ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"17" лютого 2017 р. Справа № 911/385/17

Суддя Бацуца В. М. розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Вільшанські продукти, с. Мала Вільшанка, Обухівський район

до:

1) Товариства з обмеженою відповідальністю „Агро-ІВ, с. Мала Вільшанка, Обухівський район;

2) ОСОБА_1, с. Мала Вільшанка, Обухівський район;

3) ОСОБА_2, с. Мала Вільшанка, Обухівський район;

4) ОСОБА_3, с. Степок, Обухівський район;

5) ОСОБА_4, с. Мала Вільшанка, Обухівський район;

6) Сад Євдокії Андріївни, с. Мала Вільшанка, Обухівський район;

7) ОСОБА_5, с. Мала Вільшанка, Обухівський район;

8) ОСОБА_6, с. Мала Вільшанка, Обухівський район;

9) ОСОБА_7, с. Мала Вільшанка, Обухівський район;

10) ОСОБА_8, с. Мала Вільшанка, Обухівський район;

11) ОСОБА_9, с. Мала Вільшанка, Обухівський район;

12) ОСОБА_10, с. Мала Вільшанка, Обухівський район;

13) ОСОБА_11, с. Мала Вільшанка, Обухівський район;

14) ОСОБА_12, с. Мала Вільшанка, Обухівський район;

15) ОСОБА_13, с. Мала Вільшанка, Обухівський район;

про визнання недійсними договорів оренди землі та скасування записів в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ТОВ „Вільшанські продукти звернулось в господарський суд Київської області із позовом до ТОВ „Агро-ІВ, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_14, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 визнання недійсними договорів оренди землі згідно з переліком, укладених між ТОВ „Агро-ІВ та відповідачами - 2-15, та скасування записів в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею щодо вказаних договорів оренди землі.

Вказана позовна заява не може бути прийнята до провадження з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу субєкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 12 Господарського процесуального кодексу України визначена підвідомчість справ господарським судам України, згідно якої:

Господарським судам підвідомчі:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім:

спорів про приватизацію державного житлового фонду;

спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов;

спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін;

спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів;

інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів;

2) справи про банкрутство;

3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції;

4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів;

4-1) справи у спорах між господарським товариством та його посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, завданих такою посадовою особою господарському товариству її діями (бездіяльністю);

5) справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери;

6) справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів;

7) справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобовязань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України;

8) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до порушення справи про банкрутство.

Підвідомчий господарським судам спір може бути передано сторонами на вирішення третейського суду, крім спорів про визнання недійсними актів, а також спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, повязаних із задоволенням державних потреб, спорів, передбачених пунктом 4 частини першої цієї статті, та інших спорів, передбачених законом. Рішення третейського суду може бути оскаржено в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 21 цього ж кодексу cторонами в судовому процесі є позивач і відповідач.

Позивачами є підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

Відповідачами є юридичні особи та у випадках, передбачених цим Кодексом, - фізичні особи, яким предявлено позовну вимогу.

Пунктом 1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 24.10.2011 р. „Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам передбачено, що підвідомчість - це визначена законом сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції (стаття 12 Господарського процесуального кодексу України, далі - ГПК). Підсудність визначається колом справ у спорах, вирішення яких віднесено до підвідомчості певного господарського суду (статті 13, 15 і 16 ГПК).

Пунктом 2. цієї ж постанови передбачено, що з огляду на приписи частини третьої статті 22 Закону України „Про судоустрій і статус суддів, згідно з якими місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності, та на вимоги статей 1, 41, 12 ГПК господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 1 ГПК, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

Пунктом 3. цієї ж постанови передбачено, що у вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір - господарським, слід виходити з визначень, наведених у статті 3 Господарського кодексу України.

Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов:

- участь у спорі субєкта господарювання;

- наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин;

- наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом;

- відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Як вбачається із змісту позовної заяви і доданих до неї матеріалів відповідачі 2-15 не зареєстровані у встановленому порядку фізичними особами-підприємцями і відповідно не є субєктами господарювання.

Оскільки, як було зазначено вище, даний позов предявлено ТОВ „Вільшанські продукти до ТОВ „Агро-ІВ, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_14, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 визнання недійсними договорів оренди землі згідно з переліком, укладених між ТОВ „Агро-ІВ та відповідачами - 2-15, та скасування записів в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею щодо вказаних договорів оренди землі, а відповідачі 2-15 згідно з чинним законодавством України не є фізичними особами-підприємцями і відповідно не є субєктами господарювання та не можуть бути стороною у справі у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України, а тому суд дійшов висновку, що такий спір за субєктним складом учасників процесу відповідно до статтей 1, 21 Господарського процесуального кодексу України не підлягає вирішенню в господарських судах України.

За таких обставин суд дійшов висновку про відмову у прийнятті вказаної позовної заяви.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 62, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю „Вільшанські продукти у прийнятті позовної заяви б/н від 07.02.2017 р. (вх. № 426/17 від 08.02.2017 р.) та доданих до неї матеріалів.

Суддя В.М.Бацуца