ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2017 року Справа № 910/10487/16

Вищий господарський суд України в складі колегії суддів:

головуючого судді суддів Корсака В.А., Сибіга О.М., Швець В.О.
розглянувши матеріали касаційної скарги Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго"
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 22.11.2016
у справі № 910/10487/16 Господарського суду міста Києва
за позовомДержавного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "АББ ЛТД"
простягнення 14 718,32 шведських крон

в судовому засіданні взяли участь представники :

- позивачаБуркова О.М.
- відповідача не з'явився

В С Т А Н О В И В:

У червні 2016 року Державне підприємство "Національна енергетична компанія "Укренерго" (далі по тексту - ДП "Національна енергетична компанія "Укренерго") звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АББ ЛТД" (далі по тексту - ТОВ "АББ ЛТД") про стягнення 14 718,32 шведських крон.

Позовні вимоги обґрунтовано порушенням відповідачем зобов'язань за контрактом закупівлі високовольтних вимикачів для підстанцій № UE/003 від 31.12.2010 в частині своєчасної поставки обладнання, внаслідок чого нарахована неустойка.

Рішення Господарського суду м. Києва від 15.09.2016 (суддя Головіна К.І.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.11.2016 (колегія суддів у складі головуючого судді Андрієнка В.В., суддів Шапрана В.В., Буравльова С.І.) у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями, Державне підприємство "Національна енергетична компанія "Укренерго" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову повністю, судові витрати покласти на відповідача.

Обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги скаржник посилається на те, що позовна давність перервалась вчиненням відповідачем дій, що свідчить про визнання ним свого боргу (визнанням пред'явленої позивачем претензії в повному обсязі та частковою сплатою суми боргу 18.02.2016). Також, скаржник послався на те, що підписуючи додаткову угоду № 30/03 відповідач визнав факт припинення форс-мажорних обставин та їх впливу на умови поставки.

Товариство з обмеженою відповідальністю "АББ ЛТД" не скористалося правом, наданим статтею 1112 Господарського процесуального кодексу України, не надіслало свій відзив на касаційну скаргу, що в силу положень зазначеної статті не перешкоджає перегляду судового акту, що оскаржується та не реалізувало процесуальне право на участь у судовому засіданні суду касаційної інстанції, хоча про час та місце його проведення було повідомлено належним чином.

Перевіривши доводи касаційної скарги, юридичну оцінку встановлених фактичних обставин, проаналізувавши правильність застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, враховуючи наступне.

Судами попередніх інстанцій на підставі поданих до матеріалів справи доказів встановлено, 31.12.2010 між ДП "Національна енергетична компанія "Укренерго" (замовник; позивач у справі) та ТОВ "АББ ЛТД" (постачальник; відповідач у справі) укладено контракт UE/003 закупівлі високовольтних вимикачів для підстанцій 750 кВ (надалі - контракт), за умовами якого, відповідач повинен був поставити позивачу високовольтні вимикачі на загальну суму 139 031 780,20 шведських крон (т.1, а.с. 62-103).

Згідно з п. 22.2 та 24.5 таблиці № 1 розділу IV контракту поставка вимикачів 750 Кв на ПС 750 кВ "Донбаська" мали відбутися в строк до 13.02.2014.

03.06.2015 сторонами підписана додаткова угода № 30/03 (т.1, а.с.104-105), якою затверджена інструкція щодо порядку дій постачальника (відповідача) за обставин згідно п. 32.3 контракту (форс-мажорних обставин). Пунктом 2 цієї угоди, серед іншого, передбачено, що замовник визнає доцільною та можливою поставку обладнання на виконання робіт за контрактом у місці поставки на ПС "Донбаська-750 Кв." за адресою: Донецька обл. Артемівський район, с. Зайцеве та бере на себе обов'язок поставити обладнання протягом 20 календарних днів з дня підписання вказаної інструкції, тобто до 23.06.2015.

