ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2017р. Справа№ 914/2082/16

За позовом: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Київ,

до відповідача: Приватної агрофірми «Дністер», с. Верин Миколаївського району Львівської обл.,

про стягнення 300' 000,00 грн.

Суддя Яворський Б.І. при секретарі Прокопів І.

Представники:

від позивача: не з'явився,

від відповідача: Семиренко П.Я.

На розгляд господарського суду Львівської області ФОП ОСОБА_1 подано позов до ПА «Дністер» про стягнення заборгованості в сумі 300' 000,00 грн.

Ухвалою суду від 11.08.2016р. порушено провадження у справі, яку призначено до розгляду на 22.08.2016 р. Розгляд справи відкладався на 29.08.2016 р. У судових засіданнях 29.09.2016р., 12.09.2016р. оголошувалася перерва. Рух справи відображено у відповідних ухвалах суду. Ухвалою суду від 15.12.2016р. провадження у справі зупинялося та призначалася судова експертиза. Ухвалою суду від 06.02.2017р. провадження у справі поновлено, оскільки до суду надійшов висновок експерта, розгляд справи призначено на 14.02.2017р.

У судове засідання 14.02.2017р. представник позивача не з'явився. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач неправомірно не повертає орендоване майно, тому на підставі ст. 785 ЦК України позивач нарахував йому неустойку в розмірі 300' 000,00 грн. за період з 01.05.2015р. по 31.07.2016р.

У судове засідання 14.02.2017р. представник відповідача з'явився, усно заявив клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки він не знайомий з висновком експерта, а ухвалу про призначення судового засідання отримав тільки 13.02.2017р. Суд надав представнику відповідача можливість ознайомитися з висновком експерти, про що останній вчинив відповідний напис на звороті висновку експерта, та відмовив у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки представник відповідача ознайомлений з усіма матеріалами справи, нових доказів не було подано, визначений законом строк розгляду справи закінчився, а відповідач не довів неможливість розгляду справи у даному судовому засіданні та необхідності його відкладення. Проти задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві, зазначивши таке. ПА «Дністер» неодноразово повідомляла позивача про готовність повернути орендований бульдозер, проте з невідомих причин позивач не виявив бажання повернути собі орендовану техніку та не з'явився у визначений час на піщаний кар'єр, де знаходиться бульдозер. Крім того, на думку відповідача, відповідно до договору №14-01/13 від 14.01.2013р. та Угоди про доповнення умов вказаного договору між позивачем і відповідачем була досягнута домовленість про фактичне звільнення останнього від сплати орендної плати за майно, починаючи з 02.09.2013р. Враховуючи наведене, просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, повно, всебічно і об'єктивно з'ясувавши усі обставини справи в їх сукупності, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено таке.

08.08.2012 р. між ФОП ОСОБА_1 та ПА «Дністер» було укладено договір оренди спецтехніки вимоги №08-08/12 від 08.08.2012 р, відповідно до якого позивач передав, а відповідач отримав у тимчасове користування бульдозер марки FIAT-ALLIS HG-21, ідентф. номер 92 Y*02693*, державний номерний знак -Т00460ВС. Згідно умов Договору, орендна плата за користування майном становить 80 000,00 грн. в місяць без урахування ПДВ.

За час користування серпень 2012 року - грудень 2012 року, у ПА «Дністер» виникла заборгованість у сумі 266 200,00 грн. Щоб не спричинити подальше накопичення заборгованості, сторони зменшили розмір орендної плати, тому договір був викладений у новій редакції - договір про оренду спецтехніки №14-01/13 від 14.01.13р.

Заборгованість зі сплати орендних платежів за договором №14-01/13 становила: 268 800,00 грн., з них 218 800,00 грн. за заборгованість відповідно до актів надання послуг, та 50 000,00 фіксована орендна плата.

Оскільки ПА «Дністер» зобов'язань не виконувала, то 04.02.2014р. ФОП ОСОБА_1 подав позов до ПА «Дністер» про стягнення заборгованості за договорами оренди спецтехніки №08-08/12 та №14-01/13 в сумі 535 000,00 грн. Рішенням господарського суду Львівської області від 22.10.14 р. по справі №914-378/14 позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі, стягнуто з Приватної агрофірми "Дністер" 535' 000,00 грн. та 10' 700,00 грн. судового збору.

Постановою Львівського апеляційного суду від 02.02.15 р. та постановою Вищого господарського суду України від 25.03.2015р. рішення господарського суду Львівської області від 22.10.14 р. у справі №914/378/14 було залишено без змін.

08.05.2016 ФОП ОСОБА_1 звернувся до ПАФ «Дністер» за новим позовом, у якому просив стягнути:

1. заборгованість за договором №08-08/12 від 08.08.2012 року у розмірі 214 870,66 грн., а саме: інфляційні нарахування - 118 725,20 грн.; 3% річних - 17 941,14 грн.;пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ - 78 204,32 грн.

