донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

20.02.2017 справа №913/1093/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів: при секретарі судового засідання:ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4
за участю представників сторін: від позивача: від відповідача: ОСОБА_5 довіреність № 47 від 02.09.2015 р.; не зявився;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Сєвєродонецької міської ради, м. Сєвєродонецьк, Луганська область
на рішення господарського суду Луганської області
від14.11.2016 р.
у справі№ 913/1093/16 (суддя: Смола С.В.)
за позовомПриватного підприємства "Азуріт", м. Сєвєродонецьк, Луганська область
до Сєвєродонецької міської ради, м. Сєвєродонецьк, Луганська область
провнесення змін до договору оренди землі № 00586 від 26.09.2011 р.

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Азуріт" (далі ПП "Азуріт", позивач) звернулося до господарського суду Луганської області з позовною заявою до Сєвєродонецької міської ради (далі відповідач) про внесення змін до договору оренди землі № 00586 від 26.09.2011 р. такого змісту:

- викласти п. 5 договору в наступній редакції: "5. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий №:04:004:0015, станом на 2016 рік становить 2 638 176 грн. 51 коп.";

- п. 9 договору викласти в наступній редакції: "9. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та розмірі: 79 145 грн. 53 коп. на рік, що складає 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки";

- п. 11 договору викласти в наступній редакції: "11. Орендна плата вноситься у такі строки: щомісячно в розмірі: 6 595 грн. 44 коп. протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного місяця";

- п. 11 договору доповнити пп.11.1 наступного змісту: "11.1. Орендар, на підставі ст.6 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" №1669-VII, звільняється від орендної плати по даному договору за період з 14 квітня 2014 року по 07 червня 2016 року".

Під час розгляду місцевим господарським судом даної справи заявою б/н від 14.11.2016 р. позивач відмовився від позовних вимог в частині коефіцієнту нормативної грошової оцінки земельної ділянки в розмірі 3 %, викладених в п. 9 договору оренди землі від 26.09.2011 р., яка на підставі ст. 22 ГПК України господарським судом Луганської області прийнята до розгляду, дану справу розглянуто з її урахуванням.

Рішенням господарського суду Луганської області від 14.11.2016 р. в порядку п. 1 ч. 1 ст.83 Господарського процесуального кодексу України визнано недійсним договір оренди землі №00586 від 26.09.2011 р., який укладений між Сєвєродонецькою міською радою та ПП "Азуріт", відносно земельної ділянки 1,4372 га, яка знаходиться за адресою: м.Сєвєродонецьк, вул.Пивоварова, б.9, припинивши його на майбутнє; в частині позовних вимог про викладення в новій редакції п.9 договору оренди землі №00586 від 26.09.2011 р. провадження у справі припинено у звязку з відмовою позивача від позову; в решті позову ПП "Азуріт" до Сєвєродонецької міської ради відмовлено; стягнуто з ПП "Азуріт" в доход державного бюджету України судовий збір у сумі 689 грн. 00 коп., стягнуто з Сєвєродонецької міської ради в доход державного бюджету України судовий збір у сумі 689 грн. 00 коп.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду Луганської області від 14.11.2016 р., відповідач звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на зазначене рішення, в якій просить оскаржуване рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги, заявник посилається на те, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права України.

Відповідач стверджує, що скасування в судовому порядку рішення № 431 не є підставою для визнання недійсним договору оренди землі від 26.09.2011 р. з огляду на те, що в момент укладення сторонами вказаного договору рішення № 431 було чинним та діяло, оскільки в судовому порядку на той час не оскаржувалося, його дія не була зупинена та/або призупинена, тому укладаючи договір оренди землі від 26.09.2011 р. сторони виконували приписи чинного законодавства України щодо визначення належного розміру орендної плати.

Скаржник вважає, що приймаючи рішення суд першої інстанції фактично ухилив позивача від сплати орендної плати за землю під нерухомим майном, яке знаходиться на земельній ділянці. Крім того, відповідач як власник земельної ділянки фактично не буде мати можливості розпорядитися земельною ділянкою та володіти нею, оскільки на цій земельній ділянці розташоване майно позивача, в т.ч. і нерухоме.

