послуг з розподілу природного газу за договором розподілу природного газу від 31.11.2015р., у звязку з чим станом на 13.10.2016р. за відповідачем утворився борг у сумі 9810671,49грн., що підтверджено представниками сторін у судовому засіданні апеляційної інстанції.

Відповідно до частини 1 статті 35 ГПК України обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

У пункті 2.51 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. N18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено, що частиною першою статті 35 ГПК передбачено можливість звільнення від доказування перед судом обставин, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. У застосуванні відповідної норми господарським судам необхідно враховувати таке. Визнання обставин може здійснюватися учасниками судового процесу: в письмовій формі шляхом зазначення про таке визнання у позовній заяві, відзиві на позовну заяву, поданих суду заяві, клопотанні, листі тощо; в усній формі під час надання суду усних заяв, клопотань і пояснень; у такому разі про визнання обставин зазначається у протоколі судового засідання. За необхідності суд може зажадати від учасника судового процесу подання відповідної заяви, клопотання, пояснення в письмовій формі. Про визнання обставин може свідчити й зміст поданих суду письмових документів: претензій та відповідей на них, листів та інших письмових звернень учасників судового процесу один до одного (наприклад, лист, надісланий у відповідь на претензію, в якому зазначається про повне або часткове визнання заявленої до стягнення заборгованості).

З урахуванням викладеного, обставини щодо розміру заборгованості відповідача за послуги з розподілу природного газу на підставі договору розподілу природного газу від 30.12.2015р. за квітень-серпень 2016року є преюдиціальними, а отже такими, що не підлягають доказуванню.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 ЦК України).

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобовязання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Інфляційні нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр".

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). При розрахунку інфляційних втрат слід враховувати рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.97 N 62-97р.

Враховуючи викладене, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду вважає, що суд першої інстанції правомірно задовольнив позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3% річних у сумі 112081,99грн. за період прострочення з 01.04.2016р. по 03.10.2016р. та інфляційних втрат у розмірі 130244,80грн. за період прострочення з квітня по травень 2016року.

Крім того, судова колегія апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для зменшення розміру пені на 50% до 625012,27грн., з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з вимогами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Як свідчать матеріали справи та встановлено судом першої інстанції, пунктом 8.2 договору розподілу природного газу від 30.12.2015р. встановлено, що у разі порушення споживачем строків оплати за цим договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

За порушення відповідачем прийнятих на себе зобовязань позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 1250024,54грн.

Відповідно до частини 3 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до частини 1 статті 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Стаття 83 ГПК України надає господарському суду право, приймаючи рішення, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Правовий аналіз названих статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» є субєктом природної монополії з центрального водопостачання теплової енергії у Полтавській області.

Пунктом 14 постанови Кабінету Міністрів України від 18.04.2014р. №217 «Про затвердження Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу » встановлено, що у разі коли теплопостачальна або теплогенеруюча організація: здійснює продаж теплової енергії та/або надання комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води та самостійно виробляє всю необхідну для цього теплову енергію, кошти, що надійшли на спеціальний рахунок, відкритий теплопостачальною або теплогенеруючою організацією, як плата за теплову енергію та/або надані комунальні послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води від споживачів, розподіляються згідно з нормативами, розрахованими відповідно до пунктів 15 - 26 цього Порядку, і перераховуються в частині вартості:природного газу - на рахунок постачальника природного газу із спеціальними обов'язками; послуг з транспортування природного газу (якщо теплопостачальна або теплогенеруюча організація має чинний договір на транспортування природного газу з оператором газотранспортної системи) - на рахунок оператора газотранспортної системи; послуг з розподілу природного газу (якщо теплопостачальна або теплогенеруюча організація має чинний договір на розподіл природного газу з оператором газорозподільної системи) - на рахунок оператора газорозподільної системи; виробництва, транспортування, постачання теплової енергії та надання комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води без урахування вартості природного газу - на поточний рахунок теплопостачальної або теплогенеруючої організації;

Відповідно до пункту 23 цього Порядку нормативи перерахування коштів на січень - жовтень 2016 р. та січень - лютий 2017 р. розраховуються з урахуванням граничного нормативу перерахування коштів на поточний рахунок теплопостачальної або теплогенеруючої організації (Н гран) (у відсотках).

У разі коли в поточному місяці проведено розрахунки з постачальником природного газу із спеціальними обов'язками відповідно до Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. N 20, за природний газ, використаний з 1 вересня 2015 р., обсяг перерахування коштів на рахунок постачальника природного газу із спеціальними обов'язками, розрахований відповідно до цього Порядку за нормативами поточного місяця, підлягає зменшенню (пункт 24 цього Порядку).

Таким чином, ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» самостійно не визначає порядок розподілу коштів, які надійшли на його рахунок зі спеціальним режимом використанням, та не може самостійно визначити порядок сплати заборгованості, яка у нього виникла.

Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідач є виконавцем послуг з централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання в житловому фонді та державним бюджетним органам за тарифами, що регулюються відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до частини 2 статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

Таким чином, підприємство не уповноважене чинним законодавством самостійно встановлювати тарифи, які відповідають витратам за надання послуг.

З балансу про фінансові результати (звіту про сукупний дохід) за девять місяців 2016року вбачається, що непокритий збиток ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» становить 35217тис.грн. (а.с.37).

