ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

15.02.2017 Справа № 904/4493/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередка А.Є. (доповідач)

суддів: Коваль Л.А., Пархоменко Н.В.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги засновника Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОСВІТ" ОСОБА_2 на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 09.06.2015р. у справі № 904/4493/15

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ТК МЕНОРА", м. Дніпропетровськ

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОСВІТ", с. Любимівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області, вул. Красна, 86-Б,

у справі про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою суду Дніпропетровської області від 09.06.2015р. у справі № 904/4493/15 (суддя Полєв Д.М.) порушено провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОСВІТ", с. Любимівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області, вул. Красна, 86-Б, ; введено процедуру розпорядження майном боржника строком на сто п'ятнадцять календарних днів; розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Своробу Романа Сергійовича (свідоцтво № 1186 від 15.08.13, адреса: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

До апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся засновник Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОСВІТ" ОСОБА_2, в якій просить суд скасувати ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 09.06.2015р. у справі № 904/4493/15.

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду, ознайомившись з матеріалами справи та апеляційної скарги дійшла до висновку про необхідність повернення апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно частини 3 статті 94 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору і надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

Порядок та розмір справляння судового збору встановлений Законом України "Про судовий збір" № 3674-VІ від 08.07.2011р., що набрав чинності 01.11.2011р. (зі змінами та доповненнями).

Підпунктом 9 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (станом на час подання заяви у даній справі) визначено, що за подання до господарського суду заяви про порушення справи про банкрутство ставка судового збору складає 5 розмірів мінімальних заробітних плат.

Відповідно до підпункту 4 пункту 2 частини 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (станом на час подання апеляційної скарги) ставка судового збору за подання апеляційних скарг у справі про банкрутство встановлюється у розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні заяви.

Скаржником не додано до скарги доказів сплати судового збору в установленому законом порядку та розмірі (скаржником додано до апеляційної скарги квитанцію № ПН296 від 07.02.2017р. про сплату судового збору у розмірі 1 600,00 грн., а при поданні заяви про порушення справи про банкрутство заявником сплачено судовий збір у сумі 6090,00 грн., та відповідно 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні заяви, становить 6699,00 грн., отже скаржником судовий збір сплачено не в повному обсязі).

У відповідності з п. 3 ч.1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 93 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п'яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. Апеляційний господарський суд постановляє ухвалу про повернення апеляційної скарги у випадках, якщо вона подана після закінчення строків, установлених цією статтею, і суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, та незалежно від поважності причини пропуску цього строку - у разі, якщо апеляційна скарга подана прокурором, органом державної влади, органом місцевого самоврядування після спливу одного року з дня оголошення оскаржуваного судового рішення.

Частиною 1 ст. 53 ГПК України передбачено право господарського суду за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п.п. 4, 6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 17.05.2011р. наявність або відсутність підстав для задоволення заяви про відновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги визначається за правилами частини першої статті 53 ГПК. Клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги з огляду на приписи статті 53 ГПК повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах).

Отже, клопотання чи заява про відновлення процесуального строку повинні містити роз'яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій. До клопотання чи заяви мають бути подані докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

При цьому Господарський процесуальний кодекс України не пов'язує право суду відновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку.

Таким чином, у кожному випадку суд з врахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені в обгрунтування клопотання про його відновлення та робить мотивований висновок щодо поважності чи не поважності причин пропуску строку.

У даному випадку, ухвала, що оскаржується, винесена 09.06.2015р. Апеляційна скарга на вказану ухвалу, згідно зі штампом вхідної кореспонденції канцелярії господарського суду Дніпропетровської області про прийняття апеляційної скарги, подана 07.02.2017р., тобто з пропуском процесуального строку, встановленого для її подання, однак містить клопотання про відновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги у зв'язку із тим, що копію вказаного рішення поштою ним не отримано та про прийняття якого дізнався лише з Єдиного державного реєстру судових рішень 06.02.2017р.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.06.2015р. на офіційному веб - сайті Вищого господарського суду України в мережі інтернет оприлюднено повідомлення про порушення справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОСВІТ", с. Любимівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області, вул. Красна, 86-Б, та призначення розпорядника майна боржника (номер публікації 18922).

Також, з матеріалів справи вбачається, що ухвала господарського суду Дніпропетровської області від 09.06.2015р. у справі № 904/4493/15 була направлена усім учасникам провадження у справі про банкрутство, що підтверджується штампом канцелярії суду на зворотньому аркуші оскаржуваної ухвали про розсилку 12.06.2015р. (а.с. 55, том. 1), який згідно з Інструкцією з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013 року № 28, є доказом направлення відповідної ухвали на адресу скаржника, та відповідними поштовими повідомленнями про вручення ухвал суду представнику ТОВ "АГРОСВІТ".

Отже, скаржник мав дізнатися про прийняття оскаржуваної ухвали ще у 2015 році, в т.ч. з Єдиного державного реєстру судових рішень, та вчинити необхідні дії для ознайомлення з матеріалами справи і скористатися своїм правом оскарження в апеляційному порядку рішення суду, а подання апеляційної скарги після спливу більш ніж річного строку з дати прийняття ухвали свідчить лише про зловживання скаржником своїми процесуальними правами.

Відтак, несвоєчасне оскарження рішення місцевого господарського суду зумовлене, з огляду на доводи, наведені скаржником, не об'єктивними обставинами, а обставинами суб'єктивного характеру.

Згідно статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) та практику Європейського Суду з прав людини (далі - Суд) як джерело права.

Відповідно до прецедентної практики Суду одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який полягає, inter alia, у тому, що у разі винесення судом остаточного рішення у справі таке рішення не може бути піддано сумніву (рішення у справі Brumaresku v Romania [GC], N 28342/95, п. 61, ЄСПЛ 1999-VII).

Право на доступ до суду не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (пункти 22 - 23 рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006 року, пункти 37-38 рішення у справі "Мушта проти України" від 18.11.2010 року).

У пункті 41 рішення від 03.04.2008 року "Пономарьов проти України" Суд вказав, що: "правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності, так як і перегляд в порядку нагляду. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи є підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків".

Таким чином, скаржником не наведено належних обставин та не надано належних доказів в обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 09.06.2015р. у справі № 904/4493/15, що є підставою для відхилення клопотання засновника ТОВ "АГРОСВІТ" ОСОБА_2 про відновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 09.06.2015р. у справі № 904/4493/15.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про поновлення цього строку або таке клопотання відхилено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засновника ТОВ "АГРОСВІТ" ОСОБА_2 підлягає поверненню заявникові без розгляду.

На підставі наведеного та керуючись ст. 86, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Відхилити клопотання засновника Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОСВІТ" ОСОБА_2 про відновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 09.06.2015р. у справі № 904/4493/15.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОСВІТ" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 09.06.2015р. у справі № 904/4493/15 повернути заявникові без розгляду.

Додаток (на адресу скаржника): апеляційна скарга вих. № б/н від 07.02.2017р. та додані до неї документи на 10 арк., у т.ч. квитанція № ПН296 від 07.02.2017р. про сплату судового збору у розмірі 1 600,00 грн.

Головуючий суддя А.Є. Чередко

Суддя Л.А. Коваль

Суддя Н.В. Пархоменко