ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

14 лютого 2017 року Справа № 905/3343/15

Вищий господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого суддіЄвсікова О.О.,
суддівКартере В.І.,
Кролевець О.А.,
розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецька будівельна компанія"
на ухвалуДонецького апеляційного господарського суду від 25.01.2016 (головуючий суддя Склярук О.І., судді Геза Т.Д., Ушенко Л.В.)
у справі№ 905/3343/15 Господарського суду Донецької області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль"
до1.Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "АЛЬТКОМ", м. Маріуполь Донецької області 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Донспецмонтаж", м. Донецьк 3. Товариства з обмеженою відповідальністю "Донбассжилстрой", м. Донецьк 4. Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранд", м.Донецьк 5. Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтком" Інвест-Строй", м. Донецьк 6. Публічного акціонерного товариства "Тельманівський кар'єр", с. Гранітне Донецької області 7. Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Дар", м. Керч, Автономна республіка Крим, 8. Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАЭМ", м.Донецьк 9. Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорстрой" (), м.Донецьк 10. Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорстрой" (), м.Донецьк 11. Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецька будівельна компанія", м. Донецьк 12. Товариства з обмеженою відповідальністю "Будкомплект", м.Донецьк
простягнення заборгованості 47854152,55 грн.,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 12.01.2016 на підставі п. п. 4, 6 ч.1 ст. 63 ГПК України повернуто зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецька будівельна компанія" до Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" про визнання договору № 12/01-03-3/1177 від 12.12.2013 неукладеним.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 25.01.2016 у справі №905/3343/15 відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Донецька будівельна компанія" у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецька будівельна компанія" на ухвалу Господарського суду Донецької області від 12.01.2016 у справі №905/3343/15 повернуто заявникові на підставі п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 97 ГПК України.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою апеляційного господарського суду, відповідач-11 звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить зазначену ухвалу суду апеляційної інстанції скасувати, а справу передати до апеляційного господарського суду для прийняття апеляційної скарги до розгляду.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, розглянувши касаційну скаргу та додані до неї документи, встановила наступне.

Ухвалами Вищого господарського суду України від 03.03.2016 та від 19.04.2016 у прийнятті касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецька будівельна компанія" в частині оскарження ухвали Господарського суду Донецької області від 12.01.2016 у справі №905/3343/15 відмовлено. Повернуто без розгляду касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецька будівельна компанія" в частині оскарження ухвали Донецького апеляційного господарського суду від 25.01.2016 у справі № 905/3343/15 на підставі п. 3, 4 ч. 1 ст. 111-3 ГПК України.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 24.06.2016 повернуто без розгляду касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецька будівельна компанія" на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 25.01.2016 у даній справі на підставі п. 3, 4 ч. 1 ст. 111-3 ГПК України.

Ухвалами Вищого господарського суду України від 20.09.2016, 07.11.2016, 20.12.2016 повернуто без розгляду касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецька будівельна компанія" на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 25.01.2016 у справі № 905/3343/15 на підставі п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 111-3 ГПК України.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 20.12.2016 касаційну скаргу на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 25.01.2016 повернуто скаржнику на підставі п. 3, 4 ГПК України, оскільки до касаційної скарги не додано належних доказів надсилання її копій відповідачу-1 у справі (Товариству з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "АЛЬТКОМ" за адресою: 87525, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Бахчиванджи, 2) та доказів сплати судового збору, як і доказів існування обставин скрутного фінансового становища товариства та відсутності можливості сплатити судовий збір у належному розмірі (1378,00 грн. за оскарження ухвали суду в 2016 році).

Відповідно до ч. 3 ст. 1113 ГПК України після усунення обставин, зазначених у пунктах 1, 2, 3, 4 і 6 частини першої цієї статті, касаційна скарга може бути подана повторно.

Скаржник всьоме звернувся 28.12.2016 (згідно штампом апеляційного суду на першому аркуші скарги) до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 25.01.2016, проте вкотре не виконав обов'язкових (на підставі ст. 45 ГПК України) вимог ухвал суду касаційної інстанції та не усунув обставин, зазначених у п. 3, 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України.

