ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2017 р.Справа № 916/1677/16
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Ярош А.І.,

Суддів: Лисенко В.А., Діброви Г.І.,

секретар судового засідання Молодов В.С.,

за участю представників сторін:

Від позивача - ОСОБА_1, довіреність № 1831, дата видачі : 10.11.16;

Від позивача - ОСОБА_2, довіреність № 1681, дата видачі : 27.10.16;

Від позивача - ОСОБА_3, довіреність № 1681, дата видачі : 27.10.16;

Від позивача - ОСОБА_4, довіреність № 1679, дата видачі : 27.10.16;

Від позивача - ОСОБА_5, довіреність № 1831, дата видачі : 10.11.16;

Від відповідача - ОСОБА_6, довіреність № 05-18/01, дата видачі : 03.01.17;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Українська залізниця»

на рішення господарського суду Одеської області від 07 листопада 2016 року

по справі №916/1677/16

за позовом Публічного акціонерного товариства « Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Українська залізниця»

до Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний»

про стягнення 2 026 507 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство Українська залізниця в особі регіональної філії Одеська залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця (далі Позивач) звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Державного підприємства Морський торговельний порт Южний (далі Відповідач) про стягнення 2026507 грн. у якості боргу за користування вагонами та зберігання вантажу у вагонах у січні 2016 року.

Рішенням господарського суду Одеської області від 07 листопада 2016 року по справі №916/1677/16 (колегія суддів у складі ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9О.) у задоволенні позову відмовлено повністю, з мотивів того, що акти про затримку вагонів форми ГУ-23а та ГУ-23, складені в односторонньому порядку, та облікова картка виконання плану перевезення вантажів із залізничного на водний транспорт за січень 2016 року, на які послався позивач, не є достатніми доказами на підтвердження позовних вимог, оскільки, як встановлено судом, матеріали справи не містять допустимих доказів на підтвердження саме причин затримки потягів на підходах до станції Берегова, якою протягом січня 2016 року не було складено актів загальної форми про накопичення вагонів відповідно до законодавства.

З огляду на те, що судом встановлено неправомірність нарахування сум плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажів у вагонах, тобто відсутність порушеного права Позивача, позовні вимоги не підлягають задоволенню з підстав їх необґрунтованості.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ПАТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Одеської області скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт вважає помилковим висновок суду про те, що акти ГУ-23 не містять обовязкових відомостей про час закінчення затримки вагонів та номери цих вагонів, не містять підпису представника вантажовласника.

Скаржник зазначає, що п.8 Правил користування вагонами та контейнерами містить зазначені вимоги саме щодо актів загальної форми, які засвідчують факт затримки вагонів на станції. Однак в даному випадку акти загальної форми про накопичення вагонів лише фіксують загальну кількість вагонів, які на час складання займають колії станції призначення згідно п.3 Правил. Підпис вантажовласника на цих актах не є обовязковим.

Також апелянт вважає невірним висновок суду про неповідомлення Порту про необхідність прибуття його представника для складання актів ГУ-23.

Залізниця наголошує, що 29.12.2015 року на адресу відповідача було надіслано телефонограму, а 30.12.15 лист з вимогою щоразу при невиконанні добової норми вивантаження у звітну добу направляти уповноваженого представника на станцію Берегова для підписання акту загальної форми, однак жодного разу представник відповідача не прибув.

На думку апелянта, факт прохання відповідача направити вагони на станцію Берегова для формування судової партії не свідчить про намір вивантажувати затримані вагони, та не звільняють від обовязку внесення плати за користування вагонами. Зі змісту копій повідомлень про затримку вагонів відповідачу було достовірно відомо про відсутність технічної можливості накопичення вагонів на станції Берегова через зайнятість колій вагонами, які з вини відповідача не були вивантажені у попередні доби.

Таким чином, обставини, зазначені відповідачем у телефонограмах, без прийняття ним заходів щодо збільшення обсягу вивантаження вагонів з метою звільнення колії станції призначення, не змінює обставин, які стали причиною затримання вагонів.

