ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
13 лютого 2017 р. Справа №903/906/16

за позовом: Військової частини НОМЕР_1 , м.Львів
до відповідача: Великообзирської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області, с. Великий Обзир, Камінь-Каширський р-н, Волинська область
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:
- Квартирно-експлуатаційний відділ м.Володимир-Волинський, м.Володимир-Волинський, Волинська область
- Військова частина НОМЕР_2 , с. Поворськ, Ковельський район, Волинська область
- Головне управління Держгеокадастру у Волинської області, м. Луцьк
про визнання недійсним та скасування рішення від 20.04.2012р. №16/2
Суддя Вороняк А. С.
секретар судового засідання Чорний С.О.
за участю представників сторін:
від позивача: Лагутін Є.В., довіреність №173/183 від 22.07.2014р.
від відповідача: Смолярчук В.П., сільський голова Великообзирської сільської ради, довідка з ЄДРПОУ серії АБ №442006, паспорт серії НОМЕР_3 від 26.11.1998р.
від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача КЕВ м.Володимир-Волинський: н/з
від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача військової частини НОМЕР_2 : Кушнірук В.В., довіреність №350/494/1201пс від 14.09.2016р.
від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Головного управління Держгеокадастру у Волинської області: Хитрик Н.В., довіреність №0-3-0.6-8197/2-16 від 13.12.2016р.
В судовому засіданні були присутні ОСОБА_1 , паспорт серії НОМЕР_4 від 20.11.1998р., ОСОБА_2 , представник Вознюка С.А. паспорт серії НОМЕР_5 від 11.03.2011р., довіреність №73 від 13.02.2017р..

Права та обов`язки роз`яснені відповідно до ст.ст.20, 22 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України)
Відводу складу суду не заявлено.
Клопотання про фіксацію судового процесу технічними засобами не поступало.
В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Суть спору: Військова частина НОМЕР_1 звернулися з позовом до Великообзирської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: КЕВ м.Володимир-Волинський, військову частину НОМЕР_2 , Головне управління Держгеокадастру у Волинської області про визнання недійсним та скасування рішення Великообзирської сільської ради від 20.04.2012р. №16/2 Про погодження технічної документації із землеустрою щодо складання, що посвідчують право на земельні ділянки.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на державний акт на право постійного користування землею від 01.11.1968р. №12/28, постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 16.01.2013р у справі 5004/417/12, положення Земельного кодексу України та Закону України «Про використання земель оборони».
Ухвалою господарського суду Волинської області від 05.12.2016р. було порушено провадження у справі, а справу призначено до розгляду на 20.12.2016р. та зобов`язано сторони надати суду ряд документів, необхідних для об`єктивного розгляду справи по суті. Також даною ухвалою залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: КЕВ м.Володимир-Волинський, військову частину НОМЕР_2 та Головне управління Держгеокадастру у Волинської області.
Ухвалою господарського суду Волинської області від 20.12.2016р. розгляд справи було відкладено на 04.01.2017р. через неподання сторонами витребуваних судом документів.
Ухвалою господарського суду Волинської області від 04.01.2017р. розгляд справи було відкладено на 17.01.2017р. через нез`явлення представників позивача та відповідача в судове засідання та неподання сторонами витребуваних судом документів.
Ухвалою господарського суду Волинської області від 17.01.2017р. розгляд справи було відкладено на 31.01.2017р. через неподання сторонами витребуваних судом документів та необхідність витребування нових доказів.
Ухвалою господарського суду Волинської області від 31.01.2017р. розгляд справи було відкладено на 13.02.2017р. через неподання сторонами витребуваних судом документів та необхідність витребування нових доказів. Також даною ухвалою продовжено строк розгляду справи на 15 днів по 16.02.2017р..
09.02.2017р. на адресу суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення по справі з додатками.
13.02.2017р. факсимільним зв`язком від Квартирно-експлуатаційного відділу м.Володимир-Волинського надійшли додаткові пояснення по справі. Просять проводити розгляд справи за відсутності їх представника.
13.02.2017р. на адресу суду від ОСОБА_1 (племінник ОСОБА_3 ) надійшли два клопотання про залучення до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 та Волинської обласної ради. Також надійшли пояснення щодо позовної заяви з додатками та клопотанням про застосування строків позовної давності.
В судовому засіданні 13.02.2017р. представник позивача позовні вимоги підтримав, позов просив задовольнити.
В судовому засіданні 13.02.2017р. представник відповідача подав суду додаткові пояснення по справі з додатками, просила відмовити у задоволенні позову через безпідставність та необґрунтованість.
В судовому засіданні 13.02.2017р. представник військової частини НОМЕР_2 позовні вимоги підтримала, позов просила задовольнити.