Водночас чинне процесуальне законодавство не передбачає можливості прийняття до розгляду тієї самої касаційної скарги, яка вже була повернута через невідповідність її змісту вимогам цього законодавства.

Відповідно ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Отже, виходячи з положень вищевказаного закону, суд може відстрочити, розстрочити або звільнити від сплати судового збору при врахуванні майнового стану скаржника, який останній повинен довести суду, надавши відповідні докази в розумінні ст.36 ГПК України.

Як роз'яснено в пп. 3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 р. № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. Особа, яка заявляє відповідне клопотання (зокрема про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору), повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Однак жодних доказів існування наведених обставин скрутного фінансового становища, а також відсутності можливості сплатити судовий збір у належному розмірі скаржником суду не надано.

Колегія суддів вважає, що скаржник не підтвердив доказами наявність підстав для звільнення товариства від сплати судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу суду, а тому не вбачає достатніх підстав для звільнення скаржника від такої сплати.

Оскаржувана ухвала прийнята та набрала законної сили 25.01.2016, отже останнім днем на подання касаційної скарги є 15.02.2016 (з урахуванням вихідного дня 14.02.2016).

Як встановлено судовою колегією, скаржник всьоме звернувся з касаційною скаргою лише 28.12.2016, що підтверджується відміткою апеляційного суду на першому аркуші скарги, тобто з пропуском строку на оскарження судового рішення.

У касаційній скарзі викладено клопотання, в якому заявник просить суд поновити строк на касаційне оскарження ухвали апеляційного господарського суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 ГПК України за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк. При цьому Господарський процесуальний кодекс України не пов'язує право суду відновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку.

Отже, у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені в обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку. Клопотання чи заява про відновлення процесуального строку повинна містити роз'яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення пропущеного строку на звернення зі скаргою, заявник посилається на положення ч. 3 ст. 111-3 ГПК України та зазначає, що після усунення недоліків скарги та надання доказів надсилання скарги іншій стороні у справі має право подати скаргу повторно. При цьому заявник стверджує, що не мав можливості раніше звернутися до суду із даною повторною скаргою.

Однак як встановлено колегією суддів до скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецька будівельна компанія" (без дати та номера), поданої до суду 28.12.2016, заявником вкотре не додано доказів надіслання копії скарги відповідачу-1 у справі - Товариству з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "АЛЬТКОМ" (м. Маріуполь Донецької області), а містяться лише докази надсилання поштового відправлення позивачу - Публічному акціонерному товариству "Райффайзен Банк Аваль" (фіскальний чек № від 27.12.2016). При цьому докази на підтвердження надсилання скарги позивачу були наявні і при попередньому зверненні заявника з касаційною скаргою.

Наведені скаржником обставини не є такими, що свідчать про наявність поважних причин пропуску процесуального строку на касаційне оскарження, оскільки попередні повернення касаційної скарги зумовлені саме неналежним оформленням її скаржником та неусуненням ним у повній мірі вказаних судом недоліків.

Причин пропуску строку для подання касаційної скарги, які мали б об'єктивний характер та свідчили б про існування дійсних перешкод для своєчасного подання належно оформленої касаційної скарги скаржником не наведено, а тому колегія суддів вважає, що можливість вчасного подання касаційної скарги на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 25.01.2016 у справі № 905/3343/15 з дотриманням вимог ст. 111 ГПК України залежала від волевиявлення самого скаржника.

За таких обставин, колегія суддів Вищого господарського суду України не вбачає підстав для задоволення клопотання заявника про поновлення строку на подання касаційної скарги, а тому згідно з приписами ст. 53 ГПК України скаржнику слід відмовити у відновленні пропущеного строку.

За таких обставин подана касаційна скарга та додані до неї документи підлягають поверненню заявнику.

Керуючись статтями 86, 111, пунктами 3, 4, 5 частини 1 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

У Х В А Л И В:

Відхилити клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецька будівельна компанія" про відновлення пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження ухвали Донецького апеляційного господарського суду від 25.01.2016 у справі № 905/3343/15.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Донецька будівельна компанія" касаційну скаргу на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 25.01.2016 у справі № 905/3343/15 та додані до неї документи без розгляду.

Головуючий суддя О.О. Євсіков
суддіВ.І. Картере
О.А. Кролевець