КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" лютого 2017 р. Справа№ 911/975/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Зубець Л.П.

Мартюк А.І.

при секретарі Шмиговській А.М.

за участю представників:

від позивача - ОСОБА_2 (довіреність №659 від 17.02.2016 р.)

від відповідача 1 - ОСОБА_3 (довіреність №40 від 29.01.2016 р.)

від відповідача 2 - не з'явився

від відповідача 3 - не з'явився

від третьої особи - не з'явився

розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_4

на рішення господарського суду міста Києва від 06.09.2016 р.

у справі №911/975/16 (суддя Турчин С.О.)

за позовом ОСОБА_5

до 1. ОСОБА_4

2. Приватного підприємства «ВАШ КОНСУЛЬТАНТ»

3. Товариства з обмеженою відповідальністю «Сопрано-Нова»

третя особа, без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів

Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Хоміч Оксана Михайлівна

про визнання договору недійсним

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернувся до господарського суду міста Києва з позовною заявою до ОСОБА_4 та Приватного підприємства «ВАШ КОНСУЛЬТАНТ» про визнання недійсним договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Сопрано-Нова» від 04.09.2014 р., укладеного між Приватним підприємством «ВАШ КОНСУЛЬТАНТ» та ОСОБА_4.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 01.04.2016 р. залучено до участі у справі в якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Хоміч О.М. та ТОВ «Сопрано-Нова».

Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.07.2016 р. залучено до участі у справі ТОВ «Сопрано-Нова» як відповідача 3.

Рішенням господарського суду міста Києва від 06.09.2016 р. позов задоволено повністю. Визнано недійсним договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Сопрано-Нова» від 04 вересня 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Хоміч О.М., зареєстрований в реєстрі за номером 772, укладений між Приватним підприємством «ВАШ КОНСУЛЬТАНТ» в особі директора ОСОБА_7 з одного боку та фізичною особою ОСОБА_4 з іншого боку. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 судові витрати у розмірі 459,33 грн. Стягнуто з Приватного підприємства «ВАШ КОНСУЛЬТАНТ» на користь ОСОБА_5 судові витрати у розмірі 459,33 грн. Стягнуто з ТОВ «Сопрано-Нова» на користь ОСОБА_5 судові витрати у розмірі 459,33 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач 1 звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, неповністю з'ясовані обставини, що мають значення для справи, недоведені обставини, що мають значення для справи, а також з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Представник позивача в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив відмовити в її задоволенні, рішення залишити без змін.

Представник відповідача 1 в судовому засіданні повністю підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив скаргу задовольнити, рішення скасувати, в позові відмовити.

Представники відповідача 2, відповідача 3 в судове засідання не з'явились, проте в матеріалах справи містяться їх письмові пояснення, в яких відповідач 2 та відповідач 3 просять розглядати справу без їх участі, а також зазначають, що проти доводів апеляційної скарги заперечують та просять залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи те, що в матеріалах справи містяться докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, а строки розгляду апеляційної скарги обмежені ст. 102 ГПК України, колегія суддів, вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку без участі представників відповідача 2, відповідача 3 та третьої особи.

Колегія суддів зазначає, що ухвалами від 14.11.2016 р., 20.12.2016 р., 30.01.2017 р. явка сторін у судове засідання обов'язковою не визнавалась.

Зважаючи на те, що неявка представників відповідача 2, відповідача 3 та третьої особи не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, апеляційний господарський суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

В ході розгляду даної справи в суді апеляційної інстанції відповідачем 1 було заявлено клопотання про витребування додаткових доказів по справі, а саме фінансових звітів ПП «ВАШ КОНСУЛЬТАНТ».

Колегія суддів не знаходить підстав для задоволення вказаного клопотання у зв'язку з його необґрунтованістю та безпідставністю.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача 1, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 04.09.2014 р. учасником ТОВ «Сопрано-Нова» було Приватне підприємство «ВАШ КОНСУЛЬТАНТ», яке володіло 100% статутного капіталу ТОВ «Сопрано-Нова», що становить 55000,00 грн.