В судовому засіданні 13.02.2017р. представник Головного управління Держгеокадастру у Волинської області при вирішені спору покладається на думку суду.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача КЕВ м.Володимир-Волинський компетентного представника в судове засідання 13.02.2017р. не направили, проте були належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, що стверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення №593 від 08.02.2017р..
Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог ст.87 ГПК України.
Щодо залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 , суд зазначає таке.
Згідно ст.27 ГПК України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов`язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора або з ініціативи господарського суду.
Згідно абз.5 п.1.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», що ж до наявності юридичного інтересу у третьої особи, то у вирішенні відповідного питання суд має з`ясовувати, чи буде у зв`язку з прийняттям судового рішення з даної справи таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обов`язки, або змінено її наявні права та/або обов`язки, або позбавлено певних прав та/або обов`язків у майбутньому.
Суд дійшов висновку про відхилення вказаного клопотання, оскільки судом не встановлено, яким чином у зв`язку з прийняттям судового рішення з даної справи ОСОБА_1 буде наділено новими правами чи покладено на нього нові обов`язки, або змінено його наявні права та/або обов`язки, або позбавлено певних прав та/або обов`язків у майбутньому щодо сторін по справі, а відтак відсутня необхідність залучення останнього до участі у справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача. Крім того суд зазначає, що ОСОБА_1 не подав та не обґрунтував належними та допустимими доказами, що успадкував земельні ділянки, а саме: площею 0,25 га. та 0,4878 га. в с. Стобихва, Камінь-Каширського району, Волинської області.
Згідно ч.1 ст.18 ГПК України, до складу учасників судового процесу входять: сторони, треті особи, прокурор, інші особи, які беруть участь у процесі у випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно ст.21 ГПК України, сторонами в судовому процесі є позивач і відповідач. Позивачами є підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є юридичні особи та у випадках, передбачених цим Кодексом, - фізичні особи, яким пред`явлено позовну вимогу.
Згідно ч.2 ст.22 ГПК України, сторони мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії, брати участь в господарських засіданнях, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, заявляти клопотання, давати усні та письмові пояснення господарському суду, наводити свої доводи і міркування з усіх питань, що виникають у ході судового процесу, заперечувати проти клопотань і доводів інших учасників судового процесу, оскаржувати судові рішення господарського суду в установленому цим Кодексом порядку, а також користуватися іншими процесуальними правами, наданими їм цим Кодексом.
Суд залишає без розгляду та долучає до матеріалів справи клопотання ОСОБА_1 про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Волинської обласної ради та про застосування строків позовної давності, оскільки останні поданні не учасником судового процесу.
З урахуванням вимог ст.69 ГПК України справу розглянуто за наявними матеріалами відповідно до ст.75 ГПК України.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, господарський суд, -

встановив:
Згідно державного акту на право постійного користування землею від 01.11.1968р. №12/28, виданого виконкомом Волинської обласної ради депутатів трудящих від 11.11.1968р., в постійне користування військової частини НОМЕР_6 відведено 24157,7 га. землі(на території Ковельського району 21825 га.)(а.с.12-13).
Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 16.01.2013р. у справі №5004/417/12(а.с.77-87), яка залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 05.08.2013р. встановлено, що згідно листа Волинської прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Західного регіону України від 17.10.2012р. №2151 14 Повітряна армія переформована у 14 авіаційний корпус, переведена на новий штат і отримала нове умовне найменування - військова частина НОМЕР_7 , умовні найменування НОМЕР_8 та НОМЕР_6 анульовані. Військова частина НОМЕР_6 входила до складу 14 Повітряної армії (військова частина НОМЕР_8 ) як структурний підрозділ і утримувалась на одному і тому ж штаті - 2/838-51. При переформуванні 14 Повітряної армії у 14 авіаційний корпус були переформовані і її структурні підрозділи, у тому числі інженерно-аеродромна служба - військова частина НОМЕР_6 . Після переформування 14 Повітряної армії у 14 авіаційний корпус (військова частина НОМЕР_7 ) у структурі військової частини НОМЕР_7 залишилась інженерно-аеродромна служба, проте, вже без умовного найменування, оскільки воно було анульоване на підставі директиви Міністра оборони України від 02.03.1994 року № Д-115/1/*120. У 2004 році відповідно до директиви Головнокомандувача Повітряних сил Збройних Сил України № 350/120/1/05 військова частина НОМЕР_7 розформована, а її правонаступником визначена військова частина НОМЕР_1 . Згідно довідки № 147/98-ЮС від 09.04.2010р., виданої військовою частиною НОМЕР_1 Військовій частині НОМЕР_6 (інженерно-аеродромна служба тилу) як структурному підрозділу управління 14 Повітряної армії видано акт № ХІІ-1-5 на право постійного користування земельною ділянкою площею 24157,7 га. на території Ковельського району з її планом та описом меж. Авіаційний полігон з умовним найменуванням військова частина НОМЕР_2 входить до складу Повітряного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", своє призначення з організації функціонування авіаційного полігону не змінював та безпосередньо підпорядкований командиру військової частини НОМЕР_1 . В архівній довідці Львівського територіального відділу архіву Міністерства оборони України зазначено, що згідно витягу з історичного формуляру військова частина НОМЕР_9 була сформована 01.07.1954р. на підставі директиви Міністра оборони СРСР від 18.04.1954р. №ОРГ/00350/11; військовій частині НОМЕР_9 15.11.2000 року на підставі директиви Міністра оборони України від 27.09.2000р. № 115/1/050 присвоєно нове умовне найменування військова частина НОМЕР_2 .