Обсяг заборгованості перед ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» населення за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води станом на 01.10.2016р. становить 87035,4тис. грн. та 4757,7тис.грн. інших субєктів (т.1,а.с.35) .

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що відповідач з метою погашення заборгованості звертався до позивача з пропозиціями виконання зобовязання шляхом укладення спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів, виділених з державного бюджету на надання пільг, субсидій і компенсацій у відповідності до Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, затвердженого наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03.08.2015р. N 493/688 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.08.2015 р. за N 1007/27452, що підтверджується листами від 14.04.2016р. №29.17/1115, від 28.04.2016р. №29-17/1267 та від 13.05.2016р. №29-17/1376, які отримані позивачем, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення (т.1, а.с.39-41).

Однак, вказані листи були залишені без розгляду. Таким чином, ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» здійснювало всі залежні від нього заходи з метою уникнення збільшення заборгованості та, відповідно, нарахування на неї штрафних санкцій.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що після прийняття рішення судом першої інстанції за участю сторін спору, у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005р. №20 «Про затвердження порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій» 13.12.2016р.,11.01.2017р. були укладені спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №3092, №3093, №21, відповідно, на підставі яких, здійснено погашення заборгованості у повному обсязі, що підтверджено представниками сторін в судовому засіданні апеляційної інстанції та довідкою ПОКПТГ «Полтаватеплоенерго» від 27.01.2017р. №29-17/1644 (т.1,а.с.123-130).

Крім того, факт погашення відповідачем заборгованості за спірний період, на яку нарахована пеня, 3% річних та інфляційні втрати, що є предметом даного спору, підтверджений ухвалою господарського суду Харківської області від 05.01.2017р. у справі №917/1599/16 на підставі п.1-1. ч.1 ст.80 ГПК України у звязку зі сплатою боргу (а.с.129).

З урахуванням викладеного колегія судді Харківського апеляційного господарського суду вважає, що господарським судом першої інстанції обґрунтовано прийнято до уваги ті обставини, що підприємство відповідача знаходиться у скрутному фінансовому становищі, що також підтверджується звітами про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за перше півріччя 2016року та за девять місяців 2016року, наявністю заборгованості населення та інших споживачів за послуги з центрального опалення та центрального постачання гарячої води, яка становить 91793,1тис.грн. відповідно, також враховано статус відповідача, який здійснює свою діяльність, спрямовану на повне та якісне задоволення потреб населення, бюджетних установ та організацій, та здійснені ним заходи щодо погашення боргу перед позивачем.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає даний випадок винятковим, зобовязання відповідачем не виконувались з обєктивних причин, а саме: у звязку з важким фінансовим становищем ПОКПТГ «Полтаватеплоенерго», яке виникло з причин, які не залежали від відповідача, у звязку з різницею у тарифах на теплову енергію та наявністю заборгованості населення перед відповідачем за теплопостачання, а також враховуючи статус відповідача, який здійснює свою діяльність, спрямовану на повне та якісне задоволення потреб населення, бюджетних установ та організацій.

Враховуючи викладене, місцевий господарський суд правильно застосував правові норми та дійшов обґрунтованого висновку щодо зменшення пені лише на 50%, відповідно, до 625012,27грн. пені.

Посилання ПАТ «Полтавагаз» на його збитковість не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги, оскільки згідно звітів про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за перше півріччя 2016року та за девять місяців 2016року підприємство є прибутковим (а.с.110-113).

Посилання позивача на ненадання судом першої інстанції оцінки негативним наслідкам, які спричинені позивачу, не приймається судом апеляційної інстанції до уваги, оскільки позивачем не надано ні суду першої, а ні суду апеляційної інстанції будь-яких доказів, які б підтверджували спричинення таких наслідків.

Також не приймаються до уваги доводи скаржника про те, що судом першої інстанції не було оцінено розміру збитків, оскільки відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності і змагальності сторін, а обовязок доказування покладається саме на сторони.

Позивачем не доведено та не надано будь-яких доказів в підтвердження завдання йому збитків у звязку з несвоєчасним виконанням відповідачем своїх зобовязань за договором розподілу природного газу від 30.12.2015р. №1-02/02/14-Р.

Будь-яких інших доказів в обґрунтування вимог апеляційної скарги ПАТ «Полтавагаз» не надано.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для справи (стаття 36 ГПК України).

На підставі викладеного колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що при прийнятті оскаржуваного рішення господарський суд Полтавської області забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та обєктивного дослідження усіх фактичних обставин справи, дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, через що підстави для його скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при перегляді оскаржуваного рішення в апеляційному порядку та відхиляються судовою колегією апеляційної інстанції за необґрунтованістю, у звязку з чим апеляційна скарга ПАТ «Полтавагаз» не підлягає до задоволення, рішення господарського суду Полтавської області від 13.12.2016р. у справі № 917/1644/16 слід залишити без змін.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за апеляційною скаргою покладаються на заявника апеляційної скарги -Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз".

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, ч.1 ст.103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, Харківський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз" залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Полтавської області від 13.12.2016р. у справі № 917/1644/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складений та підписаний 20.02.2017р.

Головуючий суддя Бородіна Л.І.

Суддя Здоровко Л.М.

Суддя Лакіза В.В.