ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

21 лютого 2017 р. Справа № 902/1072/16

Господарський суд Вінницької області у складі судді Матвійчука Василя Васильовича розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АТ КАРГІЛЛ" (вул. Мечнікова, буд. 3, м. Київ, 01601)

до Фермерського господарства "Фермер ОСОБА_1В." (відокремлена садиба вул. Ново-радянська, буд. 20, с. Сонячне, Крижопільський район, Вінницька область, 24606)

про стягнення 601 234,00 грн.

за участю секретаря судового засідання Жиляк С.І.,

за участю представників сторін :

позивача ОСОБА_2 за довіреністю 2016/55 від 10.05.16р.;

відповідача не зявився.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АТ КАРГІЛЛ" звернулося до Господарського суду Вінницької області з позовом про стягнення з Фермерського господарства "Фермер ОСОБА_1В." заборгованості в загальному розмірі 601 234,00грн., з яких: 456 121,20 грн. основний боргу, 44093,67 грн. пені, 84456,63 грн. - штрафу та 16562,50 грн. 3% річних.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобовязань за договором поставки №СVS 54184 від 15.10.2013р. в частині проведення розрахунків за поставлений товар.

Ухвалою суду від 14.12.2016 року за вказаним позовом порушено провадження у справі № 902/1072/16 з призначенням до розгляду в судовому засіданні на 17.01.2017 року та зобов'язано сторін надати докази необхідні для вирішення спору.

Ухвалою суду від 17.01.2017 року розгляд справи відкладено на 30.01.2017 року з підстав невиконання сторонами вимог суду в частині надання доказів.

В судовому засіданні 30.01.2017 року представник відповідача ОСОБА_1 (директор) визнав наявну заборгованість за договором поставки №СVS 54184 від 15.10.2013р. та просив відкласти розгляд справи для врегулювання спору мирним шляхом.

Ухвалою від 30.01.2017 року продовжено строк вирішення спору на 15 днів на підставі ч. 3 ст. 69 ГПК України та відкладено розгляд справи на 21.02.2017 року.

На визначену судом дату зявився представник позивача, який позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча про час та дату розгляду справи повідомлений належним чином, що стверджується наявною в матеріалах справи розпискою (а.с. 96).

Враховуючи викладене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином про час і місце розгляду судової справи і забезпечення явки в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів.

З огляду на це справа розглянута за відсутності представника відповідача за наявними в справі доказами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши наявні докази на засадах всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, судом встановлено наступне.

15 жовтня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "АТ КАРГІЛЛ" (позивач, за договором Постачальник) та Фермерським господарством "Фермер ОСОБА_1В." (відповідач, за договором Покупець) укладено договір поставки № СVS 54184 (надалі Договір) (а.с. 12-15).

Відповідно до предмету Договору, Постачальник зобовязується поставити і передати у власність, а Покупець прийняти та оплатити насіння зернових, олійних, технічних культур, засоби захисту рослин (ЗЗР), добрива згідно Специфікацій до цього Договору (п.1.1. Договору).

Загальна кількість Товару визначається в Специфікаціях, які є невідємною частиною цього Договору (п.2.1. Договору).

Якість Товару, що постачається, має відповідати вимогам державних стандартів чи технічних умов. Насіння що постачається за цим Договором, не призначене для вживання в їжу чи як корм для тварин (п. 2.2. Договору).

Ціна Товару зазначається у Специфікаціях, що є невідємними частинами цього Договору. Ціна товару підлягає коригуванню у відповідності з п. 3.4 цього Договору (п. 3.1. Договору).

Ціна Договору визначається як сума вартості всього Товару, поставленого Постачальником Покупцеві в рамках цього Договору, що зазначається у видаткових накладних на Товар (п. 3.3. Договору).

