ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" лютого 2017 р. Справа № 917/1062/16

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Ільїн О.В., суддя Гетьман Р.А., суддя Россолов В.В.

за участю секретаря судового засідання Новикової Ю.В.

за участю представників сторін:

позивач - не з'явився;

відповідач - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх. №3330П/1-35) на рішення господарського суду Полтавської області від 26 жовтня 2016 року по справі №917/1062/16

за позовом Лубенської міської ради в особі Управління з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради, м. Лубни Полтавської обл.

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Лубни Полтавської обл.

про стягнення 96402,60 грн збитків, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Полтавської області від 26 жовтня 2016 року по справі №917/1062/16 позовні вимоги задоволено. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Лубенської міської ради в особі Управління з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради 96402,60 грн збитків.

Відповідач з рішенням суду не погодився, звернувся до апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить його скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін як таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи.

У судове засідання позивач і відповідач не з'явились.

Позивач через канцелярію суду надіслав клопотання, в якому зазначив, що вважає рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим та просив розглядати справу за відсутності Лубенської міської ради в особі Управління з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради.

Відповідач через канцелярію суду надіслав клопотання, в якому просив відкласти розгляд справи у зв'язку з його перебуванням на стаціонарному лікуванні.

Судова колегія звертає увагу на те, що в матеріалах справи міститься витяг з договору доручення №02/01/17 про виконання (надання) правових послуг, з якого вбачається, що ФОП ОСОБА_1 та адвокат Шестаков О.В. уклали договір про надання правових послуг по захисту його прав у господарських судах України, в інших установах, підприємствах та закладах всіх форм власності при вирішенні питань, пов'язаних із розглядом господарської справи №917/1062/16.

Адвокат Шестаков О.В. 24.01.2017 року заявив клопотання, яким просив ознайомитись з матеріалами справи та відкласти розгляд справи, призначений на 26.01.2017 року у зв'язку з необхідністю подання додаткових доказів по справі.

ФОП ОСОБА_1 24.01.2017 року особисто заявляв клопотання, яким просив відкласти розгляд справи, призначений на 26.01.2017 року у зв'язку з тим, що відповідач припинив правовідносини з адвокатом Ступник С.В. та уклав договір доручення №02/01/17 про виконання (надання) правових послуг з адвокатом Шестаковим О.В.

Ухвалою апеляційного господарського суду від 26.01.2017 року розгляд справи відкладався на 14.02.2017 року саме за цієї підстави.

Через канцелярію суду 13.02.2017 року ФОП ОСОБА_1 заявив клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з перебуванням на лікуванні.

Адвокат ФОП ОСОБА_1 Шестаков О.В. також надіслав клопотання, в якому зазначив, що 14.02.2017 року приймає участь у судовому засіданні в апеляційному суді Полтавської області.

Відповідно до ст. 77 ГПК України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, зокрема, через нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу.

Відповідно до пункту 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.).

Слід також звернути увагу на те, що Господарським процесуальним кодексом України встановлений присічний строк для розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до статті 102 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення місцевого господарського суду розглядається у двомісячний строк з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження.

У даному випадку апеляційну скаргу було прийнято до провадження 14.12.2016 року, тобто строк розгляду апеляційної скарги по справи спливає 14.02.2017 року.

У зв'язку з чим, колегія суддів ухвалила клопотання відповідача про відкладення розгляду справи залишити без задоволення.

Враховуючи те, що явка представників сторін не була визнана обов'язковою, а також те, що його неявка не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників позивача і відповідача за наявними матеріалами у справі.

Розглянувши наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин та докази на їх підтвердження, юридичну оцінку, правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права та доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 ГПК України, колегія суддів встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 08 жовтня 2001 року на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого приватним нотаріусом Лубенського міського нотаріального округу Ставицькою Л.Г., ОСОБА_1 набув у власність 13/100 частину приміщень по АДРЕСА_1

На підставі заяви відповідача, згідно з рішенням Лубенської міської ради від 08.10.2002 року "Про вилучення та надання земельних ділянок для потреб підприємствам, установам, організаціям та громадянам - суб'єктам підприємницької діяльності" відповідачу була передана в оренду земельна ділянка по АДРЕСА_1 площею 0,0612 га за цільовим призначенням - землі іншої комерційної діяльності терміном на п'ять років.

В подальшому укладено відповідний договір оренди земельної ділянки від 21.10.2002 року.