Представник позивача у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив за доводами, викладеними у відзиві на апеляційну скаргу.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи сторони повідомлені належним чином.

Судовий процес в апеляційній інстанції фіксувався за допомогою технічних засобів фіксації в порядку, передбаченому ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 2 ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Сєвєродонецької міської ради № 759 від 28.07.2011 р. "Про переоформлення в оренду земельної ділянки ПП "Азуріт", зокрема, затверджено ПП "Азуріт" технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку під комплекс будівель за адресою: м.Сєвєродонецьк, вул.Пивоварова, 9 (п.1 рішення); припинено відкритому акціонерному товариству "Укрмонтажхімзахист" право оренди на земельну ділянку площею 1,4372 га та передано в довгострокову оренду, строком на 25 років ПП "Азуріт" земельну ділянку площею 1,4372 га за адресою: м.Сєвєродонецьк, вул.Пивоварова, 9, за рахунок земель, які знаходяться в оренді ВАТ "Укрмонтажхімзахист" (за умови виконання благоустрою прилеглої території). Категорія земель землі промисловості, транспорту, звязку, енергетики, оборони та іншого призначення; функціональне використання землі транспорту, звязку (під комплекс будівель) (п.2 рішення).

26.09.2011 р. між Сєвєродонецькою міською радою та ПП "Азуріт" укладено договір оренди землі №00586, державна реєстрація від 22.12.2011 р. за № 00586.

Відповідно до п.1 договору орендодавець на підставі рішення Сєвєродонецької міської ради за №759 від 28.07.2011 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку землі транспорту, звязку (під комплекс будівель), яка знаходиться за адресою: вул.Пивоварова, 9, м.Сєвєродонецьк.

В оренду передається земельна ділянка площею 1,4372 га, в тому числі: під капітальною одноповерховою будівлею 0,2776 га; під капітальною трьох та більше поверховою будівлею 0,0395 га, під тимчасовими будівлями 0,0004 га, під спорудами 0,0221 га, під проїздами, проходами та площадками 0,7703 га, під зеленими насадженнями 0,3273 га (п.2 договору).

Згідно з п.5 договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий №:04:004:0015 становить 1949705 грн. 52 коп.

Відповідно до п.8 договору договір укладено на 25 років, строком по 27.07.2036 включно. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Орендна плата вноситься орендарем самостійно у грошовій формі та розмірі: з 28.07.2011 по 31.12.2011 58491 грн. 17 коп. на рік, що складає 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, з 01.01.2012 по 31.12.2012 68239 грн. 69 коп. на рік, що складає 3,5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, з 01.01.2013 по 31.12.2013 77988 грн. 22 коп. на рік, що складає 4% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, з 01.01.2014 по 31.12.2014 87736 грн. 75 коп. на рік, що складає 4,50% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, з 01.01.2015 97485 грн. 28 коп. на рік, що складає 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (п.9 договору).

Згідно з п.11 договору орендна плата вноситься у такі строки: щомісячно в розмірі: з 28.07.2011 по 31.12.2011 4874 грн. 26 коп., з 01.01.2012 по 31.12.2012 5686 грн. 64 коп., з 01.01.2013 по 31.12.2013 6499 грн. 02 коп., з 01.01.2014 по 31.12.2014 7311 грн. 40 коп., з 01.01.2015 8123 грн. 77 коп. протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного місяця.

Відповідно до п.34 договору зміна його умов здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розвязується у судовому порядку.

29.08.2016 р. позивач звернувся до відповідача з офертою (пропозицією) щодо внесення змін до договору оренди землі з проектом додаткової угоди, в якій пропонував п.5 договору викласти у наступній редакції: "5. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки, кадастровий № :04:004:0015 станом на 2016 рік становить 2 638 176 грн. 51 коп."; п.9 договору викласти у наступній редакції: "п.9. Орендна плата вноситься орендарем самостійно у грошовій формі та розмірі: 79145 грн. 30 коп. на рік, що складає 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки"; п.11 договору викласти у наступній редакції: "11. Орендна плата вноситься у такі строки: щомісячно в розмірі: 6595 грн. 44 коп. протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного місяця"; п.11 договору доповнити пп.11.1 наступного змісту: "11.1. Орендар, на підставі ст.6 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" №1669-VII, звільняється від орендної плати по даному договору за період з 14.04.2014 по 07.06.2016". Вказана оферта (пропозиція) залишена відповідачем без відповіді та без виконання.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача з даним позовом до господарського суду.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про оренду землі", чинній на момент укладення договору оренди землі № 00586 від 26.09.2011 р., оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно- правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі (ст. 2 Закону України "Про оренду землі").

