ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2017 справа № 908/3209/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів:ОСОБА_1, ОСОБА_2 , ОСОБА_3О ,
за участю представників сторін: від позивача: від відповідача: ОСОБА_4 за довіреністю; не зявився;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк "Індустріалбанк", м. Запоріжжя
на ухвалу Господарського суду Запорізької області
від18.01.2017
у справі№ 908/3209/16 (суддя Колодій Н.А.)
за позовомПублічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк "Індустріалбанк", м. Запоріжжя
доВідділу урядового Фельдєгерського звязку Державної служби спеціального звязку та захисту інформації в місті Запоріжжя, м. Запоріжжя
простягнення 2 749 201,39 грн.
В С Т А Н О В И В:

У грудні 2016 року до господарського суду Донецької області звернулось Публічне акціонерне товариство Акціонерний комерційний банк "Індустріалбанк", м. Запоріжжя (Позивач) із позовом до Відділу урядового Фельдєгерського звязку Державної служби спеціального звязку та захисту інформації в місті Запоріжжя, м. Запоріжжя (Відповідач) про стягнення збитків в сумі 2 749 201,39 грн.

Ухвалою господарського суду від 18.01.2017 провадження по справі № 908/3209/16 зупинено у звязку з направленням матеріалів справи № 908/3209/16 до Військової прокуратури Дніпровського гарнізону Південного регіону України.

Позивач, не погодившись з прийнятою ухвалою подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати спірну ухвалу суду через порушення судом норм процесуального права.

В обґрунтування своїх вимог заявник також зазначає, що вказаною ухвалою суд першої інстанції не обґрунтував неможливість розгляду справи без результатів розгляду кримінального провадження, а також про те, що матеріали справи містять достатній обсяг доказів, що необхідні для розгляду справи.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги в повному обсязі, надав пояснення, аналогійні викладеним в апеляційній скарзі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, але через канцелярію суду надав клопотання про відкладення розгляду справи через неможливість прибуття представників спеціалістів юридичного сектору Головного управління урядового Фельдєгерського звязку Держспецзвяку, як установи вищого рівня, яке судовою колегією залишено без задоволення, оскільки Головне управління урядового Фельдєгерського звязку Держспецзвяку не є стороною у даній справі.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість ухвали місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України здійснювалась фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 106 ГПК України, апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду можуть подавати сторони та інші учасники судового процесу, зазначені у цьому Кодексі та Законі України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Ухвала господарського суду від 04.01.2017 винесена в порядку п. 2 ч. 2 ст. 79 ГПК України щодо зупинення провадження по справі у звязку з направленням матеріалів справи № 908/3209/16 до Військової прокуратури Дніпровського гарнізону Південного регіону України для встановлення кола винних осіб у здійсненні викрадення цінного відправлення за договором № 66/10 від 05.02.2010р., вміст цінного відправлення тощо.

Вимогами діючого процесуального законодавства передбачено можливість оскарження в апеляційному порядку законності та обґрунтованості вказаної ухвали.

Відповідно до вимог ст. 126 Конституції України, втручання у розгляд справи судом у будь-який не передбачений законом спосіб суворо заборонено.

Свою незгоду з діями суду першої інстанції щодо направлення матеріалів справи № 908/3209/16 до Військової прокуратури Дніпровського гарнізону Південного регіону України, позивач обґрунтовує тим, що визначені судом першої інстанції обставини в якості підстав до зупинення провадження у справі не призводять до неможливості розгляду даної справи по суті.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадку надсилання господарським судом матеріалів прокурору або органу досудового розслідування.

Дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції про зупинення провадження у справі на підставі п. 2 ч. 2 ст. 79 ГПК України, за наступних підстав.

Зупинення провадження це тимчасове й повне припинення усіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені. Приписами статті 79 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави. Господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою, зокрема, у випадках надсилання господарським судом матеріалів прокурору або органу досудового розслідування. Господарський процесуальний кодекс України передбачає два види зупинення провадження у справі: обовязкове, передбачене в процесуальному законі, за наявності якого господарський суд зобовязаний зупинити провадження у справі (ч. 1 ст. 79 ГПК України) і факультативне (ч. 2 ст. 79 ГПК України), необовязкове для господарського суду, яке застосовується на його розсуд, зокрема, надіслання господарським судом матеріалів прокурору або органу досудового розслідування. Відтак, виходячи зі змісту частини 2 статті 79 Господарського процесуального кодексу України, необхідною передумовою для застосування такого необов'язкового виду зупинення провадження у справі мають бути обставини, що перешкоджають її розгляду по суті заявлених позовних вимог. При цьому, надсилання господарським судом матеріалів до слідчих органів за відсутності прямої вказівки на це у законі не може мати на меті ініційоване судом отримання доказів.

Надіслання матеріалів справи органу досудового розслідування можливе відповідно і до приписів частини 4 статті 90 Господарського процесуального кодексу України, якою визначено, що якщо при вирішенні господарського спору господарський суд виявить у діяльності працівників підприємств та організацій порушення законності, що містять ознаки кримінального правопорушення, господарський суд надсилає про цей факт повідомлення прокурору або органу досудового розслідування. Тобто, повідомлення прокурору або органу досудового розслідування надсилається господарським судом на стадії вирішення спору прийняття судового рішення. Повідомлення з конкретних справ повинні надсилатись відповідним органам, як правило одночасно з вирішенням спору.

