УХВАЛА

14.02.2017Справа №910/11012/16

За позовом Державне підприємство «Златодар»

до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик»

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

про зобов'язання вчинити дії

Суддя Демидов В.О.

від позивача - Сизько Б.Б. (дов. №3369/18 від 01.02.17);

від відповідача - не з'явився;

від третьої особи - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Златодар» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» про зобов'язання вчинити дії.

Рішенням господарського суду міста Києва від 10.08.2016 у справі №910/11012/16, яке залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.10.2016, в задоволенні позовних вимог Державного підприємства «Златодар» відмовлено повністю.

Не погоджуючись із рішенням господарського суду міста Києва від 10.08.2016 та постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.10.2016, Державне підприємство «Златодар» звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою.

Постановою Вищого господарського суду України від 22.11.2016 касаційну скаргу Державного підприємства «Златодар» задоволено частково, постанову Київського апеляційного господарського суду від 03.10.2016 та рішення господарського суду міста Києва від 10.08.2016 у справі №910/11012/16 скасовано, а справу передано на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Згідно автоматизованої системи документообігу господарського суду міста Києва справу №910/11012/16 передано на розгляд судді Демидову В.О.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 02.12.2016 суддею Демидовим В.О. прийнято справу №910/11012/16 до свого провадження та призначено її до розгляду на 20.12.2016.

В судовому засіданні 20.12.2016 представником позивача подано клопотання про зупинення провадження у справі №910/11012/16 до вирішення Конституційним Судом України справи за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності (конституційності) Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» положенням статті 6, частини 1 статті 8, частини 4 статті 13, статтей 21, 22, частин 1, 4, 5 статті 41 Конституції України.

В судовому засіданні 20.12.2016, судом на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 26.01.2017.

26.01.2017 представником позивача через загальний відділ суду подано клопотання про зупинення провадження у справі №910/11012/16 до вирішення Конституційним Судом України справи за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності (конституційності) Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» положенням статті 6, частини 1 статті 8, частини 4 статті 13, статтей 21, 22, частин 1, 4, 5 статті 41 Конституції України, а також клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 26.01.2017 задоволено клопотання сторін про продовження строку вирішення спору у справі №910/11012/16, продовжено строк вирішення спору на 15 днів, залучено до участі у справі третю особу без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, розгляд справи відкладено на 14.02.2017.

13.02.2017 представник третьої особи через загальний відділ діловодства суду подав письмові пояснення по справі.

14.02.2017 представник позивача через загальний відділ діловодства суду подав додаткові докази для долучення до матеріалів справи.

У судове засідання 14.02.2017 з'явився представник позивача, підтримав клопотання про зупинення провадження у справі.

Представник відповідача у судове засідання 14.02.2017 не з'явився, проте через загальний відділ діловодства суду подав клопотання щодо перенесення судового розгляду, посилаючись на неможливість з'явитися у судове засідання 14.02.2017 у зв'язку із обмеженою кількістю працівників банку, спричиненою значним скороченням чисельності працівників та значним завантаженням ПАТ «КБ «Хрещатик», пов'язаним з процедурою ліквідації банку.

Представник третьої особи не з'явився у судове засідання 14.02.2017, причин неявки суду не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Розглянувши в судовому засіданні 14.02.2017 клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, суд відмовив в його задоволенні, виходячи з наступного.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Статтею 77 зазначеного Кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст.69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно із п. 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому, господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою -п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

Таким чином, неможливість представника відповідача з'явитися у судове засідання у зв'язку із обмеженою кількістю працівників банку, спричиненою значним скороченням чисельності працівників та значним завантаженням ПАТ «КБ «Хрещатик», пов'язаним з процедурою ліквідації банку, не може бути належними підставами для відкладення розгляду справи, враховуючи, що відповідач не був позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами.

З урахуванням викладених обставин, клопотання відповідача про відкладення розгляду справи залишено судом без задоволення.

Дослідивши у судовому засіданні 14.02.2017 подане позивачем клопотання про зупинення провадження у справі, суд дійшов висновку, що вказане клопотання підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до частини першої статті 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

При цьому, пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини друга - четверта статті 35 ГПК України).

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Аналогічні позиція викладена в п. 3.16 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року за №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції».