Порядок розрахунків за окремий Товар, а також необхідність забезпечення виконання зобовязання Покупця визначається у відповідній специфікації. Сторони можуть обрати наступний порядок розрахунків за товар, а саме: Повна попередня оплата, без застосування базової ціни Товару; Повна попередня оплата, із застосуванням базової ціни Товару; Часткова (повна) оплата після поставки Товару, із застосуванням базової ціни Товару. Базова ціна Товару по кожному виду Товару і його загальна вартість вказується в Специфікаціях, що є невідємними частинами цього Договору. Вказані в Специфікації в гривнях ціни і вартість Товару підлягають коригуванню на момент виставлення рахунку-фактури або дати фактичного зарахування коштів на банківський рахунок Постачальника (у випадку сплати за простроченим рахунком), якщо курс Банку змінився більше, ніж на 1% в порівнянні з курсом Банку на дату підписання відповідної Специфікації. Під курсом Банку розуміється середній курс ПАТ «КІБ Креді Агріколь» долара США до гривні для здійснення розрахунків по безготівковим операціям купівлі-продажу іноземної валюти. Курс Банку підтверджується довідкою Банку з печаткою Банку і підписом уповноваженої особи Банку. У випадку, якщо Покупець сплачує за товар за простроченим рахунком, коригування остаточної ціни здійснюється за наступною формулою:

Остаточна ціна товару = К1 х (Базова ціна товару/К2 ОЧ1/К3/К-ть ОЧ2/К4/К-ть… - ОЧп/Кп/К-ть) + ОЧ1/К-ть ОЧ2/К-ть… - ОЧп/К-ть, де

- Базова ціна товару = ціна Товару, вказана в Специфікації;

- К1= курс Банку долару США на дату виставлення рахунку-фактури для здійснення остаточного розрахунку;

- К2 = курс Банку долару США на дату підписання Специфікації;

- К3, К4…Кп = курс Банку долару США на дату фактичного зарахування коштів на банківський рахунок Постачальника;

- ОЧ1, ОЧ2…ОЧп = часткова оплата суми Специфікації;

- К-ть = Кількість Товару, вказана в Специфікації (п. 3.4. Договору).

Сторони домовились вважати процедуру коригування ціни Товару в порядку, вказаному в п. 3.4. цього Договору, чинною протягом всього строку дії цього Договору і не вважати таке коригування ціни односторонньою зміною умов Договору (п. 3.5. Договору).

Постачальник погоджується поставити Покупцеві Товар протягом строку дії цього Договору на умовах оплати після поставки Товару на загальну суму по всьому асортименту Товару не більш, як 453990,00 грн., що складає еквівалент 55500,00 доларів США на дату укладення цього Договору (п. 3.9. Договору).

Поставка Товару здійснюється в строк, вказаний в Специфікації. Умови та місце поставки Товару вказуються у Відповідній Специфікації на Товар. Передача Товару від Постачальника Покупцеві здійснюється за Актом приймання-передачі (п. 4.1., 4.2. Договору).

Договір набуває чинності з дати його підписання Сторонами і діє до повного виконання Сторонами своїх зобовязань за цим Договором (п. 7.1. Договору).

В рамках Договору поставки між сторонами укладено три Специфікації, а саме:

15 жовтня 2013 року було укладено Специфікацію № 1/54184, 54186 (далі Специфікація №1) за умовами якої позивач поставив, а відповідач отримав 10 тон селітри аміачної N=34.4% та 15 тон нітроамофоски NPK 16:16:16. Станом на дату укладення Специфікації № 1 вартість зазначеного Товару сумарно складала 100950,30 грн. з ПДВ. Вказана вартість була скорегована на дату оплати товару, яку відповідач сплатив 16 жовтня 2014 року у розмірі 160632,30 грн. З огляду на це зобовязання по Специфікації №1 сторони виконали належним чином.

05 березня 2014 року було укладено Специфікацію № 3/62112 (далі Специфікація №3) за умовами якої позивач поставив, а відповідач отримав гібридне насіння кукурудзи ПР38Н8 кількістю 25 тон. Станом на дату укладення Специфікації №3 вартість зазначеного Товару складала 46800,00 грн. без ПДВ. Вказана вартість була скорегована на дату оплати товару, яку відповідач сплатив 24 грудня 2014 року у розмірі 80750,00 грн. З огляду на це зобовязання по Специфікації №3 сторони виконали належним чином.