Частиною 1 ст.6 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Згідно з ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Частинами 1-3 ст.15 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що істотними умовами договору оренди землі є: обєкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану обєкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення обєкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови, зокрема якісний стан земельних угідь, порядок виконання зобовязань сторін, порядок страхування обєкта оренди, порядок відшкодування витрат на здійснення заходів щодо охорони і поліпшення обєкта оренди, проведення меліоративних робіт, а також обставини, що можуть вплинути на зміну або припинення дії договору оренди, тощо.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

У звязку з введенням в дію Податкового кодексу України з 01.01.2011 р. (від 02.12.2010 р. за №2755-УІ), Закон України "Про плату за землю" втратив чинність згідно ч. 2 Прикінцевих положень Кодексу. Питання сплати податку на землю та оплати орендної плати за користування земельною ділянкою з 1 січня 2011 року регулюється виключно Податковим кодексом України.

Пунктом 1.1 статті 1 Податкового кодексу України встановлено, що цей Кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Статтею 10 Податкового кодексу передбачено, що податок на майно належить до місцевих податків; місцеві ради обов'язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю).

Відповідно до п.п.14.1.72, 14.1.73 ст. 14 Податкового кодексу України земельний податок - обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів;

землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (п. 14.1.147 ст. 14 Податкового кодексу України).

Пунктами 14.1.136, 14.1.137 ст. 14 Податкового кодексу України встановлено, що орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Відповідно до ст. 288 Податкового кодексу України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу: не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки; не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

Статтею 289 Податкового кодексу України встановлено, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Статтею 1 Закону України "Про оцінку земель" встановлено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок визначена як капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами.

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, державного мита при міні, спадкуванні та даруванні земельних ділянок згідно із законом, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також при розробці показників та механізмів економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель (ч. 5 ст. 5 Закону України "Про оцінку земель").

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться, зокрема, у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності (ст. 13 Закону України "Про оцінку земель").

Відповідно до п. 2.19 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011р. № 6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин", оскільки орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною, то законодавча зміна граничного розміру цієї плати є підставою для перегляду розміру орендної плати, встановленої умовами договору. При цьому надсилання відповідачеві пропозицій щодо внесення змін до договору оренди є правом, а не обовязком позивача, тому недотримання останнім вимог частини другої статті 188 ГК України щодо надсилання іншій стороні пропозицій про зміну умов договору не позбавляє його права звернутися до господарського суду з позовом про зміну умов договору.

При перегляді рішень господарських судів з аналогічних спорів, зокрема в постанові від 04.07.2011р. по справі № 41/81пд, Верховний Суд України зазначив, що оскільки сторонами в договорі оренди передбачено можливість збільшення розміру орендної плати, а орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною, то законодавча зміна граничного розміру цієї плати є підставою для перегляду розміру орендної плати, встановленої умовами договору.

За ч. 2 ст. 18 Закону України "Про оцінку земель" нормативна грошова оцінка земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів, незалежно від їх цільового призначення, проводиться не рідше ніж один раз на 5-7 років; ч.1, 2 ст.20 Закону України "Про оцінку земель" визначено, що за результатами бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

У відповідності до положень ст.144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обовязковими до виконання на відповідній території.

Пунктом 34 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування" передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

За приписами ч. 1 ст. 73 Закону України "Про місцеве самоврядування" акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обовязковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, обєднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Відповідно до ч. 1 ст. 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Оскільки орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною, то законодавча зміна граничного розміру цієї плати може бути підставою для перегляду розміру орендної плати, встановленої умовами договору.