Скаржник зауважує, що ним надано до суду належні та допустимі докази, що є підставою для нарахування плати за користування та зберігання вагонів, складання інших документів не передбачено законодавством. Тому висновок суду про те, що облікової картки виконання плану перевалки вантажів недостатньо, є помилковим.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим та просить залишити його без змін.

Відповідно до вимог ст.85 ГПК України, в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.03.2013 між Позивачем (Залізниця) та Відповідачем (Порт) укладено Договір про обробку вагонів з вантажами № 1/230, відповідно до якого Залізниця здає/приймає, а Порт приймає/здає експортні, транзитні, імпортні вантажі, що перевозяться за участю морського (річкового), залізничного транспорту, а також господарські вантажі для Порту або для його контрагентів. Порт надає Залізниці перелік контрагентів, коди вантажоодержувачів і експедиторів, з якими він має договори. На станції - від імені Залізниці виступає Станція Берегова (Станція).

Згідно з п.3 договору, Залізниця і Порт зобовязуються дотримуватися технології робіт з приймання і видачі всіх вантажів, викладеної у цьому договорі, Єдиному технологічному процесі роботи Станції і Порта та інструкціях про порядок подачі та збирання вагонів і організації робіт, з питань: планування, інформаційного забезпечення, узгодження навантаження, розвантаження вагонів, подачі/прибирання вагонів, інших питань, повязаних з технологією роботи. Якісно і своєчасно, але не пізніше 5 діб, розслідувати надходячи та складені на відповідність Залізниці чи Порту комерційні ОСОБА_2 з доповненням всіх необхідних документів.

За умовами п.3.1 договору Порт зобовязується здійснювати місячне планування завозу і вивозу експортних, імпортних і транзитних вантажів, обсяг яких не повинен перевищувати узгодженого як в цілому, так і з окремої номенклатури вантажів, контролювати ритмічність завозу згідно з узгодженими обсягами; приймати всі узгоджені Портом експортні та транзитні вантажі та нести відповідальність за користування вагонами від моменту подачі Залізницею на фронти Порту під навантаження/розвантаження або приймально-здавальні колії до моменту здачі їх Залізниці (розділ 6 цього договору), нести перед Залізницею відповідальність відповідно до розділу 7; надавати Станції доручення на своїх працівників на право розкредитування перевізних документів на вантажі, які надійшли на адресу Порту; розкредитовувати перевізні документи на вантажі, що прибули, не пізніше 30 хвилин після предявлення Порту документів для розкредитування; передавати Станції інформацію про підхід суден з імпортом і для навантаження експорту, наявності суден на рейді і під обробкою в порту із зазначенням роду вантажу, його кількості, тоннажу судна, дати і часу постановки його до причалу, про наявність вантажу на складських площах та кількості, яка може бути прийнята на цю площу з виділенням по номенклатурі вантажів; подавати та узгоджувати зі станцією добовий план на подачу порожніх і навантажених вагонів під вантажні операції не пізніше 14 години попередньої лоби з виділенням вагонів, що обробляються за прямим варіантом; письмово інформувати Станцію про місце розвантаження вагонів з експортними або господарськими вантажами протягом 30 хвилин після розкредитування Портом вантажних документів для розмітки з наданням Станції копії натурних листів для диспетчера та прийомоздавача Станції; здійснювати своїми силами і засобами охорону вагонів на коліях Порту з моменту їх приймання і до передачі Залізниці з території Порту; у разі потреби - робити дозування вагонів, сплачуючи Станції за виконану маневрову роботу; надавати Станції письмову заявку на необхідну кількість вагонів з вантажами, які потребують перевірку маси вантажів по прибуттю на Станцію; робити розмітку в натурних листах для подавання вагонів на ваги порту; забезпечувати освітлення фронтів обробки вагонів не нижче встановлених норм, утримання та очищення колій і стрілочних переводів розташованих на коліях Порту відповідно до Правил технічної експлуатації залізниць України; спільно із Станцією своєчасно і якісно розслідувати всі випадки . недостачі, псування і пошкодження вантажів; виконувати за дорученням вантажовласників або експедиторів пломбування завантажених вагонів; інформувати Залізницю про вагони, що прибули в Порт поза планом завозу; додаткові плани на завезення експортних вантажів погоджувати із Залізницею; здійснювати навантаження та вивантаження вантажів у вагонах з додержанням вимог щодо забезпечення схоронності вагонів, згідно з міжнародним стандартом ГОСТ -22235.