04.09.2014 р. між Приватним підприємством «ВАШ КОНСУЛЬТАНТ» (продавець) в особі директора ОСОБА_7 та ОСОБА_4 (покупець) укладено договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Сопрано-Нова» відповідно до п. 1.1. якого продавець зобов'язався, в порядку та на умовах визначених у договорі, продати покупцю 100% статного капіталу ТОВ «Сопрано-Нова», що становить 55000,00 грн., а покупець зобов'язався, в порядку та на умовах визначених у договорі, прийняти й оплатити цю частку.

Згідно п. 3.1. вказаного договору, за домовленістю сторін ціна продажу складає 55000,00 грн.

Пунктом 3.2. договору сторони погодили, що оплата проводиться покупцем у порядку безготівкового розрахунку протягом 3 банківських днів з моменту нотаріального посвідчення цього договору, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок продавця.

З моменту укладення цього договору, після оформлення змін до установчих документів товариства і їхньої державної реєстрації, покупець стає по відношенню до Товариства його новим власником. До покупця переходять всі права та обов'язки, передбачені чинним законодавством та установчими документами Товариства. Покупець з моменту придбання частки у статутному капіталі Товариства зобов'язується виконувати вимоги установчих документів Товариства, а також нести всі обов'язки учасника, що випливають з установчих документів Товариства та чинного законодавства (п. 4.1., п. 4.2., п. 4.3. договору).

Відповідно до п. 6.1. договору, право власності на частку, що відчужується у покупця виникає з моменту нотаріального посвідчення цього договору та внесення відповідних змін до Єдиного державного реєстру в порядку, встановленому законодавством.

Договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Сопрано-Нова» від 04.09.2014 р., посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за номером 772.

04.09.2014 р. на загальних зборах учасників ТОВ «Сопрано-Нова», на яких був присутній учасник Товариства, що володіє 100% статутного капіталу Товариства - ПП «ВАШ КОНСУЛЬТАНТ» в особі директора ОСОБА_7 було прийнято рішення, оформлене протоколом №04/09/2014 від 04.09.2014 р. про зміну складу учасників, затвердження нової редакції статуту Товариства та про уповноваження ОСОБА_4 на проведення державної реєстрації змін до установчих документів відповідно до чинного законодавства та Єдиного державного реєстру з правом залучення третіх осіб на свій власний розсуд.

25.09.2014 р. проведено державну реєстрацію змін до статуту Товариства та згідно статуту ТОВ «Сопрано-Нова» (в редакції затвердженій протоколом загальних зборів учасників № 04/09/2014 від 04.09.2014 р.), а також витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 26.09.2014 р. учасником ТОВ «Сопрано-Нова» є ОСОБА_4, який володів 100% статутного капіталу ТОВ «Сопрано-Нова», що становить 55000,00 грн.

05.03.2016 р. позивач звернувся до Печерського управління поліції Головного управління національної поліції у м. Києві із заявою про вчинення кримінального правопорушення - заволодіння статутним капіталом ТОВ «Сопрано-Нова» шахрайським шляхом невстановленими особами за попередньою змовою.

За вказаним зверненням 14.03.2016 р. внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань (кримінальне провадження № 0001682), за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Відповідно до статуту ПП «ВАШ КОНСУЛЬТАНТ», затвердженого загальними зборами учасників 31.05.2007 р. (дата реєстрації - 05.06.2007 р.) та відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 04.09.2014 р. засновниками ПП «ВАШ КОНСУЛЬТАНТ» були ОСОБА_5 (позивач) та ОСОБА_7 (відповідач 1), які володіли по 50% кожен в статутному капіталі Підприємства, що становило по 500,00 грн. відповідно.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач стверджує, що частку у статутному капіталі ТОВ «Сопрано-Нова» було відчужено без згоди та волевиявлення позивача на підставі укладеного між ПП «ВАШ КОНСУЛЬТАНТ» та ОСОБА_4 договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Сопрано-Нова», у зв'язку з чим, позивач просить суд визнати недійсним зазначений договір на підставі ст.ст. 203, 215 ЦК України.

Статтею 1 ГПК України передбачено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 12 ГПК України справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 83 ЦК України, юридичні особи можуть створюватися у формі товариств, установ та в інших формах, встановлених законом.