Реалізовуючи виключні повноваження в земельних правовідносинах, Сєвєродонецька міська рада прийняла рішення № 431 від 29.03.2011 р. "Про затвердження нормативної грошової оцінки земель населених пунктів міста Сєвєродонецьк, селища Синецький, селища Павлоград, селища ОСОБА_6, села Воєводівка".

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 1,4372 га, в тому числі: під капітальною одноповерховою будівлею 0,2776 га; під капітальною трьох та більше поверховою будівлею 0,0395 га, під тимчасовими будівлями 0,0004 га, під спорудами 0,0221 га, під проїздами, проходами та площадками 0,7703 га, під зеленими насадженнями 0,3273 га, яка знаходиться за адресою: м.Сєвєродонецьк, вул.Пивоварова, б.9, і яка була надана позивачу за договором оренди землі № 00586 від 26.09.2011 р. розраховувалася на виконання рішення Сєвєродонецької міської ради № 431 від 29.03.2011 р.

Виходячи з нормативної грошової оцінки зазначеної земельної ділянки 1949705 грн. 52 коп. (п.5 договору оренди землі) сторонами договору оренди землі було визначено в п.9 і розмір орендної плати: з 28.07.2011 по 31.12.2011 58491 грн. 17 коп. на рік, що складає 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, з 01.01.2012 по 31.12.2012 68239 грн. 69 коп. на рік, що складає 3,5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, з 01.01.2013 по 31.12.2013 77988 грн. 22 коп. на рік, що складає 4% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, з 01.01.2014 по 31.12.2014 87736 грн. 75 коп. на рік, що складає 4,50% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, з 01.01.2015 97485 грн. 28 коп. на рік, що складає 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 03.08.2012 р. у адміністративній справі №2а/1227/3807/2012 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма "ЛІА" ЛТД до Сєвєродонецької міської ради Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення Сєвєродонецької міської ради № 431 від 29.03.2011 р. задоволено адміністративний позов: визнано протиправним та скасовано рішення Сєвєродонецької міської ради № 431 від 29.03.2011 р. "Про затвердження нормативної грошової оцінки земель населених пунктів міста Сєвєродонецьк, селища Синецький, селища Павлоград, селища ОСОБА_6, села Воєводівка".

01.04.2014 р. ухвалою Вищого адміністративного суду України зазначене рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 03.08.2012 р. у адміністративній справі №2а/1227/3807/2012 залишено без змін.

Оскільки рішення № 431 від 29.03.2011 р. скасовано як протиправне, відтак з моменту прийняття воно, як нелегітимне, не може породжувати жодних правових наслідків, у тому числі в частині встановлення розміру нормативно-грошової оцінки землі, та, відповідно, розміру орендної плати.

Відповідно до абзаців 1, 7 пп. 2.6 п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 р. "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" зазначено, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, вважається таким з моменту його вчинення (частина перша статті 236 Цивільного кодексу України). Сама лише відсутність у договорі тієї чи іншої істотної умови (умов) може свідчити про його неукладення, а не про недійсність (якщо інше прямо не передбачено законом, як-от частиною другою статті 15 Закону України "Про оренду землі".

Таким чином, у звязку із визнанням протиправним та скасування рішення Сєвєродонецької міської ради № 431 від 29.03.2011 р. "Про затвердження нормативної грошової оцінки земель населених пунктів міста Сєвєродонецьк, селища Синецький, селища Павлоград, селища ОСОБА_6, села Воєводівка" у договорі оренди землі № 00586 від 26.09.2011 р., укладеного між Сєвєродонецькою міською радою та ПП "Азуріт", виключається одна із суттєвих умов договору оренди землі, передбачена ст.15 Закону України "Про оренду землі" як розмір орендної плати, яка була визначена сторонами в п.9 договору оренди землі.