Згідно з п.3.2 договору, Залізниця зобовязується регулярно надавати Порту попередню інформацію про підхід вагонів з вантажами із зазначенням роду вантажу, дати і часу прибуття на припортову станцію (в тому числі кількість покинутих поїздів, кількість вагонів за кодами вантажоодержувачів (експедиторів)); здійснювати подачу вагонів під вивантаження та навантаження за узгодженим з Портом добовим планом у кількості, передбаченій ЄТП роботи Станції і Порту; спільно з Портом планувати роботу з навантаження і розвантаження вагонів на наступну добу і аналізувати результати роботи за минулу; вести облік часу користування вагонами, переданими Порту, а також не прийнятих Портом вагонів і затриманих з вини Порту на Станції, згідно з добовим планом та правилами користування вагонами; по окремому замовленню Порту проводити додаткову перевірку маси вантажів з оплатою послуг за договірними тарифами, без участі представника залізниці; згідно замовлення Порту, проводити перевірку маси та кількості вантажу, видачу його Порту у випадках передбачених статтею 52 Статуту залізниць України та Правилам видачі вантажів, у розмірі 10% від кількості вагонів, які прибули одним поїздом, але не менше двох вагонів, які прибули одним поїздом, але не менше двох вагонів, з обовязковим оформленням комерційних актів і актів загальної форми у випадках передбачених статтею 129 Статуту залізниць України; за участь представника Залізниці при зважуванні та за маневрову роботу із розрахунку 0,5 годин за зважену групу вагонів Порт сплачує Залізниці збори згідно з Тарифним керівництвом №1; своєчасно здійснювати забирання з території Порту розвантажених та навантажених Портом вагонів; забезпечувати наявність на Станції і в Порту достатньої кількості номенклатури вантажів для забезпечення вагонами максимальної кількості вантажних фронтів Порту згідно узгодженого добового плану.

Згідно із пунктом 4.4 Договору норма вивантаження на кожну добу встановлюється добовим планом, який складається на підставі узгоджених місячних обсягів завозу вантажів у порт в АС Месплан і додатково узгоджених обсягів, виходячи із наявності вагонів в порту, на станції та на підходах до неї, рівномірно протягом доби у розмірі не менше переробної спроможності вантажних фронтів відповідно до ЄТП роботи станції і порту.

Окрім того, за умовами п.п. 6.8, 7.1, 7.4, 7.9 договору час подачі вагонів і час готовності до забирання їх проставляється у відомості плати за користування вагонами ф.ГУ-46 на підставі памятки про подавання/забирання вагонів ф.ГУ-45. Плата за користування вагонами Портом нараховується за час з моменту їхньої передачі Порту до моменту прийому Залізницею від Порту всієї партії замовлених та узгоджених Станцією і Портом вагонів з урахуванням часу затримки. Облік часу користування вагонами і контейнерами, поданими в Порт провадиться за памятками та відомостями плати за користування вагонами, Відомостями плати за закінчення користування контейнерами, які складаються на підставі памяток про подавання/забирання вагонів, памяток про видачу/приймання контейнерів, повідомлень про вантажні операції з вагонами, актів про затримку вагонів форми ГУ-23а та актів загальної форми ГУ-23. Відомості плати за користування вагонами складаються Станцією в трьох примірниках і підписуються представниками Станції і Порту. Вагони, що з вини Порту недозаявлені або недовивантажені проти добової норми вивантаження (пункти 4.3, 4.4 цього договору), а з вини Залізниці не подані на Станцію, а Станцією не подані на вантажні фронти, згідно заявок порту, оформляються ОСОБА_2 загальної форми з покладанням на Порт або Станцію відповідальності згідно з Правилами перевезень вантажів. За користування вагонами і контейнерами Порт сплачує Залізниці плату згідно з Розділом 5 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та повязані з ними послуги Тарифне керівництво №1 (далі Тарифне керівництво №1). За маневрову роботу, зберігання вантажів у вагонах, послуги і роботи, замовлені Портом, Порт сплачує збір згідно з Тарифним керівництвом № 1 з відповідними оголошеними Укрзалізницею коефіцієнтами підвищення. Збір за зберігання вантажів у вагонах нараховується згідно з пунктом 2 розділу 3 Тарифного керівництва №1.