08 листопада 2013 року було укладено Специфікацію № 2/56329,56330 (далі Специфікація №2) за умовами якої позивач зобовязався поставити відповідачу на умовах EXW в редакції Інкотермс 2010 (само вивіз покупцем із складу постачальника) наступний товар:

- амофос NP 12:52 в кількості 30 тон. Станом на дату укладення специфікації № 2, базова ціна одиниці (1 т) складала 5540,04 грн. з ПДВ, загальна вартість 30 тон складала 166201,20 грн. з ПДВ.

- селітру аміачну N=34,4% кількістю 40 тон. Станом на дату укладення специфікації № 2, базова ціна одиниці (1 т) складала 3230,04 грн. з ПДВ, загальна вартість 40 тон складала 129201,60 грн. з ПДВ.

У Специфікації № 2 сторони погодили, що оплата Товару буде здійснена на умовах п. 3.4.3. Договору, а саме оплата після поставки у термін до 20 вересня 2014 року 100% від загальної вартості товару з коригуванням ціни відповідно до Договору.

Згідно актів приймання-передачі мінеральних добрив від 26 листопада 2013 року, 17 грудня 2013 року та 14 січня 2014 року позивач поставив, а відповідач прийняв амофос NP 12:52 в кількості 30 тон та селітру аміачну N=34,4% кількістю 40 тон (а.с. 19-21).

18 вересня 2014 року позивач виставив відповідачу рахунки-фактури № 54184/1914 та № 54184/1915 на оплату поставлених мінеральних добрив: амофос NP 12:52 в кількості 30 тон скоригована вартість якого на цю дату становила 282805,21 грн. з ПДВ та селітри аміачної N=34,4% в кількості 40 тон скоригована вартість якої на цю дату становила 219847,31 грн. з ПДВ.

Як свідчать матеріали справи, відповідач розрахунки за поставлений товар здійснив частково і з порушенням обумовленого терміну оплати, а саме:

16 жовтня 2014 року із платежу в розмірі 131915,40 грн., яким була повністю погашена заборгованість за Специфікацією № 1, залишок грошових коштів в розмірі 1283,10 грн. зараховано позивачем на погашення заборгованості за амофос, поставлений відповідно до Специфікації № 2.

25 грудня 2014 року повністю сплатив скориговану станом на 24 грудня 2014 року вартість селітри аміачної в розмірі 252154,17 грн., у відповідності до рахунку-фактури № 56330/4530 від 24 грудня 2014 року.

За період з 08 травня 2015 року по 26 серпня 2015 року відповідач сплатив позивачу за отриманий амофос ще 49200,00 грн.

Данні оплати підтверджуються випискою банку по рахунку за період з 10.10.2013 року по 26.10.2016 року (а.с. 24).

Таким чином, станом на день розгляду справи, заборгованість відповідача за Договором з урахуванням курсової різниці складає 456121,20 грн., курсова різниця підтверджується наявними в матеріалах справи довідками банку (а.с. 26-32).

З врахуванням встановлених обставин суд дійшов наступних висновків.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Як зазначено в ст.174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Дії позивача по передачі товару та дії відповідача по прийняттю вказаного товару, за визначеною ціною свідчать про те, що у боржника (відповідача) виникло зобовязання по оплаті отриманого товару.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В силу ст.655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.692 Цивільного кодексу України, покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до частини першої статті 222 Господарського кодексу України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм претензії чи звернення до суду.

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом .

Відповідно до ст.527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.

Згідно ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що зобовязання за Договором в частині проведення розрахунків за поставлений товар, відповідачем виконувались не належним чином.