Згідно ч. 1 ст. 72 ГК України, підприємства в Україні здійснюють свою діяльність відповідно до вимог статей 62 - 71 цього Кодексу, якщо інше щодо підприємств окремих видів не передбачено цим Кодексом та іншими законами, прийнятими відповідно до цього Кодексу.

Статтею 62 ГК України визначено, що підприємством є самостійний суб'єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими суб'єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 62 ГК України, підприємство, якщо законом не встановлено інше, діє на основі статуту або модельного статуту.

Підприємство є юридичною особою, має відокремлене майно, самостійний баланс, рахунки в установах банків та може мати печатки.

Статтею 113 ГК України визначено, що приватним підприємством визнається підприємство, що діє на основі приватної власності одного або кількох громадян, іноземців, осіб без громадянства та його (їх) праці чи з використанням найманої праці. Приватним є також підприємство, що діє на основі приватної власності суб'єкта господарювання - юридичної особи.

Порядок організації та діяльності приватних підприємств визначається цим Кодексом та іншими законами.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 66 ГК України, майно підприємства становлять виробничі і невиробничі фонди, а також інші цінності, вартість яких відображається в самостійному балансі підприємства. Джерелами формування майна підприємства є: грошові та матеріальні внески засновників; доходи, одержані від реалізації продукції, послуг, інших видів господарської діяльності; доходи від цінних паперів; кредити банків та інших кредиторів; капітальні вкладення і дотації з бюджетів; майно, придбане в інших суб'єктів господарювання, організацій та громадян у встановленому законодавством порядку; інші джерела, не заборонені законодавством України.

Згідно ч. 4 ст. 66 ГК України, реалізація майнових прав підприємства здійснюється в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законодавчими актами України.

У відповідності до ч. 1 ст. 190 ЦК України, майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки.

Статтею 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено, що майном, яке може оцінюватися, вважаються об'єкти в матеріальній формі, будівлі та споруди (включаючи їх невід'ємні частини), машини, обладнання, транспортні засоби тощо; паї, цінні папери; нематеріальні активи, в тому числі об'єкти права інтелектуальної власності; цілісні майнові комплекси всіх форм власності; майновими правами, які можуть оцінюватися, визнаються будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги.

Об'єктом відчуження учасником товариства своєї частки (її частини) у статутному капіталі товариства є сукупність корпоративних прав та обов'язків, пов'язаних з участю особи в товаристві, серед яких право на управління товариством, право на отримання частини прибутку від діяльності товариства, а також право на отримання частини майна товариства у разі виходу з нього учасника або у випадку поділу залишків майна товариства у процесі його ліквідації (припинення).

Згідно ст. 167 ГК України, корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Як встановлено вище, станом на 04.09.2014 р. учасником ТОВ «Сопрано-Нова» було Приватне підприємство «ВАШ КОНСУЛЬТАНТ», яке володіло 100% статутного капіталу ТОВ «Сопрано-Нова», що становить 55000,00 грн.

Приватним підприємством «ВАШ КОНСУЛЬТАНТ», як власником вказаного майна за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Сопрано-Нова» від 04.09.2014 р. було відчужено ОСОБА_4 100% статутного капіталу ТОВ «Сопрано-Нова», що становить 55000,00 грн.

За твердженнями позивача, спірний договір купівлі-продажу було укладено з порушенням ст. 98 ЦК України без відповідного рішення зборів засновників та за відсутності відповідних повноважень у особи, що підписала договір від імені підприємства - директора ПП «ВАШ КОНСУЛЬТАНТ», що призвело до порушення корпоративних прав позивача.

В пункті 51 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 р. №13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» зазначено, що спори про укладення, зміну, розірвання чи визнання недійсними договорів та інших правочинів, вчинених господарським товариством є підвідомчими (підсудними) господарським судам незалежно від їх суб'єктного складу на підставі п. 4 ч. 1 ст. 12 ГПК України, якщо акціонер (учасник) господарського товариства обґрунтовує відповідні позовні вимоги порушенням його корпоративних прав.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 92 ЦК України, юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Згідно ст. 97 ЦК України, управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.

У відповідності до абз. 2 ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Спірний договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Сопрано-Нова» від 04.09.2014 р. від імені ПП «ВАШ КОНСУЛЬТАНТ» підписано ОСОБА_7, який на час його укладення був директором цього підприємства.