Іншим судом, про який йдеться у частині першій статті 79 ГПК України, є будь-який орган, що входить до складу судової системи України згідно з статтею 3 та частиною другою статті 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»; іншим судом може вважатися й інший склад суду (одноособовий чи колегіальний) в тому ж самому судовому органі, в якому працює суддя (судді), що вирішує (вирішують) питання про зупинення провадження у справі (пункт 3.16 постанови пленуму вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Відповідно до частини першої статті 13 Закону України «Про Конституційний суд України» Конституційний Суд України приймає рішення та дає висновки у справах щодо: конституційності законів та інших правових актів Верховної Ради України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, правових актів Верховної Ради Автономної Республіки Крим; відповідності Конституції України чинних міжнародних договорів України або тих міжнародних договорів, що вносяться до Верховної Ради України для надання згоди на їх обов'язковість; додержання конституційної процедури розслідування і розгляду справи про усунення Президента України з поста в порядку імпічменту в межах, визначених статтями 111 та 151 Конституції України; офіційного тлумачення Конституції та законів України; відповідності проекту закону про внесення змін до Конституції України вимогам статей 157 і 158 Конституції України; порушення Верховною Радою Автономної Республіки Крим Конституції України або законів України.

Як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання банком платіжних доручень № 269 від 25 квітня 2016 року на суму 1 025 334,58 грн. та № 270 від 16 травня 2016 року на суму 1 001 000,00 грн. щодо перерахування їх з рахунку № 9133 на інший рахунок позивача, відкритий в ПАТ «Банк Січ».

Постановою Правління НБУ від 05 квітня 2016 року № 234 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» до категорії неплатоспроможних, в зв'язку з чим виконавчою дирекцією Фонду було прийнято рішення від 05 квітня 2016 року № 463 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Хрещатик» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». Згідно з зазначеним рішенням з 05 квітня 2016 року по 04 травня 2016 року включно запроваджено тимчасову адміністрацію, призначено уповноважену особу та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик».

02 червня 2016 року рішенням Правління Національного банку України №356 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Хрещатик», відкликано банківську ліцензію Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Хрещатик» та вирішено ліквідувати Банк.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 913 від 03 червня 2016 року розпочато ліквідацію банку.

Як встановлено судом, 03.07.2015 Пленумом Верховного Суду України було прийнято Постанову № 13 «Про звернення до Конституційного Суду України з конституційним поданням щодо відповідності (конституційності) Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» положенням статті 6, частини першої статті 8, частини четвертої статті 13, статей 21, 22, частин першої, четвертої, п'ятої статті 41 Конституції України».

Зазначене Конституційне подання, станом на час розгляду справи, відповідно до інформації, розміщеної на офіційному сайті Конституційного Суду України (http://www.ccu.gov.ua/uk/publish/article/291128), знаходиться на розгляді Конституційного Суду України.

Зважаючи на вищевикладене та враховуючи, що у зв'язку із прийняттям рішення про ліквідацію відповідача задоволення вимог кредиторів банку здійснюється виключно у межах процедури ліквідації банку та у порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», проте питання конституційності положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» буде предметом розгляду в Конституційному Суді України, а питання законності положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» має суттєве значення для правильного та об'єктивного розгляду даної справи, суд дійшов висновку, що провадження у справі №910/11012/16 підлягає зупиненню до вирішення Конституційним Судом України подання Верховного Суду України щодо відповідності (конституційності) Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 положенням ст. 6, ч. 1 ст. 8, ч. 4 ст. 13, ст.ст. 21, 22, ч.ч. 1, 4, 5 ст. 41 Конституції України.

Аналогічної правової позиції притримується Вищий адміністративний суд України (ухвала від 03 серпня 2015 року №К/800/35170/15, ухвала від 18 вересня 2015 року №К/800/40691/15, ухвала від 09 жовтня 2015 року №К/800/42952/15, ухвала від 08 лютого 2016 року №КУ800/2908/16).

Враховуючи викладене, керуючись ч. 1 ст. 79, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Зупинити провадження у справі №910/11012/16 до розгляду Конституційним Судом України конституційного подання Верховного Суду України щодо конституційності Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та до прийняття відповідного рішення.

2. Зобов'язати сторін повідомити господарський суд міста Києва про результати розгляду Конституційним Судом України конституційного подання Верховного Суду України щодо конституційності Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з наданням відповідних доказів.

3. Копію ухвали надіслати сторонам у справі.

Суддя В.О. Демидов