Відповідно до п.9.10 договору, цей договір набирає чинності з 01.03.2013р. і діє до 01.03.2018р.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.06.2014р. №200 було утворено Публічне акціонерне товариство Українська залізниця. Додатком 1 до постанови затверджено перелік підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, на базі яких утворено Публічне акціонерне товариство Українська залізниця. До нього, зокрема, увійшло Державне підприємство Одеська залізниця (5).

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015р. №735 Питання публічного акціонерного товариства Українська залізниця, був затверджений статут ПАТ Укрзалізниця, відповідно до пункту 2 якого товариство є правонаступником усіх прав і обовязків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту, які реорганізовано шляхом злиття, згідно з додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014р. №200. Пунктом 12 Статуту закріплено, що товариство є юридичною особою з дня державної реєстрації.

Також, відповідно до статті 6 Закону України від 23.02.2012р. № 4442-VI Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування, товариство є правонаступником усіх прав і обов'язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту.

В свою чергу, 21.10.2015р. відповідно до чинного законодавства відбулася державна реєстрація ПАТ Українська залізниця (код ЄЛРПОУ 40075815). До даних про юридичних осіб, правонаступником яких є зареєстрована юридична особа увійшло, зокрема, Державне підприємство Одеська залізниця. Регіональна філія Одеська залізниця (код ЄДРПОУ ВП 40081200)значиться як відокремлений підрозділ юридичної особи ПАТ Укрзалізниця.

Згідно з витягом з протоколу № 1 засідання ПАТ Укрзалізниця датою початку фінансово-господарської діяльності товариства було визначено 01.12.2015р.

З наявних матеріалів справи вбачається, що в період з 02.01.2016 року по 31.01.16 року по станціям Одеської залізниці (Роздільна-Сортувальна, Трикратне, Колосівка, Кропивницька, Помічна, Мартинівська, Висоцьке, Чорноморська, Канатове, Вознесенськ) затримано 53 потяги з вагонами, відвантаженими на адресу ДП «МТП Южний», колії якого примикають до станції Берегова.

З матеріалів справи вбачається, що потяги затримувались на підставі наказів про затримку, через неможливість прийняття їх станцією призначення Берегова.

Згідно зазначених наказів станціями, на яких були затримані потяги, було складено акти про затримку вагонів форми ГУ-23а, в яких зазначалось про затримку вагонів з вантажем, власником якого є МТП Южний, через зайнятість фронтів вивантаження Державного підприємства Морський торгівельний порт Южний та відсутність технічної можливості накопичення вагонів на станції Берегова; а також складено акти загальної форми ГУ-23 з викладенням аналогічних обставин.

В актах за формою ГУ-23а зазначено час прибуття на станцію затримки, та час відправлення з неї, тобто завершення затримки потягу.

Про зазначені вище обставини станцією затримки потягу направлялись повідомлення про затримку вагонів на станцію Берегова Одеської залізниці, копію повідомлення направлялись до МТП Южний, якими повідомлено відповідача про затримку вагонів поїзду через неможливість прийняття їх вантажовласником.