Відповідно до п. 7.2. Статуту ПП «ВАШ КОНСУЛЬТАНТ», затвердженого протоколом зборів засновників № 1 від 31.05.2007 р., вищим органом підприємства є збори засновників.

Згідно п. 7.11. Статуту ПП «ВАШ КОНСУЛЬТАНТ», директору надано право укладати, в межах своєї компетенції договори, угоди і юридичні акти, видавати доручення, відкривати в банках поточні й інші рахунки; розпоряджатися майном підприємства в межах встановлених зборами засновників.

Пунктом 7.10 Статуту передбачено, що директор самостійно вирішує всі питання діяльності підприємства, крім тих, котрі відносяться до виняткової компетенції зборів засновників.

Частиною 1 ст. 98 ЦК України визначено, що загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, в тому числі і з тих, що передані загальними зборами до компетенції виконавчого органу.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 98 ЦК України, рішення про внесення змін до статуту товариства, відчуження майна товариства на суму, що становить п'ятдесят і більше відсотків майна товариства, та про ліквідацію товариства приймаються більшістю не менш як у 3/4 голосів, якщо інше не передбачено законом.

З матеріалів справи вбачається, що станом на час укладення спірного договору, вартість майна ПП «ВАШ КОНСУЛЬТАНТ» становила 56000,00 грн.

Відтак, для укладення спірного договору необхідно було рішення засновників відповідача 2 та повноваження директора ПП «ВАШ КОНСУЛЬТАНТ» щодо укладення спірного правочину були обмежені таким рішенням зборів засновників відповідача 2.

Однак, питання про відчуження майна ПП «ВАШ КОНСУЛЬТАНТ», що становить більше 50% майна підприємства, на розгляд зборів засновників не виносилось та, відповідно, будь-які рішення щодо затвердження або укладення спірного правочину зборами засновників відповідача 2 не приймалось. Докази протилежного в матеріалах справи відсутні.

З письмових пояснень ПП «ВАШ КОНСУЛЬТАНТ» вбачається, що у підприємства відсутні будь-які документальні докази проведення зборів засновників щодо відчуження частки ТОВ «Сопрано-Нова».

З огляду на встановлені обставини, з урахуванням положень статуту, враховуючи вищенаведені норми матеріального права, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що внаслідок укладення договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Сопрано-Нова» від 04.09.2014 р. було порушено положення ч. 2 ст. 98 ЦК України, а директор відповідача-2 ОСОБА_7 укладаючи спірний договір перевищив свої повноваження, оскільки він не є самостійним органом керівництва підприємства та зобов'язаний діяти на підставі рішень, прийнятих зборами засновниками, зокрема, щодо укладення спірного правочину.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

В пункті 2.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013 р. «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» роз'яснено, що вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків.

За приписами ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Враховуючи вищевстановлені обставини справи щодо відсутності відповідного рішення зборів засновників відповідача 2 про відчуження майна товариства на суму, що становить п'ятдесят і більше відсотків майна товариства та оскільки директор відповідача 2 ОСОБА_7, укладаючи спірний договір, перевищив свої повноваження, суд дійшов висновку, що внаслідок укладення спірного правочину порушено приписи ч. 1, ч. 2 ст. 203 ЦК України.

Відповідно до відомостей Державної прикордонної служби України, наданих до суду представником позивача, одержаних в межах кримінального провадження №0001682, ОСОБА_4 здійснив виїзд з території України 22.08.2014 р. та в'їзд на територію України - 10.11.2015 р.; а ОСОБА_7 здійснив виїзд з території України 22.08.2014 р. та станом на 04.09.2014 р. в'їзду на територію України не здійснював.

Наведене свідчить про відсутність на території України в день підписання договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Сопрано-Нова» від 04.09.2014 р. осіб, якими було підписано оспорюваний договір, а саме: ОСОБА_4 (покупця за спірним договором) та ОСОБА_7 (директора ПП «ВАШ КОНСУЛЬТАНТ»).

Доводи апелянта щодо присутності на материковій частині України (м. Дніпропетровськ) в момент вчинення спірного правочину від 04.09.2014 р. ОСОБА_4 та ОСОБА_7 спростовуються інформацією, що міститься в довідках уповноважених суб'єктів про виїзд вказаних осіб (т. 3 а.с. 70, т. 2 а.с. 170-175).