Судами встановлено, що відповідач порушуючи строк встановлений контрактом та додатковою угодою № 30/03 від 03.06.2015, поставив 1 шафу металеву зовнішньої установки та один комплект кабельної продукції для вимикачів 750 кВ - 21.11.2014, а дві шафи металеві зовнішньої установки та два комплекти кабельної продукції для вимикачів 750 кВ - 04.08.2015.

02.11.2015 та 01.02.2016 позивач звертався до відповідача із претензіями №№ 01/01-6-2/12782, 01/01-6-2/1061 про сплату неустойки за порушення строків виконання зобов'язання за контрактом в розмірі 36 937,26 шведських крон, яка нарахована за період з 14.02.2014 по 14.04.2014 та з 24.06.2015 по 04.08.2015.

Своїм листом від 04.02.2016, адресованому позивачу, відповідач їх визнав та сплатив 18.02.2016 на користь позивача неустойку у сумі 69 806, 19 грн., що підтверджується платіжним дорученням № від 18.02.2016.

Оскільки ДП "Національна енергетична компанія "Укренерго" вважало суму неустойки неповністю сплаченою, 11.04.2016 на адресу ТОВ "АББ ЛТД" ним була направлена відповідна вимога № 01/01-6/4071, яка була залишена відповідачем без задоволення, що і стало приводом для звернення позивача до господарського суду з позовом про стягнення у судовому порядку решти неустойки на суму 14 718, 32 шведських крон.

Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що невиконання відповідачем зобов'язання з поставки обладнання за період з 15.04.2014 по 04.08.2015 відбулося поза його волею, а саме внаслідок настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) на території Донецької області з 15.04.2014, а неустойка, нарахована за період з 14.02.2014 по 14.04.2014 не підлягає задоволенню у зв'язку зі спливом строку позовної давності, який встановлений законом для стягнення неустойки в один рік.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками попередніх судових інстанцій з наступних підстав.

Відповідно до ч.4 ст.219 ГК України сторони зобов'язання можуть передбачити певні обставини, які через надзвичайний характер цих обставин є підставою для звільнення їх від господарської відповідальності у випадку порушення зобов'язання через дані обставини, а також порядок засвідчення факту виникнення таких обставин.

Пунктом 32.1 розділу III Загальних умов контракту (Форс-Мажор) сторонами передбачено, що постачальник не втрачає свого гарантійного забезпечення виконання контракту, звільняється від сплати неустойки, а також щодо нього не може бути застосоване розірвання Контракту в силу невиконання ним його умов у разі та оскільки прострочення виконання чи невиконання зобов'язань за Контрактом сталися внаслідок події форс-мажору.

Пунктом 32.2 зазначеного розділу визначено, що "форс-мажор" означає подію, ситуацію поза контролем постачальника, яка є непередбачуваною, невідворотною, виникнення не пов'язане з недбалістю чи необережністю постачальника. Такі події можуть включати, але цим не обмежуються, самостійні дії замовника, війни революції, пожежі, повені, епідемії карантини і ембарго на перевезення вантажів.

Так, під час з'ясування наявності підстав для покладення на відповідача відповідальності за неналежне виконання зобов'язань за контрактом у вигляді стягнення з нього штрафних санкцій, судами попередніх інстанцій враховано Висновок про форс-мажорні обставини №1705/05-4 від 02.07.2014, наданий Торгово-промисловою палатою України. Згідно з вказаним Висновком Торгово-промислова палата України підтверджує, що проведення антитерористичної операції (АТО) в Донецькій області є обставинами форс-мажору (непереборної сили) передбаченими умовами Контракту закупівлі високовольтних вимикачів для ПС 75 №UE/003, укладеного 31.12. 2010 між ДП "Національна енергетична компанія "Укренерго" та ТОВ "АББ Лтд". Початок дії обставин форс-мажору - 15.04.2014, продовжують діяти по теперішній час. Дату закінчення терміну дії обставин форс-мажору на момент видачі даного висновку встановити неможливо.