Станцією Берегова складені Відомості плати за користування вагонами (форма ГУ-46), які не містять підписів працівника вантажовласника, Накопичувальні картки для додаткових зборів, крім штрафних сум (Форма ФДУ-92), до якої внесено плату за користування вагонами, а також збір за зберігання вантажів у вагонах, які також не підписана працівником вантажовласника.

В свою чергу, в період з 01.01.2016 року по 31.01.2016р. станцією Берегова складались акти загальної форми ГУ-23, відповідно до яких зазначалось про співвідношення фактичної наявності вагонів в ПОП при загальній місткості 349 умовних вагонів, та в СП при загальній місткості 340 умовних вагонів. у відповідності до узгодженого з ДП Морський торгівельний порт Южний плану підходу потягів, повідомлялось про відсутність можливості прийому потягів на час дії даного підходу.

Окремо станцією Берегова складались акти загальної форми ГУ-23, в яких зазначалось про неявку представника ДП «МТП Южний» кожного дня зі спірного періоду для підписання акта загальної форми ГУ-23.

За викладених обставин, позивач нарахував до сплати відповідачу 2 026 507 грн. за користування вагонами та зборів за зберігання вантажу у вагонах, несплата яких стала підставою для звернення до суду.

Статтею 908 ЦК України, яка кореспондується зі ст. 307 ГК України визначено, що перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтями 46, 47 Статуту залізниць України передбачено, що одержувач зобов'язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів встановлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Пунктом 93 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, встановлено, що порти зобов'язані приймати усі вагони, що надходять для перевалки. При цьому плата за користування нараховується також за вагони, які надійшли понад узгоджені обсяги розвантаження, а також за вагони, затримані на станції і на підходах до неї в очікуванні подачі через неприйняття їх портом.

Відповідно до ст. 119 Статуту залізниць України, за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під'їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

Статтею 129 Статуту залізниць України встановлено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Відповідно до пункту 3 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113, облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46 (додаток 1), Відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к (додаток 11), які складаються на підставі Пам'яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45 (додаток 2), Пам'яток про видачу/приймання контейнерів форми ГУ-45к (додаток 8), Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами (додаток 12), ОСОБА_2 про затримку вагонів форми ГУ-23а (додаток 3), ОСОБА_2 загальної форми ГУ-23 (додаток 6).

Відповідно до п. п. 4, 6 Правил користування вагонами і контейнерами, усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, що знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника. Відомості плати за користування вагонами складаються на вагони, що подаються під навантаження та вивантаження, є документами обліку часу перебування вагонів у пунктах навантаження та вивантаження та на під'їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами.

Відповідно до п. 8 Правил користування вагонами і контейнерами, у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Згідно з п. 12 Правил користування вагонами і контейнерами загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година. Причини, які є підставою для нарахування плати за користування вагонами в разі затримки їх на підходах до припортових станцій призначення, зазначаються в актах про затримку вагонів.

Пунктом 3 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334 передбачено, що акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу та вантажобагажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, зокрема затримки вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вивантаження (перевантаження) з причин, що залежать від одержувача, власника залізничної під'їзної колії, порту, підприємства.

Акт загальної форми підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання акта, але не менше як двома особами.

Відповідно до пункту 9 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, в редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 14.10.2014 № 513, за зберігання на місцях загального користування та на коліях станції відправлення вантажів, завантажених у вагони (контейнери), які простоюють в очікуванні оформлення перевезення (у тому числі під митним оформленням та з інших причин, не залежних від залізниці), збір сплачується з моменту ввезення вантажу на станцію до моменту закінчення затримки. Факт затримки вантажу засвідчується актом загальної форми.

Судова колегія не може погодитись з висновками суду першої інстанції про відсутність належних та допустимих доказів в обґрунтування позовних вимог, та доходить наступних висновків.