У пп. 2.4 п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 р. "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" зазначено, що у процесі вирішення спору сторони можуть самі усунути у встановленому порядку порушення, які тягнуть за собою визнання правочину недійсним, зокрема, шляхом: вчинення нового правочину; погодження правочину з відповідним державним органом, якщо це необхідно було для даного правочину, а таке погодження не було раніше здійснено тощо. Сторони також не позбавлені права вчинити правочин про внесення змін до правочину з метою приведення його у відповідність із законом (крім зміни ціни в договорі після його виконання, оскільки згідно з частиною третьою статті 632 ЦК України така зміна не допускається). Якщо згаданий правочин (про внесення змін) не суперечить вимогам закону, господарський суд приймає судове рішення, виходячи з його умов. При цьому господарським судам необхідно мати на увазі, що законом не передбачено заборони стосовно надання правочинові, - в тому числі про внесення змін до іншого правочину, - за згодою сторін зворотної дії в часі.

Матеріали справи не містять доказів самостійного усунення сторонами порушення у встановленому порядку, а саме сторонами не встановлений розмір орендної плати.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

З огляду на викладене, договір оренди землі №00586 від 26.09.2011 р., укладений між Сєвєродонецькою міською радою та ПП "Азуріт", підлягає визнанню недійсним в силу ч. 2 ст. 15 Закону України "Про оренду землі".

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право визнати недійсним повністю чи у певній частині повязаний з предметом спору договір, який суперечить законодавству.

Підпунктом 2.3 п.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 р. "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" передбачено, що якщо, вирішуючи господарський спір, суд встановить, що зміст договору, повязаного з предметом спору, суперечить законодавству, чинному на момент укладення договору, він, керуючись пунктом 1 частини першої статті 83 ГПК, вправі за власною ініціативою визнати цей договір недійсним повністю або у певній частині із застосуванням за необхідності й наслідків визнання недійсним нікчемного правочину (абзац другий частини пятої статті 216 ЦК України). Реалізація господарським судом цього права здійснюється незалежно від наявності відповідного клопотання сторони (на відміну від припису пункту 2 частини першої тієї ж статті ГПК).

Відповідно до пп.2.29. п.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 17.05.2011 р. "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" договір оренди земельної ділянки може бути припинений лише на майбутнє, оскільки неможливо повернути вже здійснене за ним користування ділянкою. Одночасно з визнанням договору недійсним господарський суд повинен зазначити в рішенні, що цей договір припиняється лише на майбутнє.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано за власною ініціативою визнав недійсним, припинивши на майбутнє, договір оренди землі №00586 від 26.09.2011 р., укладений між Сєвєродонецькою міською радою та ПП "Азуріт".

Оскільки договір оренди землі №00586 від 26.09.2011 р. визнано недійсним, внесення до нього змін є неможливим, з огляду на що у задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Доводи апеляційної скарги про те, що оскаржуваним рішенням місцевий господарський суд фактично ухилив позивача від сплати орендної плати за землю, на якій знаходиться нерухоме майно судовою колегією оцінюються критично, з огляду на наступне.

30.06.2015 р. Сєвєродонецькою міською радою прийнято рішення № 4615 "Про встановлення податку на майно в частині плати за землю на території населених пунктів Сєвєродонецької міської ради", в п. 10 додатку № 1 до якого зазначено, що юридичні та фізичні особи, які не мають належним чином оформлених документів на землю, за винятком платників, зазначених у п. 4-8 повинні сплачувати земельний податок у розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки землі.

Таким чином, на виконання оскаржуваного рішення позивач в подальшому має сплачувати до бюджету земельний податок у розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки землі.

Також, у відповідності до рішення Сєвєродонецької міської ради № 478 від 22.06.2016 р. "Про затвердження ставок орендної плати за земельні ділянки на території Сєвєродонецької міської ради" ставка орендної плати за землі промисловості, транспорту, звязку, енергетики, оборони та іншого призначення складає 3 % від нормативної грошової оцінки землі.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду ґрунтується на повному і всебічному дослідженні всіх обставин справи, прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, є законним та обґрунтованим, а тому, підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 49, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального Кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Сєвєродонецької міської ради на рішення господарського суду Луганської області від 14.11.2016 р. у справі № 913/1093/16 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Луганської області від 14.11.2016 р. у справі № 913/1093/16 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий Н.В. Будко

Судді: О.Л. Агапов

ОСОБА_3