Виходячи з встановлених обставин справи та наведених вище законодавчих приписів, суд перевіривши розрахунок суми боргу з курсовою різницею прийшов до висновку, що позивачем правомірно заявлено до стягнення 456121,20 грн. боргу.

Поряд з цим, за порушення відповідачем взятих на себе зобов'язань, позивачем заявлено до стягнення 44093,67 грн. пені за період з 22.09.2014 року по 20.03.2015 року; 84456,63 грн. - штрафу та 16562,50 грн. 3% річних за період з 22.09.2014 року по 30.11.2016 року.

Згідно ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов'язання, згідно ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності до п.3 ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України та ст. 230 Господарського кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

Згідно ч.1 ст.550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Статтею 230 Господарського кодексу України, встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Стаття 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Одним із видів господарських санкцій, які відповідно до статті 217 ГК України можуть застосовуватися у сфері господарювання, є штрафні санкції, що можуть застосовуватися у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня) відповідно до умов договору між сторонами.

Відповідно до 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 6.3. Договору визначено, що у випадку прострочення оплати Товару Покупцем проти строків, вказаних у відповідній Специфікації та цьому Договорі, Покупець сплачує Постачальнику неустойку в формі пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожний день прострочення, але не більше 10% від загальної вартості Товару. У випадку прострочення оплати Товару Покупцем більше, ніж на 30 (тридцять) календарних днів проти строків, вказаних у відповідній Специфікації, Покупець сплачує Постачальнику штраф у розмірі 30% від загальної простроченої суми.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином суд вважає, що вимоги щодо стягнення пені, штрафу та 3% річних є правомірними, оскільки відповідають умовам укладеного договору та чинному законодавству.

Перевіривши правильність наданого позивачем розрахунку пені, штрафу та 3% річних, суд встановив, що при здійсненні коригування суми боргу на курсову різницю станом на 18 вересня 2014 року позивачем зроблено округлення курсу гривні до долару США, а саме 13,97 коли згідно довідки банку курс гривні до долару США становив 13,969 грн. (а.с. 77), дане округлення договором не передбачено, що потягнуло за собою не вірний розрахунок.

З огляду на це, суд провівши перерахунок заявлених до стягнення пені, штрафу та 3% річних, прийшов до висновку про часткове задоволення заявлених вимог в сумі 44089,63 грн. пені, 84450,56 грн. - штрафу та 16557,01 грн. - 3% річних.

Як визначає ст.32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.ст. 34, 43 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Всупереч наведеним вище нормам відповідач не подав до суду доказів в спростування позовних вимог.

З огляду на вищевикладене, заявлені позивачем до стягнення позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Судові витрати підлягають розподілу за правилами ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 43, 32, 33, 34, 43, 49, 78, 82, 84, 85, 115 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фермерського господарства "Фермер ОСОБА_1В." (відокремлена садиба вул. Ново-радянська, буд. 20, с. Сонячне, Крижопільський район, Вінницька область, 24606, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АТ КАРГІЛЛ" (вул. Мечнікова, буд. 3, м. Київ, 01601, ) 456121 (чотириста пятдесят шість тисяч сто двадцять одна) грн. 20 коп. - боргу з урахуванням курсової різниці; 44089 (сорок чотири тисячі вісімдесят девять) грн. 63 коп. пені; 84450 (вісімдесят чотири тисячі чотириста пятдесят) грн. 56 коп. штрафу; 16557 (шістнадцять тисяч пятсот пятдесят сім) грн. 01 коп. - 3% річних та 9018 (девять тисяч вісімнадцять) грн. 28 коп. - витрат на сплату судового збору.

3. В задоволені позову в частині стягнення 4,04 грн. пені, 6,07 грн. штрафу та 5,49 грн. 3% річних - відмовити

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Копію рішення направити відповідачу рекомендованим листом.

Повний текст рішення суду оформлено і підписано відповідно до вимог ст.84 ГПК України 24 лютого 2017 р.

Суддя Матвійчук В.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - відповідачу (вул. Савченко, 13, смт Крижопіль)