ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" лютого 2017 р. Справа № 9/056-09/6/4

за позовом Макарівського районного споживчого товариства

до 1) Наливайківської сільської ради Київської області;

2) Макарівського сільського споживчого товариства

про визнання права власності

Головуючий суддя Антонова В.М.

судді: Мальована Л.Я.

ОСОБА_1

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 (довіреність №2 від 05.01.2017), ОСОБА_3 (довіреність №04 від 05.01.2017);

від відповідача-1: не з'явились;

від відповідача-2: ОСОБА_4 (довіреність №35 від 19.09.2016).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

В квітні 2009 року до господарського суду Київської області надійшла позовна заява Макарівського районного споживчого товариства (позивач) до Наливайківської сільської ради Київської області (відповідач-1) та Макарівського сільського споживчого товариства (відповідач-2) про визнання за Макарівським районним споживчим товариством права власності на господарський магазин, який розташований за адресою: Київська обл., Макарівський район, с. Наливайківка, вул. Леніна.

Ухвалою від 03.04.2009 року порушено провадження у справі №9/056-09.

17.09.2015 року позивач в порядку статті 22 ГПК України подав заяву, відповідно до якої виклав п. 1 прохальної частини позовної заяви в наступній редакції: Визнати за Макарівським РСТ право власності на кафе Вікторія, яке розташоване за адресою: вулиця Леніна, будинок 96-В, село Наливайківка Макарівського району Київської області. Судом вказана заява прийнята до рогляду.

Рішенням Господарського суду Київської області від 14.01.2016 року в задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 26.04.2016 року апеляційну скаргу позивача залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 30.06.2016 рішення господарського суду Київської області від 14.01.2016 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.04.016 року прийняті у справі № 9/056-09/6/4 скасовано, а справу № 9/056-09/6/4 направлено на новий розгляд до господарського суду Київської області в іншому складі суду.

Згідно автоматизованої системи розподілу справ між суддями від 07.07.2016 справу №9/056-09/6/4 передано на новий розгляд судді Антоновій В.М.

У звязку з надходженням запиту Київського апеляційного господарського суду №09-16/3164/16 від 08.07.2016 (вх. №14322/16 від 11.07.2016), у зв'язку з надходженням заяви голови Макарівського сільського споживчого товариства про виправлення описок в постанові Київського апеляційного господарського суду від 26.04.2016, матеріали справи №9/056-09/6/4 було направлено до Київського апеляційного господарського суду.

04.08.2016 матеріали справи №9/056-09/6/4 повернулись до господарського суду Київської області та 08.08.2016 передані судді Антоновій В.М.

Враховуючи, що справа №9/056-09/6/4 розглядалась в господарському суді Київської області колегіально, суддя Антонова В.М. подала заяву від 09.08.2016 про призначення колегіального розгляду даної справи.

Згідно протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 09.08.2016 справу №9/056-09/6/4 передано до розгляду у складі трьох суддів: головуючий суддя Антонова В.М., судді Подоляк Ю.В., Христенко О.О.

Ухвалою господарського суду Київської області від 09.08.2016 справу №9/056-09/6/4 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий судя ОСОБА_5, судді Подоляк Ю.В. та Христенко О.О., розгляд справи призначено на 08.09.2016.

У звязку із перебуванням судді Христенко О.О. у щорічній відпустці, відповідно до розпорядження керівника апарату господарського суду Київської області №124-АР від 06.09.2016 здійснено автоматичну зміну складу колегії суддів та визначено для розгляду справи №9/056-09/6/4 колегію суддів у складі: головуючий судя ОСОБА_5, судді Карпечкін Т.П. та Подоляк Ю.В.

Ухвалою господарського суду Київської області від 07.09.2016 справу №9/056-09/6/4 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий судя ОСОБА_5, судді Подоляк Ю.В. та Карпечкін Т.П.

Ухвалою від 08.09.2016 відкладено рогляд справи на 13.10.2016.

Ухвалою господарського суду Київської області від 13.10.2016 задоволено заяву судді Карпечкіна Т.П. про самовідвід та прийнято самовідвід.