Також у відповідності до умов спірного договору оплата у розмірі 55000,00 грн. проводиться відповідачем 1 у порядку безготівкового розрахунку протягом 30 банківських днів з моменту нотаріального посвідчення цього договору, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок ПП «ВАШ КОНСУЛЬТАНТ».

В підтвердження оплати вартості частки, відповідачем 1 було надано до матеріалів справи копію касового ордеру №143 від 10.09.2014 р.

Однак, ПП «ВАШ КОНСУЛЬТАНТ» у письмових поясненнях зазначило, що за даними бухгалтерського обліку підприємства з 04.09.2014 р. (з моменту укладення оспорюваного договору) та станом на час розгляу даної справи в суді на розрахункові рахунки, а також в касу ПП «ВАШ КОНСУЛЬТАНТ» не надходили грошові кошти в розмірі 55000,00 грн. в рахунок оплати за придбання частки у статутному капіталі ТОВ «Сопрано-Нова». За даними бухгалтерського обліку ПП «ВАШ КОНСУЛЬТАНТ» касовий ордер №143 від 10.09.2014 р. не оформлювався, в податковій та статистичній звітності за 2014 рік не відображений.

Доказів, які б підтверджували надходження на рахунок ПП «ВАШ КОНСУЛЬТАНТ» суми вартості частки у статутному капіталі ТОВ «Сопрано-Нова» матеріали справи не містять.

У зв'язку з наведеним, надана відповідачем 1 копія касового ордеру №143 від 10.09.2014 р. не підтверджує здійснення оплати вартості частки статутному капіталі товариства.

Відтак, як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідач 1 не сплатив на користь ПП «ВАШ КОНСУЛЬТАНТ» грошових коштів у сумі 55000,00 грн. в рахунок оплати вартості частки у статутному капіталі ТОВ «Сопрано-Нова» ні шляхом безготівкового розрахунку, ні шляхом сплати грошових коштів безпосередньо в касу ПП «ВАШ КОНСУЛЬТАНТ».

Оскільки, матеріалами справи підтверджується порушення внаслідок укладення спірного правочину положень ч. 1, ч. 2 ст. 203 ЦК України, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в силу приписів ч. 1 ст. 215 ЦК України, позовні вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Сопрано-Нова» від 04.09.2014 р. є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У відповідності до положень ст. 236 ЦК України, правочин, визнаний судом недійсним, вважається таким з моменту його вчинення.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обгрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

В ході розгляду даної справи в суді апеляційної інстанції, позивачем долучено до матеріалів справи копію висновку судово-почеркознавчої експертизи №11874/11875/16-32 від 28.12.2016 р., який, зокрема підтверджує, що підпис у протоколі №5 зборів засновників ПП «ВАШ КОНСУЛЬТАНТ» від 04.09.2014 р. в графі «підписи учасників: голова» виконаний не ОСОБА_5, а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_5

Оскільки висновок вказаної судово-почеркознавчої експертизи було складено 28.12.2016 р., а позивачем отримано 30.12.2016 р., то зазначеий документ не був та не міг бути досліджений під час розгляду даної справи в суді першої інстанції.

З огляду на вимоги ст. 101 ГПК України, колегія суддів приймає вказаний висновок експерта, як належний доказ у даній справи, який також підтверджує позицію позивача.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем, в порушення зазначеної норми, належним чином апеляційну скаргу не обґрунтовано, доказів та підстав для скасування рішення суду першої інстанції апеляційному суду не наведено.

З огляду на викладене, посилання скаржника на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, неповним з'ясуванням обставини, що мають значення для справи, недоведенням обставин, що мають значення для справи, а також з невідповідністю висновків суду обставинам справи, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Крім того, доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду та не підтверджуються наявними матеріалами справи.

Тому колегія суддів вважає, що рішення господарського суду міста Києва від 06.09.2016 р. у даній справі є таким, що відповідає нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам та матеріалам справи, у зв'язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 06.09.2016 р. у справі №911/975/16 залишити без змін.

Справу №911/975/16 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання судовим рішенням апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді Л.П. Зубець

А.І. Мартюк