ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2017 р. Справа № 911/3501/16

Господарський суд Київської області у складі судді Бацуци В. М.

при секретарі судового засідання Белишевій А. В.

за участю представників учасників процесу:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність № 2-78 від 21.03.2016 р.);

від відповідача: ОСОБА_2 (довіреність № 106/408/1 від 25.05.2016 р.);

розглянувши матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства „Укртрансгаз, м. Київ

до Публічного акціонерного товариства „Факел, м. Фастів

про стягнення 535 500, 00 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ПАТ „Укртрансгаз звернулось в господарський суд Київської області із позовом до ПАТ „Факел про стягнення 535 500, 00 грн пені.

Позовні вимоги обґрунтовані позивачем неналежним виконанням відповідачем свого обовязку щодо виконання частини робіт 3-го етапу та 4-го етапу у строки, визначені Календарним планом до договору про закупівлю робіт за державні кошти № 101201225 від 22.12.2010 р., укладеним між Дочірнею компанією „Укртрансгаз НАК „Нафтогаз України та ВАТ „Факел.

Ухвалою господарського суду Київської області від 31.10.2016 р. порушено провадження у справі № 911/3501/16 за позовом Публічного акціонерного товариства „Укртрансгаз до Публічного акціонерного товариства „Факел про стягнення 535 500, 00 грн і призначено її розгляд у судовому засіданні за участю представників учасників процесу на 16.11.2016 р.

16.11.2016 р. за наслідками судового засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено розгляд справи на 30.11.2016 р.

30.11.2016 р. перед судовим засіданням до загальної канцелярії господарського суду від відповідача надійшло клопотання про зменшення неустойки № 106/895 від 30.11.2016 р., в якому він просить суд зменшити розмір заявленої позивачем пені до 5 000, 00 грн., обґрунтоване тим, що збитки кредитора від прострочення виконання є значно меншими, ніж заявлені до стягнення штрафні санкції, а підприємство відповідача працює із значною збитковістю.

30.11.2016 р. . перед судовим засіданням до загальної канцелярії господарського суду від відповідача надійшло заперечення на позов № 106/894 від 30.11.2016 р., в якому він просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

30.11.2016 р. у судовому засіданні судом оголошено перерву до 11.01.2017 р.

11.01.2017 р. у судовому засіданні судом оголошено перерву до 01.02.2017 р.

01.02.2017 р. у судовому засіданні судом оголошено перерву до 15.02.2017 р.

15.02.2017 р. у судовому засіданні представник позивача надав усні пояснення щодо своїх позовних вимог, позовні вимоги підтримав, вважає їх обґрунтованими і правомірними та такими, що підлягають задоволенню з підстав, зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні надав усні заперечення проти позову, просив суд зменшити розмір заявленої позивачем пені.

За наслідками судового засідання судом оголошено вступну і резолютивну частини рішення у даній справі.

Заслухавши пояснення представників учасників процесу, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд

ВСТАНОВИВ:

22.12.2010 р. між Дочірньою компанією „Укртрансгаз НАК „Нафтогаз України та ВАТ „Факел було укладено договір про закупівлю робіт за державні кошти № 101201225 (далі договір), відповідно до якого виконавець зобовязується у 2010-2012 роках виконати роботи, а замовник прийняти і оплатити такі роботи.

Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє в частині виконання робіт до 31.12.2012 р., а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (п. 10.1 договору).

30.10.2015р. сторонами укладено додаткову угоду від 30.10.2015р. №7, якою сторони внесли зміни у додаток 2 Технічне завдання (Календарний план виконання робіт), виклавши його у новій редакції. Так, згідно Календарного плану в редакції від 30.10.2015р. роботи мали виконуватись в чотири етапи, при чому строк виконання робіт 3 етапу, вартістю 3 100 000,00 грн. (сформована згідно пунктів 11, 12 рахунку ціни на розробку та впровадження на виробництві дослідно-промислового зразку АГРС-5, АГРС-10 та АГРС-30) був передбачений до 21.12.2015р. Строк виконання робіт 4 етапу вартістю 2 100 000,00 грн. (сформована згідно пунктів 13, 15 розрахунку ціни на розробку та впровадження на виробництві дослідно-промислового зразку АГРС-5, АГРС-10, АГРС-30) був передбачений до 31.12.2015р. Строк оплати був визначений протягом 45 днів з моменту підписання сторонами актів приймання-передачі робіт.

На виконання умов договору відповідачем було виконано для позивача роботи з порушенням погоджених сторонами строків, а саме частину робіт по 3-му етапу по АГРС-10, АГРС-30, загальна вартість яких складає 2 100 000, 00 грн (мали бути виконані у строк до 21.12.2015 р.), та повністю не виконано роботи по 4-му етапу ( мали бути виконані у строк до 31.12.2015 р.), загальна вартість яких складає 2 100 000, 00 грн

Рішенням господарського суду Київської області від 26.04.2016 р. у справі № 911/791/16 за позовом ПАТ „Укртрансгаз до ПАТ „Факел про зобовязання вчинити дії та стягнення 525 000, 00 грн позов задоволено частково і зобовязано ПАТ „Факел виконати умови договору про закупівлю робіт за державні кошти № 101201225 від 22.12.2010р. в частині виконання робіт етапу № 3 (в частині АГРС-10, АГРС-30) та етапу № 4 в обсягах, визначених Технічним завданням (додаток №1 до договору) та Календарним планом (додаток №2 до договору), присуджено до стягнення з ПАТ „Факел на користь ПАТ „Укртрансгаз 150 000,00 грн пені, 150 000,00 грн штрафу, 9 253,00 грн судового збору.