Згідно з пунктами 9 та 10 Правил користування вагонами і контейнерами, затвердженими Наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 р. № 113, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.03.1999 р. за № 165/3458, про затримку вагонів і контейнерів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ. Затримка вагонів і контейнерів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення оформлюється наказом залізниці, актом про затримку вагонів форми ГУ 23-а, що складається станцією затримки вагонів і підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання актів, але не менше як двома особами відповідно до пункту 3 Правил укладання актів. Усі дані, вказані в цьому акті, передаються станцією у "Повідомленні про затримку вагонів" на станцію призначення, яка повинна інформувати вантажовласника про затримку вагонів з його вини шляхом вручення копії такого "Повідомлення..." не пізніше двох годин після його отримання станцією призначення.

Облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акта про затримку вагонів, що складається станцією.

Станція призначення інформує вантажовласника про затримку вагонів з його вини, передаючи йому копію повідомлення про затримку вагонів не пізніше двох годин після його отримання телефонограмою, телеграфом, поштовим зв'язком, через посильних, факсом або іншим способом, установленим начальником станції за погодженням з вантажовласником.

Пунктом 7.1 Договору передбачено, що плата за користування вагонами портом нараховується за час з моменту їхньої передачі порту до моменту прийому залізницею від порту всієї партії замовлених та узгоджених станцією і портом вагонів з урахуванням часу затримки. Облік часу користування вагонами і контейнерами, поданими в порт, провадиться за Відомостями плати за користування вагонами. Відомості плати за закінчення користування контейнерами, які складаються на підставі Памяток про подавання/збирання вагонів. Памяток про видачу/приймання контейнерів, Повідомлень про вантажні операції з вагонами, ОСОБА_2 про затримку вагонів форми ГУ-23а та ОСОБА_2 загальної форми ГУ-23. Відомості плати за користування вагонами складаються станцією в трьох примірниках і підписуються представниками станції і порту. Вагони, що з вини порту недозволені або недовивантажені проти добової норми вивантаження (пункти 4.3, 4.4 договору), а з вини залізниці не подані на станцію, а станцією не подані на вантажні фронти згідно заявок порту, оформлюються ОСОБА_2 загальної форми з покладенням на порт або на станцію відповідальності згідно з Правилами перевезень вантажів.

Отже, з огляду на наведене, підставою для нарахування плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажів у вагонах є ОСОБА_2 загальної форми ГУ-23а про затримку вагонів із зазначенням в них часу (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номерів. При цьому, наявність ОСОБА_2 загальної форми ГУ-23 є обовязковою умовою й для складання Відомості плати за користування вагонами форми ГУ-46.

Судовою колегією встановлено, що акти про затримку вагонів форми ГУ-23а містять усі необхідні дані для обліку часу користування вагонами , а саме час прибуття вагонів на станцію затримки, час відправлення у годинах та хвилинах, номери вагонів, найменування вантажу, його власник, що не було взято до уваги судом першої інстанції.

При цьому, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність доказів зайнятості фронтів вивантаження в ДП МТП Южний та технічної неможливості накопичення вагонів на станції призначення.

Зайнятість прийомо-відправочних колій по станції Берегова згідно з технологічним процесом роботи станції планує поїзний диспетчер дирекції з урахуванням підводу під навантаження порожніх вагонів парку УЗ і власних, вагонів з вантажами на адресу підприємства, маневрової роботи, необхідності приймання навантажених маршрутів і ДП «Морський торгівельний порт «Южний», для чого необхідна наявність вільних колій станції.

Згідно п. 13.2.1 п. 14.2 Інструкції з руху поїздів і маневрової роботи на залізницях України, затвердженої наказом Міністерства транспорту та звязку України від 31.08.2005р. № 5076, приймання поїздів на станцію має проводитись на вільні колії, які призначені для цього технічно-розпорядчим актом станції.

Згідно з ч.1 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини у порушенні зобовязання доводить особа, яка порушила зобовязання.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з вимогами ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судова колегія зазначає, що доказами неможливості подання та накопичення вагонів на станції Берегова являються акти форми ГУ-23, що складались кожного дня зі спірного періоду, в яких зазначалось про відсутність можливості прийому потягів на час дії даного підходу (т.1 а.с.72-113).