Відповідно до розпорядження керівника апарату господарського суду Київської області №163-АР від 21.10.2016 здійснено автоматичну зміну складу колегії суддів та визначено для розгляду справи №9/056-09/6/4 колегію суддів у складі: головуючий суддя Антонова В.М., судді Подоляк Ю.В. та Христенко О.О.

Ухвалою господарського суду Київської області від 21.10.2016 справу №9/056-09/6/4 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий судя ОСОБА_5, судді Подоляк Ю.В. та Христенко.О.О., рогляд справи призначено на 22.11.2016.

Ухвалою суду від 21.11.2016 рогляд справи відкладено на 12.12.2016.

12.12.2016 року рогляд справи не відбувся у звязку з направлення матеріалів справи на запит Вищого господарського суду від 21.11.2016 для виправлення описки.

Після повернення матеріалів справи з Вищого господарського суду України відповідно до розпорядження керівника апарату господарського суду Київської області №199-АР від 19.12.2016, у звязку з перебуванням судді Подоляка Ю.В. у щорічній відпустці, здійснено автоматичну заміну складу колегії суддів та визначено для розгляду справи №9/056-09/6/4 колегію суддів у складі: головуючий суддя Антонова В.М., судді Мальована Л.Я. та Христенко О.О.

Ухвалою господарського суду Київської області від 19.12.2016 справу №9/056-09/6/4 прийнято до розгляду у складі колегії суддів: головуючий суддя Антонова В.М., судді Мальована Л.Я. та Христенко О.О. та призначено на 02.02.2017.

01.01.2017 Макарівським сільським споживчим товариством через канцелярію суду подано клопотання (вх.№2375/17 від 01.02.2017) про направлення повідомлення в порядку ст..90 ГПК україни до Макарівського відділення Ірпінського відділу поліції ГУ національної поліції у Київській області.

02.02.2017 до початку судового засідання через канцелярію суду позивачем подано заяву про відвід колегії суддів (вх.№8/17 від 02.02.2017) та клопотання (в.№2436/170) про витребування інвентаризаційної справи на спірну будівлю з КП Київської обласної ради «Північне бюро технічної інвентаризації».

В судовому засіданні 02.02.2017 в нарадчій кімнаті розглянуто заву позивача про відвід та ухвалою від 02.02.2017 відмовлено в задоволенні заяви Макарівського районного споживчого товариства №15 від 02.02.2017 про відвід колегії суддів у складі: головуючий суддя Антонова В.М., судді Мальована Л.Я. та Христенко О.О.

Розглянувши в судовому засіданні 02.02.2017 клопотання Макарівського сільського споживчого товариства про направлення повідомлення впорядку ст..90 ГПК україни до Макарівського відділення Ірпінського відділу поліції ГУ національної поліції у Київській області дійшла висновку про його відхилення з мотивів безпідставності та необґрунтованості.

У судовому засіданні 02.02.2017 колегія суддів розглянувши клопотання Макарівського районного споживчого товариства про витребування доказів з КП Київської обласної ради «Північне бюро технічної інвентаризації» дійшла висновку про його відхилення у звязку з тим, що судом неодноразово в тому числі за клопотанням позивача вже витребовувалась інвентаризаційна справа на спірну будівлю. При цьому, позивачем не надано доказів, що «Північне бюро технічної інвентаризації» є правонаступником Макарівського бюро технічної інвентаризації.

В судовому засіданні 02.02.2017 року після виходу з нарадчої кімнати колегія суддів оголосила вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення присутніх в судовому засіданні представників сторін суд,-

ВСТАНОВИВ:

Макарівське районне споживче товариство звернулось до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно кафе Вікторія (в минулому господарський магазин), що розташоване за адресою: вулиця Леніна, будинок 96-В, село Наливайківка Макарівського району Київської області.

На підтвердження свого права на спірне майно позивач посилається на наступні правовстановлюючі документи: Акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкту - господарського магазину, що розташований за адресою: вул. Леніна, с. Наливайківка, Макарівського р-ну, Київської області від 22 грудня 1986 року, затвердженого рішенням Макарівської районної Ради народних депутатів № 265 від 22.12.1986 р.; Акт передачі будівництва магазину господарських товарів в с. Наливайківка Макарівського району Київської області 1986 року с. Наливайківка; Акт звірки фактичних затрат по будівництву госпмагу в с Наливайківка; Кошторис затрат по будівництву магазину на 4 робочі місця в с. Наливайківка; договір на будівництво магазину в с. Наливайківка Макарівського району від 18.06.1986.