Згідно ч.3 ст.35 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказують при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Відповідно до п.2.6 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо.
Згідно рішення Великообзирської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області від 20.04.2012р. №16/2 "Про погодження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки"(а.с.10), громадянці ОСОБА_3 погоджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га та для ведення особистого селянського господарства площею 0,4878 га.. Передано у власність вказані земельні ділянки.
На підставі вказаного рішення ОСОБА_3 було видані державні акти серії ЯМ за №026884 та №026885 від 24.09.2012р на право власності на земельні ділянки, а саме: площею 0,25 га. та 0,4878 га. в с. Стобихва, Камінь-Каширського району, Волинської області(а.с.141, 142).
Позивач вважає, що Великообзирська сільська рада Камінь-Каширського району Волинської області без згоди Міністерства оборони України прийняла рішення про виділення земельних ділянок з земель оборони, що призвело до протиправного вилучення і зміни права власності на землі, що належать Міністерству оборони України, у зв`язку із чим просять визнати недійсним та скасувати рішення Великообзирської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області від 20.04.2012р. №16/2.
Згідно ст.65 Земельного кодексу України(в редакції чинній на час прийняття спірного рішення), землями промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення визнаються земельні ділянки, надані в установленому порядку підприємствам, установам та організаціям для здійснення відповідної діяльності. Порядок використання земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення встановлюється законом.
Відповідно до положень ст.77 Земельного кодексу України, яка кореспондується з положеннями ст.1 Закону України "Про використання земель оборони"(в редакції чинній на час прийняття спірного рішення) землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України. Землі оборони можуть перебувати у державній та комунальній власності. Навколо військових та інших оборонних об`єктів у разі необхідності створюються захисні, охоронні та інші зони з особливими умовами користування. Порядок використання земель оборони встановлюється законом.
За приписами Законів України "Про оборону України" та "Про правовий режим майна у Збройних Силах України", Міністерство оборони України є уповноваженим державою органом управління військовим майном.
Пунктами 4, 45 та 50 Положення "Про порядок надання в користування земель (земельних ділянок) для потреб Збройних Сил України та основні правила користування наданими землями", затвердженого Наказом Міністерства оборони України № 483 від 22 грудня 1997 року, передбачено, що землі, які виділені в користування Міністерству оборони України, забороняється займати для будівництва індивідуальних і кооперативних житлових будинків, гаражів, інших господарських будівель, а також під дачі та садово-городні ділянки. Передача земель місцевим органам влади проводиться за згодою Міністра оборони України або за його дорученням начальником розквартирування військ та капітального будівництва - начальником Головного управління розквартирування військ та капітального будівництва Збройних Сил України. Оформлення передачі земель місцевим органам влади здійснюють землекористувачі спільно з квартирно-експлуатаційною частиною, відділенням морської інженерної служби Військово-Морських Сил України, на обліку яких знаходяться земельні ділянки в порядку, встановленому Земельним кодексом України.
Згідно ч.1 ст.116 Земельного кодексу України (в редакції чинній на час прийняття спірного рішення), громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Конституційний Суд України в пункті 5 мотивувальної частини Рішення від 16.04.2009р. №7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад, сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. У зв`язку з прийняттям цих рішень виникають правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, у тому числі отримання державного акта на право власності на земельну ділянку, укладення договору оренди землі.
Враховуючи наведене, позов, предметом якого є визнання недійсним та скасування рішення органу місцевого самоврядування щодо передачі у власність та оренду земельної ділянки, тобто ненормативного акту, що застосовується одноразово і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, не може бути задоволений, оскільки таке рішення органу місцевого самоврядування вичерпало свою дію шляхом виконання. Його скасування не породжує наслідків для власника, оскільки у таких осіб виникло право власності і це право ґрунтується на правовстановлюючих документах.