Вищезазначеним рішенням судом присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача пеню по 3-му етапу за період прострочення з 21.12.2015р. по 19.02.2016р. (вартість прострочених робіт 2 100 000, 00 грн, строк виконання до 21.12.2015р.), по 4-му етапу за період прострочення з 31.12.2015 р. по 19.02.2016 р. (вартість прострочених робіт 2 100 000,00 грн, строк виконання до 31.12.2015р.).

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.06.2016 р. рішення господарського суду Київської області від 26.04.2016 р. у справі № 911/791/16 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 13.09.2016 р. постанову Київського апеляційного господарського суду від 29.06.2016 р. у справі № 911/791/16 залишено без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 цього ж кодексу обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Суд вважає за необхідне зазначити, що вищевказані обставини були встановлені рішенням господарського суду Київської області від 26.04.2016 р. у справі № 911/791/16 за позовом ПАТ „Укртрансгаз до ПАТ „Факел про зобовязання вчинити дії та стягнення 525 000, 00 грн.

Отже, суд дійшов висновку, що вищевказані обставини є доведеними і не підлягають доказуванню на підставі ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України.

Як було зазначено вище, позивач у своїй позовній заяві просить суд стягнути з відповідача на свою користь пеню, передбачену договором про закупівлю робіт за державні кошти № 101201225 від 22.12.2010 р., за порушення строків виконання робіт по 3-му з 20.02.2016 р. по 21.06.2016 р. та по 4-му етапу з 20.02.2016 р. по 30.06.2016 р. на загальну суму 258 300, 00 грн та 277 200, 00 грн відповідно у відповідності до виконаного ним розрахунку.

З приводу вказаної позовної вимоги позивача суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу.

Частиною 1 ст. 530 цього ж кодексу закріплено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 цього ж кодексу порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У процесі розгляду справи судом встановлено, що за період дії договору та на його виконання відповідачем виконано свої зобовязання щодо виконання робіт по 3-му етапу з простроченням строків, що підтверджується Актом № 3/3 здавання-прийняття послуг 3-го етапу від 15.07.2016 р. та Актом № 3/2 здавання-прийняття послуг 3-го етапу від 08.08.2016 р., а також станом на 15.02.2017 р. не виконано свій обовязок в частині виконання робіт по 4-му етапу, що підтверджується відсутністю підписаного між сторонами акту здавання-прийняття послуг 4-го етапу за договором про закупівлю робіт за державні кошти № 101201225 від 22.12.2010 р.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 3) ч. 1 ст. 611 цього ж кодексу у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 549 цього ж кодексу передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Частиною 3 цієї ж статті встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 цього ж кодексу у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобовязання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобовязання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно ч. 6 ст. 232 цього ж кодексу нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Пунктом 7.3. договору передбачено, що за порушення строків виконання робіт відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі 0, 1 відсотка від вартості робіт, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується з відповідача штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості. Сплата пені та штрафу не звільняє відповідача від виконання робіт.

Розрахунок пені від суми основної заборгованості, виконаний позивачем, є вірним та становить 535 500, 00 грн.

Також, як було зазначено вище, відповідач у своєму клопотанні про зменшення неустойки № 106/895 від 30.11.2016 р. просить суд зменшити розмір заявленої позивачем пені до 5 000, 00 грн, обґрунтовуючи це тим, що збитки кредитора від прострочення виконання є значно меншими, ніж заявлені до стягнення штрафні санкції, а підприємство відповідача працює із значною збитковістю.

Згідно ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобовязання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Пунктом 3) ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання.

Враховуючи, що роботи по 3-му етапу відповідачем виконано до звернення позивача в суд із даним позовом, а також те, що в 2014, 2015 році господарська діяльність відповідача була збитковою, про що свідчать оприлюднені до загальних зборів акціонерів показники фінансово-господарської діяльності відповідача (витяг з друкованого видання Відомості Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку №5 від 22.03.2016р. додано до клопотання), те що у відповідача наявна значна заборгованість за кредитним договором № 8/2014-К від 16.05.2014 р., укладеним з АБ Кліринговий дім (підтверджується довідкою № 05-03/02/3206 від 15.11.2016 р.); а також те, що заявлені до стягнення з відповідача на користь позивача штрафні санкції є надмірно великими у порівнянні із збитками позивача, суд дійшов висновку, що наявні всі правові підстави для реалізації його права на зменшення розміру пені, заявленої позивачем з 535 500, 00 грн до 374 850, 00 грн, що становить 70 % від розміру пені, заявленої позивачем.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що рішенням господарського суду Київської області від 26.04.2016 р. у справі № 911/791/16 за позовом ПАТ „Укртрансгаз до ПАТ „Факел про зобовязання вчинити дії та стягнення 525 000, 00 грн, залишеним без змін постановами Київського апеляційного господарського суду від 29.06.2016 р. та Вищого господарського суду України від 13.09.2016 р., з цих же підстав і за цих же обставин було зменшено розмір пені, що підлягав стягненню в порядку п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, обставини справи, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача, з урахуванням суми пені від суми основної заборгованості, що була обґрунтовано заявлена позивачем у позовній заяві, поданій до господарського суду Київської області, і зменшена судом за наслідками розгляду справи.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства „Факел (ідентифікаційний код 04601469) на користь Публічного акціонерного товариства „Укртрансгаз (ідентифікаційний код 30019801) 374 850 (триста сімдесят чотири тисячі вісімсот пятдесят) грн 00 (нуль) коп. пені та судові витрати 8 032 (вісім тисяч тридцять дві) грн 50 (пятдесят) коп. судового збору.

3. Відмовити в задоволенні інших позовних вимог.

Суддя В.М.Бацуца

Повний текст рішення підписаний

23 лютого 2017 р.