2. заборгованість за договором №14-01/13 від 14.01.13 року у розмірі 455 351,88 грн., а саме: інфляційні нарахування - 118 540,80 грн.; 3% річних - 12 747,68 грн.; неустойка за прострочення виконання обов'язку щодо повернення орендованого майна - 260 000,00 грн.

Рішенням господарського суду Львівської області від 12.02.2016 р. стягнуто з ПА «Дністер» на користь ФОП ОСОБА_1 неустойку за несвоєчасне повернення орендованого майна у розмірі 260' 000,00 за період з квітня 2014 р. по квітень 2015р. включно.

Оскільки ПА «Дністер» так і не повернула ФОП ОСОБА_1 орендоване майно, останній просить стягнути з агрофірми неустойку у вигляді подвійної орендної плати за період прострочення виконання обов'язку щодо повернення орендованого майна з 01.05.2015р. по 31.06.2016 р. включно (за 15 місяців) у розмірі 300'000,00 грн. (10 000,00 грн *2)*15 = 300' 000,00 грн.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Між сторонами виникли взаємні права та обов'язки на підставі укладеного договору про оренду майна.

Відповідно до ч.1 ст.756 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно ст.526 ЦК України та ст.193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином згідно умов договору та актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідач зазначає про відсутність у нього обов'язку платити орендну плату через начебто підписану сторонами спору Угоду про доповнення умов Договору №14-01/13 від 14.01.2013р., укладену 02.09.2014р. Позивач заперечує факт підписання такої угоди. З даного приводу суд відзначає таке.

Ухвалою суду від 15.12.2016р. у справі було призначено судову почеркознавчу експертизу, на вирішення експерта поставлено питання: Чи виконаний підпис, розташований у графі «Орендодавець» Угоди про доповнення умов Договору №14-01/13 від 14 січня 2013 року, укладеної 02 вересня 2014 року (а.с. 75), самим фізичною-особою підприємцем ОСОБА_1, чи іншою особою?

У висновку №6268 від 31.01.2017р. криміналістичної експертизи у справі судовий експерти у розділі «Висновки» зазначив, що вирішити питання ухвали суду щодо виконавця підпису від імені ОСОБА_1, розташованого в графі «Орендодавець» перед записом «ОСОБА_1.» в Угоді про доповнення умов Договору №14-01/13 від 14.01.2013р., укладеної 02.09.2014р., що орендується до договору оренди №14-01/13 від 14.01.2013р. не являється можливим у зв'язку з встановленням факту його технічної підробки.

Висновок судового експерта для господарського суду не є обов'язковим і оцінюється господарським судом за правилами, встановленими статтею 43 цього Кодексу(ч.5 ст.42 ГПК України). Суд звертає увагу відповідача на те, що матеріали справи (в т.ч. і висновок експерта та пояснення позивача) спростовують твердження відповідача про відсутність у ПА «Дністер» обов'язку вносити орендну плату за орендоване майно, адже згідно п.8.1 договору та ст.785 ЦК України після закінчення строку договору оренди орендар зобов'язаний повернути орендоване майно. Такий ж висновок про неповернення орендованого майна зробив суд у згаданому вище рішенні від 22.10.2014р. у справі №914/378/14.

Відповідно до ч.2 ст. 785 ЦК України якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

На підставі ч.2 ст. 785 ЦК України позивач нарахував відповідачу 300' 000,00 грн. = (10 000,00 грн.* 2)*15 місяців за період з 01 травня 2015 по 31 липня 2016 року, яка є правомірною та підлягає до стягнення.

Згідно з ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ст.43).

Відповідно до п.2.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» №18 від 26.12.2011р. якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

У силу вимог ст.49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача, оскільки спір виник з його вини.

Після закінчення розгляду справи витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, підлягають розподілу господарським судом на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК (п.23 постанови Пленуму ВГСУ «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» від 23.03.2012р. №4). Позивачем оплачено 3' 303,00 грн. вартості почеркознавчої експертизи, що підтверджується копією платіжного доручення №235 від 14.12.2016р. Оскільки позовні вимоги є правомірними, в силу вимог ч.5 ст. 49 ГПК України витрати позивача, понесені ним на проведення експертизи, покладаються на відповідача у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 12, 33-35, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватної агрофірми «Дністер» (81635, с. Верин Миколаївського району Львівської обл., ідентифікаційний ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (04119, м. Київ. АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 300 000,00 грн. неустойки, 4' 500,00 грн. судового збору та 3' 303,00 грн. витрат за проведення експертизи у справі.

У судовому засіданні 14.02.2017р. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення, повний текст складений та підписаний 16.02.2017р.

Суддя Яворський Б.І.