Поняття та ознаки непереборної сили розкриваються у п. 1 ч. 1 ст. 263 ЦК України. Непереборною силою визнається надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Як підстава звільнення особи, що порушила зобов'язання, від відповідальності непереборна сила характеризується двома ознаками. По-перше, це зовнішня до діяльності сторін обставина, яку сторони, хоча б навіть і передбачили, але не могли попередити. До таких обставин, як правило, відносять стихійні лиха (землетрус, повінь, пожежі) та соціальні явища (війни, страйки, акти владних органів тощо). По-друге, ознакою непереборної сили є її надзвичайність, що означає, що це не рядова, звичайна обставина, яка хоча і може спричинити певні труднощі для сторін, але не виходить за рамки буденності (таяння снігу в горах, щорічні сезонні мусонні дощі тощо), а екстраординарна подія, яка не є звичайною.

На виконання умов п.32.3 розділу III Загальних умов контракту (Форс-Мажор) відповідач після отримання Висновку Торгово-промислової палати України про форс-мажорні обставини електронним листом від 03.07.2014 повідомив позивача про настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), що призвели до неможливості виконання умов Контракту закупівлі високовольтних вимикачів для ПС 75 №UE/003.

Відповідно до статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили (стаття 617 цього ж Кодексу).

Відтак, зважаючи на наведені вище приписи законодавства, умови спірного контракту, колегія погоджується із висновками суду першої інстанції та апеляційного господарського суду, що наявність обставин, які зумовлені проведенням антитерористичної операції (АТО) в Донецькій області, є обставинами непереборної сили, що звільняє відповідача від відповідальності за порушення зобов'язання з поставки товару з 15.04.2014 по 04.08.2015 за спірним контрактом.

Також, колегія погоджується із висновком господарських судів щодо спливу позовної давності для стягнення неустойки, нарахованої позивачем за період з 14.02.2014 по 14.04.2014, враховуючи наступне.

Так, позовною давністю є строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України).

Статтею 258 ЦК України передбачено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Частиною 2 вказаної норми встановлено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Судами встановлено та підтверджено матеріалами справи, що порушення зобов'язання відбулось 14.02.2014, отже позовна давність спливає через рік - 14.02.2015, тоді як ДП "Національна енергетична компанія "Укренерго" звернулося до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу 06.06.2016, про що свідчить відповідна відмітка суду на позовній заяві.

Отже, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і суд апеляційної інстанції, дійшов вірного та обґрунтованого висновку щодо пропущення позивачем визначеного ч.2 ст. 258 ЦК України строку.

Також, судами правомірно відмовлено у позові в частині вимоги позивача про сплату неустойки, нарахованої за прострочку поставки 2-х металевих шаф у період з 13.02.2014 по 14.04.2014, оскільки відповідач повністю сплатив неустойку, перерахувавши 18.02.2016 на користь ДП "НАК "Укренерго" 69 806,19 грн. (36 937,26 шведських крон за офіційним курсом Національного банку України на кожну дату нарахування неустойки, як це передбачено п. 27.1 контракту), а не як розраховував позивач - на дату фактичної сплати неустойки відповідачем за офіційним курсом Національного банку України станом на 18.02.2016.

Відповідно до приписів статті 1117 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти їх.

Колегія вважає, що судами попередніх інстанцій дана належна правова оцінка усім обставинам справи, норми матеріального та процесуального права застосовані вірно і передбачені законом підстави для зміни або скасування судових рішень, відсутні.

Обґрунтовуючи свої заперечення у касаційній скарзі скаржник посилається на переривання перебігу позовної давності у зв'язку із сплатою 18.02.2016 відповідачем частини неустойки, що свідчить про визнання ним свого боргу.

Колегія не приймає зазначені доводи скаржника до уваги, оскільки в п. 4.4.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" №10 від 29.05.2013 роз'яснено, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу.

В своїй касаційній скарзі скаржник фактично просить вирішити питання про достовірність поданих ним доказів, які на його думку, в зв'язку з вибірковим підходом до їх оцінки були безпідставно відхилені судами попередніх інстанцій, про перевагу одних доказів над іншими і зводяться до необхідності надання нової оцінки доказів у справі, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

За таких обставин, касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.11.2016 у справі № 910/10487/16 залишити без змін.

Головуючий суддя В. А. Корсак

С у д д і О. М. Сибіга

В. О. Швець