Докази надсилання відповідачем телеграм на станції з вимогою підняття та подачі під вивантаження потягів, що були затримані судовою колегією не можуть бути прийняті в якості належних доказів по справі, оскільки вони містять вимогу про подачу вагонів не на колії МТП Южний, а на колії станції Берегова, які не власністю чи у розпорядженні Порту.

Колії відповідача примикають до станції Берегова, однак доказів заявлення вимоги про подачу вагонів на власні колії Порту матеріали справи не містять.

З наявної в матеріалах справи облікової картки виконання плану перевозки вантажів за січень 2016р. вбачається, що:

02.01.16р. середньодобова норма 550 вагонів, не вивантажено 26 вагонів;

04.01.16р. середньодобова норма 550 вагонів, не вивантажено 237 вагонів;

05.01.16р. середньодобова норма 550 вагонів, не вивантажено 213 вагонів;

06.01.16р. середньодобова норма 550 вагонів, не вивантажено 197 вагонів;

07.01.16р. середньодобова норма 550 вагонів, не вивантажено 100 вагонів;

08.01.16р. середньодобова норма 550 вагонів, не вивантажено 99 вагонів;

09.01.16р. середньодобова норма 550 вагонів, не вивантажено 97 вагонів;

10.01.16р. середньодобова норма 550 вагонів, не вивантажено 115 вагонів;

11.01.16р. середньодобова норма 550 вагонів, не вивантажено 92 вагонів;

12.01.16р. середньодобова норма 550 вагонів, не вивантажено 140 вагонів;

18.01.16р. середньодобова норма 550 вагонів, не вивантажено 502 вагонів;

19.01.16р. середньодобова норма 510 вагонів, не вивантажено 433 вагонів;

20.01.16р. середньодобова норма 537 вагонів, не вивантажено 322 вагонів;

21.01.16р. середньодобова норма 607 вагонів, не вивантажено 291 вагонів;

22.01.16р. середньодобова норма 607 вагонів, не вивантажено 325 вагонів;

30.01.196р. середньодобова норма 607 вагонів, не вивантажено 216 вагонів;

31.01.16р. середньодобова норма 607 вагонів, не вивантажено 107 вагонів.

За даних обставин, судова колегія вважає, що за відсутності згоди відповідача на прийняття вагонів на свою підїздну колію залізниця була позбавлена можливості виконати покладені на неї зобовязання за договором, тому посилання відповідача на те, що у залізниці була можливість подати спірні вагони на колії станції Берегова до уваги також не приймаються.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що облікова картка виконання плану перевалки вантажів з залізничного на водний транспорт являється лише підставою для нарахування штрафу за невиконання плану вивантаження (плану перевалки вантажів) і для встановлення наведених вище обставин її недостатньо.

Як зазначено вище, судовою колегією встановлено, що з облікової картки вбачається, яка середньодобова норма вивантаження вагонів повинна бути проведена портом, яка фактична кількість вивантажених вагонів, про що міститься підписи представників як станції так і порту.

Отже, судова колегія вважає, що вказана облікова картка містить фактичні відомості, необхідні для встановлення обставин даної справи та є належним доказом вини Порту систематичного порушення середньодобової норм вивантаження вагонів.

Доказів можливості прийняття Портом вагонів на власні колії матеріали справи не містять.

В даному випадку, Порт не навів належних та допустимих доказів наявності можливості прийняти вагони з вантажем на свої колії, в свою чергу, акти ГУ-23, складені відповідно до п.3 Правил складання актів та п.7.1 Договору, являються належними доказами зайнятості фронтів станції Берегова.

Отже, судова колегія доходить висновку, що належних доказів на підтвердження відсутності своєї вини у затримці спірних вагонів відповідачем не надано.

Крім того, про вищенаведені обставини неможливості прийняття вагонів з вини Порту, свідчать акти загальної форми ГУ-23, складені станцією Берегова (т.1 а.с.94-113).