В обґрунтування своїх заперечень Макарівське сільське споживче товариство зокрема посилається на те, що спірний обєкт належить на праві власності Макарівському сільському споживчому товариству на підставі Свідоцтва на право власності від 06.04.2002.

Скеровуючи справу №911/632/15 на новий розгляд, Вищий господарський суд України у постанові від 16.09.2015 вказав на необхідність зясування питання щодо входження спірного майна до обсягу майна, яке підлягало передачі позивачу на виконання рішення позачергової конференції, та з урахуванням законодавства яке діяло на момент створення відповідача та позивача, зясувати чи передано позивачу спірне майно, і відповідно, чи є він по відношенню до спірного майна правонаступником Макарівської районної спілки споживчих товариств, чи було побудоване спірне майно за договором від 18.06.1986 року а також зясувати на підставі яких документів було здійснено реєстрацію права власності на спірне майно за відповідачем 2.

Відповідно до ст. 11112 Господарського процесуального кодексу України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи. Постанова касаційної інстанції не може містити вказівок про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про переваги одних доказів над іншими, про те, яка норма матеріального права повинна бути застосована і яке рішення має бути прийнято за результатами нового розгляду справи.

На виконання вказівок, викладених у постанові Вищого господарського суду України та за клопотанням сторін колегією суддів неодноразоваво витребовувались документи.

Так, ухвалами від 30.06.2016 та від 08.09.2016 було зобовязано Макарівське сільське споживче товариство надати суду оригінал Рішення виконкому Наливайківської сільської ради від 29.08.2001 №22, на підставі якого було видано Макарівському сільському споживчому товариству свідоцтво про право власності від 06.04.2004 на кафе Вікторія для огляду в судовому засіданні та належним чином завірену копію вищезазначеного рішення для залучення до матеріалів справи, а також заяву Макарівського сільського споживчого товариства на підставі якої було видано вищезазначене рішення (оригінал для огляду в судовому засіданні та належним чином завірену копію даної заяви для залучення до матеріалів справи) та належним чином засвідчені копії правовстановлюючих документів, які були додані Макарівським споживчим товариством до даної заяви.

Ухвалами суду від 24.11.2016 та від 19.12.2016 було зобовязано позивача надати оригінали для огляду та копії для залучення до матеріалів справи рішення загальних зборів споживчих товариств Райспоживспілки 2001 року з повісткою денною про реорганізацію Райспоживспілки методом їх злиття та створення Районного споживчого товариства (Бишівського споживчого товариства, Копилівського споживчого товариства, Липівського споживчого товариства, Макарівського споживчого товариства, Рожівського споживчого товариства); рішення вищих органів управління Райспоживспілки (конференції), її засновників про припинення Райспоживспілки в 2001 році; рішення про призначення РайСТ правонаступником Райспоживспілки; акт приймання-передачі чи баланс з зазначенням правонаступника, затверджений вищими органами управління Райспоживспілки та її засновниками; установчі документи по створенню Макарівського РайСТ 05.12.2001 року, в тому числі установчий договір.

Ухвалою від 24.11.2016 зобовязано Макарівське бюро технічної інвентаризації надати суду завірену належним чином копію інвентаризаційної справи на будівлю кафе Вікторія, яка розташована за адресою: Київська обл., Макарівський район, село Наливайківка, вул. Леніна, будинок 96-В.

Відповідно до статті 75 ГПК України якщо витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши наявні матеріали справи, оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні позовних вимог виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст. 1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За таких обставин, закон зобовязує позивача при зверненні до господарського суду довести наявність свого права і факт його порушення або оспорення з боку зобовязаної особи відповідача.

Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК України. Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб'єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов'язку зобов'язаною стороною. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб'єкт захисту, вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв'язку з порушенням його прав, або в інший спосіб усуває негативні наслідки порушення його прав.

Статтею 392 Цивільного кодексу України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідачем у позові про визнання права власності є особа, яка оспорює право власності на майно, або особа, яка хоч і не оспорює права власності на майно, але й не визнає його.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Одним із способів захисту права власності є визнання його в судовому порядку.