Таким чином, у разі прийняття органом місцевого самоврядування (як суб`єктом владних повноважень) ненормативного акта, що застосовується одноразово, який після реалізації вичерпує свою дію фактом його виконання і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів (зокрема, рішення про передачу земельних ділянок у власність), позов, предметом якого є спірне рішення органу місцевого самоврядування, не повинен розглядатися, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушених прав не забезпечує їх реального захисту.
Вказана правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 11.11.2014р. у справі №21-405а14, в постанові від 30.09.2015р. у справі №3-553гс15 та Вищим господарським судом України у постанові від 09.02.2016р. у справі №917/5115/14.
Згідно ч.1 ст.111-28 ГПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.
В даному випадку, прийняте Великообзирською сільською радою шостого скликання рішення від 20.04.2012р. за №16/2 Про погодження технічної документації із землеустрою щодо складання, що посвідчують право на земельні ділянки , яким громадянці ОСОБА_3 погоджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га. та для ведення особистого селянського господарства площею 0,4878 га. і передано у власність вказані земельні ділянки, є ненормативним актом органу місцевого самоврядування, який вичерпав свою дію внаслідок його виконання, шляхом оформлення права власності на ці земельні ділянки(державні акти серії ЯМ за №026884 та №026885 від 24.09.2012р на право власності на земельні ділянки).
Крім того, з долученої позивачем до матеріалів справи копії технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель державної власності, наданих у користування військовій частині НОМЕР_1 на території Ковельського, Маневицького та Камінь-Каширського районів вбачається, що остання не погоджена відповідними Управліннями Держгеокадастру районів та не затверджена в установленому законом порядку.
Між тим, з наданих Головним управлінням Держгеокадастру у Волинській області письмових пояснень № 9-3-0.6-667/2-17 від 31.01.2017 р. встановлено, що фактично земельна ділянка військового авіаційного полігону Повурськ загальною площею 24151,5 га розташована не лише на території Ковельського, а і на території Камінь-Каширського та Маневицького районів Волинської області. Однак, відповідно до Державного акту на право постійного користування землею від 01.11.1968 року межі земельних ділянок в натурі (на місцевості) не встановлені.
Відповідно до інформації, наданої відділом Держгеокадастру у Камінь-Каширському району Волинської області зазначено, що згідно державної статистичної звітності за формою 6-зем станом на 01.01.2016 року на території Великообзирської сільської ради Камінь-Каширського району відсутні землі підприємств, організацій, частин, установ оборони. Документи про такі землі та документації із землеустрою до відділу Держгеокадастру у Камінь-Каширському районі не надходили.
Позивачем не було доведено та відповідно не подано належних та допустимих доказів про те, чи накладаються земельні ділянки за кадастровими номерами :01:001:0024 площею 0,25 га. та :01:001:0025 площею 0,4878 га., що знаходяться в с. Стобихва по вул. Центральна та були передані ОСОБА_3 відповідно до рішення Великообзирської сільської ради від 20.04.2012 р. № 16/2 на земельну ділянку площею 24151, 5 га. військового містечка № 72 села Поворськ Ковельського району відповідно до Державного акту на право користування землею від 1968 року у відповідній площі та конфігурації, з привязкою до місцевості.
В силу ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При цьому вимоги, що пред`являються до доказів, визначені ст.34 ГПК України, відповідно до якої, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Враховуючи викладені обставини, беручи до уваги наявні в матеріалах справи документи, докази та пояснення сторін, господарський суд, оцінюючи подані сторонами докази за своїм переконанням, що ґрунтується на всебічному й об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, що розгляд даного позову не впливає на законність правовстановлюючих документів щодо права власності спірних земельних ділянок до розгляду спору про їх оскарження(не породжує юридичних наслідків), дійшов висновку, що вимоги позивача позбавлені фактичного обґрунтування та у зв`язку з чим відмовляє у задоволенні позовних вимог, через безпідставність.
Судові витрати відповідно до ст.49 ГПК України при відмові в позові покладаються на позивача.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.32, 33, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

вирішив:
У задоволенні позовних вимог Військової частини НОМЕР_1 до Великообзирської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Квартирно-експлуатаційний відділ м.Володимир-Волинський, Військова частина НОМЕР_2 , Головне управління Держгеокадастру у Волинської області про визнання недійсним та скасування рішення Великообзирської сільської ради від 20.04.2012р. №16/2 відмовити.

Повний текст рішення складено
17.02.2017

Суддя А. С. Вороняк