На підставі клопотання відповідача, рішенням Лубенської міської ради від 16.04.2008 року "Про вилучення та надання земельних ділянок для користування юридичним і фізичним особам для різного цільового призначення" йому було поновлено договір оренди на вказану земельну ділянку терміном на п'ять років.

Цим же рішенням відповідача було зобов'язано в місячний термін укласти з міською радою договір оренди землі та зареєструвати його згідно чинного законодавства.

Однак, як зазначає позивач, договір оренди земельної ділянки за вказаною адресою не укладено, його державна реєстрація не проведена.

Відповідно до листа Лубенської ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області від 15.01.2016 року №114/10/16-18-17-02-39 відповідачем за період 2007 - 2011 роки було внесено орендної плати з фізичних осіб на загальну суму 16 265,48 грн. Інформацію за спірний період вказаний лист не містить.

Натомість, як вказує позивач, 23.06.2016 року Лубенська ОДПІ повідомила, що податкові декларації на 2013 - 2016 роки з плати за земельну ділянку по АДРЕСА_1 відповідач не подавав, орендна плата до місцевого бюджету не вносилась.

За зверненням Управління з питань комунального майна та земельних відносин до Управління Держгеокадастру у Лубенському районі щодо реєстрації земельної ділянки по вказаній адресі, була надана інформація листом від 04.02.2016 року, що земельна ділянка не зареєстрована. Технічна документація із землеустрою виготовлена, в Державному земельному кадастрі не зареєстрована.

14.03.2016 року комісія Управління з питань комунального майна та земельних відносин обстежила спірну земельну ділянку та встановила, що на ній знаходяться об'єкти нерухомого майна - магазини гуртової торгівлі, складське приміщення, які є власністю відповідача. За таких обставин комісія прийшла до висновку про фактичне використання відповідачем спірної земельної ділянки без належного оформлення.

Розмір збитків, визначений відповідним актом комісії по визначенню збитків власникам землі та землекористувачам від 16.03.2016 року та затверджений рішенням виконавчого комітету Лубенської міської ради від 23.03.2016 року №65.

Відповідача було запрошено на засідання вказаної комісії, що підтверджується рекомендованими листами, які повернулися без вручення з підстави закінчення строку для зберігання.

Внаслідок порушення відповідачем земельного законодавства, його бездіяльності відповідно до акту комісії по визначенню збитків власникам землі та землекористувачам від 16.03.2016 року, сума збитків становить 277 880,85 грн.

Позивач зазначає, що розмір заподіяних збитків визначено із застосування Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою КМУ від 19.04.1993 року №284 та Порядку визначення та відшкодування територіальній громаді міста Лубни в особі Лубенської міської ради збитків, заподіяних внаслідок порушення вимог земельного законодавства, затвердженого рішенням Лубенської міської ради від 14.02.2014 року, як не отримані доходи у вигляді орендної плати.

Підстави для настання цивільно-правової відповідальності за порушення земельного законодавства встановлено, зокрема, Земельним Кодексом України.

Згідно з ч. 2 статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки (п. "д" ч. 1 ст. 156 Земельного кодексу України).

За змістом статті 157 Земельного кодексу України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 року №284, відшкодуванню підлягають збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані. При цьому неодержаний доход - це доход, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачеві належить частина об'єктів нерухомого майна, що розташовані на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1

Позивач стверджує, що результатом бездіяльності відповідача щодо укладення договору оренди стало недоотримання місцевим бюджетом коштів. Розмір заподіяних збитків за користування земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_1 без оформлення договору оренди, за період з 01.07.2013 року по 16.03.2016 року становить 96 402,60 грн.

Згідно з п. 2 ч. 2 статті 22 Цивільного кодексу України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За змістом статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Аналогічну правову позицію було висловлено Пленумом Вищого господарського суду України у п. 3.8 Постанови № 6 від 17.05.2011 року, а саме те, що відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить:

1) наявність шкоди;

2) протиправну поведінку заподіювача шкоди;

3) причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача;

4) вину заподіювача шкоди.

Відповідач користувався земельною ділянкою без правовстановлюючих документів, що позбавило Лубенську міську раду права одержати дохід у вигляді орендної плати за землю, який вона могла б отримувати, якби її право не було порушено.

Заперечення відповідача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу та доповненнях до неї, спростовуються матеріалами справи, а вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також, якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Аналізуючи викладене, колегія суддів не знаходить правових підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 26 жовтня 2016 року по справі №917/1062/16 залишити без змін.

Повний текст постанови підписаний 20.02.2017 року.

Головуючий суддя Ільїн О.В.

Суддя Гетьман Р.А.

Суддя Россолов В.В.