Предмет позову повинен мати правовий характер і випливати з певних матеріально-правових відносин. Підставою позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що підтверджують позовні вимоги, зокрема факти матеріально-правового характеру, що визначаються нормами матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, їх виникнення, зміну, припинення.

Підтвердження в суді права власності або іншого речового права на майно, що складає предмет спору, здійснюється за допомогою спростування у суді установлених фактів або шляхом підтвердження фактів, що свідчать про наявність у особи права на спірне майно: права власності або іншого речового права, яке виникло з незаборонених законом підстав (ст. 328 ЦК України).

Таким чином, відповідний позов пред'являється на захист існуючого, наявного права, що виникло у позивача за передбачених законодавством підстав та підтверджується належними та допустимими доказами. З цим кореспондується стаття 11 Цивільного кодексу України, яка визначає підстави виникнення цивільних прав та обов'язків.

Зі змісту ст. 392 ЦК України видно, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Позов про визнання права власності на майно необхідний позивачеві тоді, коли у інших осіб виникають сумніви у належності йому цього майна, створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності, у зв'язку з наявністю таких сумнівів чи втратою належних правовстановлюючих документів, наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або оспорюється ними, а метою подання позову про визнання права власності є усунення невизначеності у суб'єктивному праві, належному особі щодо індивідуально визначеного майна.

Наведеної правової позиції дотримується Верховний Суд України у своїй постанові від 04.04.2011 р. у справі № 25/208-08.

Відповідно ч. 1 ст. 11128 Господарського процесуального кодексу України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Отже, у випадку якщо особа, яка вважає себе власником майна, не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб, то права такої особи підлягають захисту шляхом пред'явлення позову про визнання права власності на належне цій особі майно. Тобто, підставою для звернення до суду з позовом про визнання права власності відповідно до статті 392 ЦК України є оспорення або невизнання існуючого права, а не намір набути вказане право за рішенням суду.

Як було зазначено вище, на підтвердження факту права власності, Макарівське районне споживче товариство посилається на копію Акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкту - господарського магазину, що розташований за адресою: вул. Леніна, с. Наливайківка, Макарівського р-ну, Київської області від 22 грудня 1986 року, затвердженого рішенням Макарівської районної Ради народних депутатів № 265 від 22.12.1986 р.; копію Акту передачі будівництва магазину господарських товарів в с. Наливайківка Макарівського району Київської області 1986 року с. Наливайківка; копію Акту звірки фактичних затрат по будівництву госпмагу в с Наливайківка; копію Кошторису затрат по будівництву магазину на 4 робочі місця в с. Наливайківка; копію Договору на будівництво магазину в с. Наливайківка Макарівського району від 18.06.1986.

Колегія суддів, дослідивши вищевказані документи, дійшла висновку, що зазначені документи не підтверджують набуття позивачем в 1986 році і існування у позивача на день розгляду спору права власності на спірний обєкт нерухомого майна, з огляду на наступне.

Матеріали справи свідчать про те, що фактично між сторонами виник спір щодо права власності на спірне майно. При цьому, в матеріалах справи наявне копія свідоцтва на право власності відповідача 2 на спірне майно, а позивачу (за його твердження) спірне майно було передано при реорганізації.

Судом встановлено, що позивач у справі-Макарівське районне споживче товариство створене як юридична особа у 2001 році. Статут позивача затверджено Постановою загальних (установчих) зборів представників кооперативних підприємств і організацій Макарівського раону від 05.12.2001 року.

Також судом враховано, що що процесі рогляду справи № К6/090-09/19, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду України у постанові від 11.11.2014, яка була залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 20.01.2015року, дійшла до висновку про те, що зареєстрованим у встановленому чинним законодавством порядку є Статут відповідача у редакції, яка надана державним реєстратором Макарівської РДА, який не містить положення щодо правонаступництва відповідача за Макарівською районною спілкою споживчих товариств.

Таким чином, суд дішов висновку, що позивач належними та допустимими доказами не довів, що він є правонаступником Макарівської районної спілки споживчих товариств на замовлення якої у 1986 році було збудоване спірне приміщення, а отже є недоведеною наявність у позивача прав на спірне майно.