Відтак, ні приписи статті 90 Господарського процесуального кодексу України, ні приписи пункту 2 частини 2 статті 79 цього ж Кодексу не повязують надіслання матеріалів справи до слідчих органів та зупинення провадження у справі саме з неможливістю зясування певних обставин та надання оцінки доказів, які надані сторонами при вирішенні господарського спору.

Системний аналіз зазначених норм дає змогу дійти висновку, що суд може зупинити провадження у справі, якщо при розгляді справи виявить у діяльності працівників підприємств та організацій порушення законності, що містять ознаки кримінального правопорушення, у зв'язку з чим разом з оригіналами матеріалів справи надішле прокурору або органу досудового розслідування повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення для проведення досудового розслідування у порядку, передбаченому розділом III Кримінального процесуального кодексу України.

При цьому, надіслання господарським судом матеріалів справ з одночасним зупиненням справи можливе за наявності в сукупності таких умов: по-перше, коли суд самостійно не має можливості встановити обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, оскільки вони можуть бути встановлені лише в рамках досудового розслідування і судового розгляду у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України; по-друге, для з'ясування цих обставин обов'язкове надсилання прокурору оригіналів матеріалів судової справи. В такому випадку зупинення провадження у справі буде зумовлено надісланням господарським судом оригіналів матеріалів справ відповідно до пп. 2.7.9 - 2.7.10 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України 20.02.2013 року N 28, оскільки відсутність у суді зазначених матеріалів унеможливлює розгляд ним справи. Надіслання судом прокурору або органу досудового розслідування копій матеріалів справи за будь-яких умов не є необхідною передумовою для зупинення провадження у справі, оскільки не є обставиною, що перешкоджає її розгляду по суті заявлених позовних вимог.

Суд надіслав матеріали справи до Військової прокуратури Дніпровського гарнізону Південного регіону України, зокрема, для встановлення кола винних осіб у здійсненні викрадення цінного відправлення за договором № 66/10 від 05.02.2010, вміст цінного відправлення тощо, і, при цьому, не зазначив конкретні обставини спору, що не можуть бути зясовані судом самостійно та потребують використання інших засобів доказування, які використовуються органом прокуратури або слідчими органами.

Крім того, в обґрунтування таких дій суд посилався на п. 7.14 договору № 66/10 від 05.02.2010 щодо обмеження відповідальності відповідача у випадках навмисних дій замовника, які призвели до ушкодження або викрадення відправлення.

Предметом позовних вимог у даній справі є відшкодування позивачу збитків, завданих внаслідок неналежного виконання відповідачем договору № 66/10 від 05.02.2010.

Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

З огляду на положення наведених норм матеріального права, для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

На позивача покладається обов'язок довести наявність збитків, їх розмір, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяними збитками. В свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня протиправна поведінка.

Отже при такому обґрунтуванні прийнятої ухвали вбачається спроба суду покласти тягар доведення майбутніх заперечень відповідача (які, по суті, відсутні на момент зупинення провадження) на слідчі органи військової прокуратури, всупереч ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких підстав, судова колегія вважає, що у місцевого господарського суду не було підстав для зупинення провадження в цій справі, а п. 2 ч. 2 ст. 79 ГПК України застосований ним на стадії розгляду у спірних правовідносинах неправильно.

Разом з тим, судова колегія наголошує, що застосування процесуальної дії зупинення провадження у справі має наслідком тимчасове й повне припинення всіх процесуальних дій у справі на невизначений час, що впливає на тривалість провадження та строк здійснення судового розгляду; за рішенням Європейського суду з прав людини від 02.12.2010 у справі "Шульга проти України" роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними.

Судова колегія погоджується із доводами апелянта щодо відсутності обґрунтованого висновку суду першої інстанції щодо наявності обставин, які б унеможливлювали розгляд справи по суті.

Оскільки судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не було наведено обставин, які об'єктивно перешкоджають розгляду справи по суті заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що висновок місцевого господарського суду щодо наявності правових підстав для надсилання матеріалів справи до Військової прокуратури Дніпровського гарнізону Південного регіону України та зупинення у зв'язку з цим провадження у справі є необґрунтованим, в звязку з чим спір має бути вирішено судом, виходячи з фактичних обставин справи та наданих доказів, якими ці обставини підтверджені, а також з урахуванням вимог чинного законодавства.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 104 Господарського процесуального кодексу України ухвала господарського суду Запорізької області від 18.01.2017 року у справі № 908/3209/16 про зупинення провадження у справі у звязку з направленням матеріалів справи № 908/3209/16 до Військової прокуратури Дніпровського гарнізону Південного регіону України підлягає скасуванню через неправильне застосування господарським судом норм процесуального права, а справа поверненню до господарського суду Запорізької області для розгляду по суті.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк "Індустріалбанк", м. Запоріжжя задовольнити.

Ухвалу господарського суду Запорізької області від 18.01.2017 року у справі № 908/3209/16 скасувати.

Стягнути з Відділу урядового Фельдєгерського звязку Державної служби спеціального звязку та захисту інформації в місті Запоріжжя (69063, м. Запоріжжя, вул. Базарна, 4, ) на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк "Індустріалбанк" (69037, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, 39-Д, ) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 600,00 грн.

Матеріали справи № 908/3209/16 надіслати до господарського суду Запорізької області для розгляду по суті.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий О.В. Стойка

Судді: І.В. Зубченко

ОСОБА_3