Щодо відсутності підписів уповноваженого представника Порту на вказаних актах, судова колегія дійшла наступних висновків.

Станцією Берегова складались акти загальної форми ГУ-23, в яких зазначалось про неявку представника ДП «МТП Южний» кожного дня зі спірного періоду для підписання акта загальної форми ГУ-23.

З телефонограми №137 від 29.12.2015р. вбачається, що позивач просив відповідача у випадку невиконання портом добової норми вивантаження направити до станції Берегова уповноваженого працівника до 17:00 звітної доби для підписання актів загальної форми ГУ-23.

Також листом ПАТ «Укрзалізниця» Регіональної філії «Одеська залізниця» №759 від 30.12.2015 року повідомлено ДП «МТП «Южний» про те, що уповноваженими працівниками ДП «МТПЮ» постійно порушується пункт 7.1 Договору. Для недопущення подібних випадків позивач просить Порт щоразу (при невиконанні добової норми вивантаження) у звітну добу направляти уповноваженого представника на станцію Берегова для підписання акту загальної форми ГУ-23 (т.5 а.с.91, 92).

Таким чином, судова колегія вважає, що позивач належним чином повідомив відповідача про підписання актів загальної форми на станції Берегова о 17:00 кожної звітної доби у випадку невиконання відповідачем добової норми.

Отже, судова колегія зазначає, що матеріали справи містять належні та допустимі докази накопичення вагонів на станції Берегова з вини Порту, що призвело до затримки вагонів на підходах до станції призначення, а саме накази залізниці, акти про затримку вагонів форми ГУ 23-а, складені станцією затримки вагонів відповідно до п.п. 3, 10 Правил складання актів, із зазначенням усіх необхідних даних, зокрема, час початку та закінчення затримки вагонів, повідомлення про затримку вагонів, надіслані на станцію призначення, копії повідомлення, вручені вантажовласнику, акти ГУ-23 про накопичення вагонів та неможливість їх прийняття на станції призначення, відомості плати за користування вагонами, накопичувальні картки.

При цьому, відповідачем не доведено відсутність своєї вини у накопиченні вагонів.

Викладені вище обставини свідчать, що затримка вагонів на станціях підходу до станції Берегова мала місце з вини вантажоодержувача, яким не своєчасно забиралися вагони на свою підїздну колію, що призвело до скупченості вагонів на станції призначення Берегова, зазначених обставин не було досліджено судом першої інстанції.

Судова колегія відхиляє доводи відповідача про те, що ним вже сплачено штраф за невиконання плану вивантаження, оскільки вказаний штраф є самостійним видом відповідальності, а предметом даного спору є вимоги про стягнення плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу. Отже, сплата Портом штрафу за невиконання добової норми вивантаження не звільняє від обовязку сплачувати збори за користування вагонами та зберігання вантажу.

Тому судова колегія доходить висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу за час їх затримки з вини останнього обґрунтовані та підлягають задоволенню на загальну суму 2 026 507 грн.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Вищого господарського суду України у справах №№ 904/5778/13, 904/5819/13, 904/6846/13, 904/4628/16, 916/1539/16.

За таких обставин, перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав, передбачених ст.104 ГПК України, для скасування рішення суду першої та прийняття нового рішення, яким слід задовольнити позов акціонерного товариства « Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» в повному обсязі.

Керуючись ст.99, п.2 ст.103, 105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» задовольнити.

Рішення господарського суду Одеської області від 07 листопада 2016 року по справі №916/1677/16 скасувати.

Позов Публічного акціонерного товариства « Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» на користь Публічного акціонерного товариства « Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» 2 026 507,00 (два мільйони двадцять шість тисяч п'ятсот сім грн. 00 коп.) грн. плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу.

Доручити господарському суду Одеської області видати відповідні накази із зазначенням реквізитів сторін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови підписаний 14.02.17 року

Головуючий суддя А.І. Ярош

Суддя В.А. Лисенко

Суддя Г.І. Діброва