Так, в матеріалах справи наявний акт Державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкту, а саме: господарчого магазину (далі Магазин) за адресою: Київська область, Макарівський р-н, с. Наливайківка, вул.Леніна, який датовано 22.12.1986 року.

Згідно договору на будівництво від 18.06.1986 року, замовником будівництва є правління Макарівського районного споживчого товариства, а підрядником колгосп "Родина".

Крім того, в матеріалах справи наявний акт передачі Магазину, в якому зазначено, що він укладений між замовником Голова правління Макарівського районного споживчого товариства та підрядником - Головою колгоспу "Родина", на передачу Магазину Макарівській райспоживспілці, який збудовано колгоспом "Родина".

До матеріалів справи також залучена копія Постанови позачергової конференції Макарівської райспоживспілки від 05.12.2001 року про повернення власності райспоживспілки і її господарств районному споживчому товариству та затвердження комісії по поверненню власності.

У вказаній Постанові зазначено, що в звязку з проведенням реорганізації райспоживспілки в районне споживче товариство, позачергова конференціярайспоживспілки постановила: передати основні засоби райспоживспілки і її власних господарств на баланс районного споживчого товариства та затвердити комісію по поверненню власності згідно додатку.

Як вбачається з Постанови, від райспоживспілки на баланс районного споживчого товариства (позивач) повинно було бути передано майно залишковою вартістю 3 503 849, 44 грн. (від райспоживспілки), а всього підлягає передачі майно на суму 6 073743, 22 грн. (з врахуванням майна власних господарств Макарівської райспоживспілки, зазначених в постанові).

Також, до матеріалів справи залучено договір оренди № 8-юр від 01.12.2001 року, укладений між Макарівською районною спілкою споживчих товариств та Макарівським сільським споживчим товариством. Предметом договору оренди є нежитлові приміщення. Проте, з вказаного договору не можливо зробити висновок про те, чи було спірне майно предметом даного договору.

Крім того, судом враховано, що на момент проведення реорганізацій та утворення нових юридичних осіб - діяв Цивільний Кодекс УРСР (1963 року).

Відповідно до ст. 37 ЦК УРСР юридична особа припиняється шляхом ліквідації або реорганізації (злиття, поділу або приєднання). При злитті і поділі юридичних осіб майно (права і обов'язки) переходить до нововиниклих юридичних осіб. При приєднанні юридичної особи до іншої юридичної особи її майно (права і обов'язки) переходить до останньої. Майно переходить в день підписання передаточного балансу, якщо інше не передбачене законом або постановою про реорганізацію. Порядок ліквідації і реорганізації юридичних осіб визначається законодавством Союзу РСР і постановами Ради Міністрів Української РСР. Порядок ліквідації і реорганізації кооперативних та інших громадських організацій може бути визначений їх статутами (положеннями).

В матеріалах справи хоча і міститься Постанова позачергової конференції Макарівської райспоживспілки від 05.12.2001 року про передачу майна позивачу у розмірі 6 073 743, 22 грн., але відсутній передаточний баланс з відповідною розшифровкою майна, яке підлягало передачі.

Таким чином, за відсутності відповідних документів (передаточного балансу або розподільного акту), які підверджують перехід прав та обовязків на спірне майно, колегія суддів дійшла висновку що позивачем не доведено, що спірне майно увійшло до обсягу майна, яке підлягало передачі позивачу на виконання рішення позачергової конференції, про яке зазначено вище.

Згідно ст.ст. 33,34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оскільки інше не передбачено законом, позов про визнання права підлягає задоволенню в разі подання позивачем доказів виникнення у нього відповідного права на підставах, визначених у главі 24 Цивільного кодексу України.

Зважаючи, що позивач не довів, що він є власником спірного майна, як наслідок, у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог про визнання права власності на кафе Вікторія, що розташоване за адресою: вулиця Леніна, будинок 96-В, село Наливайківка Макарівського району Київської області.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що позов є безпідставним, необґрунтованим, не підтверджується наявними матеріалами справи, а тому суд відмовляє в його задоволенні.

Відповідно до ст. 44-49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача у справі.

Враховуючи вищезазначене, керуючись статтями 22, 44, 49, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення та підписання, і може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Повний текст рішення складено 21.02.2017.

Головуючий суддя В.М. Антонова

Суддя Л.Я. Мальована

Суддя О.О. Христенко