ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2017 року Справа № 914/2811/13
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддів:Іванової Л.Б. (доповідач), Гольцової Л.А., Губенко Н.М.,
розглянувши касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк"
на ухвалу та постанову Господарського суду Львівської області від 24.10.2016 Львівського апеляційного господарського суду від 06.12.2016
за скаргоюПублічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк"
на діїГоловного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України
у справі№ 914/2811/13 Господарського суду Львівської області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк"
доПублічного акціонерного товариства "Галич-Авто"
простягнення заборгованості
за участю представників сторін:

позивача: Гречан М.В., Грищенко І.С.

відповідача: не з'явилися

ВДВС: не з'явилися

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 24.10.2016 у справі № 914/2811/13 (головуючий суддя Щигельська О.І., судді Сухович Ю.О., Петрашко М.М.) залишено без розгляду скаргу Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк".

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 06.12.2016 (головуючий суддя Хабіб М.І., судді Матущак О.І., Скрипчук О.С.) ухвалу Господарського суду Львівської області від 24.10.2016 у справі № 914/2811/13 залишено без змін.

Не погоджуючись із вказаними судовими актами, Публічне акціонерне товариство "Брокбізнесбанк" звернулось з касаційною скаргою, в якій просить Вищий господарський суд України скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 24.10.2016 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 06.12.2016 у справі № 914/2811/13, передати справу на новий розгляд.

В касаційній скарзі заявник вказує на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, зазначаючи про те, що про порушення прав банку державним виконавцем скаржнику стало відомо 04.10.2016 з моменту отримання інформації з сайту системи електронних торгів арештованим майном, а тому скарга на дії державного виконавця була подана в межах строків, передбачених ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України.

20.02.2017 від Публічного акціонерного товариства "Галич-Авто" надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому відповідач просить залишити без змін ухвалу Господарського суду Львівської області від 24.10.2016 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 06.12.2016 у справі № 914/2811/13.

Сторони згідно з приписами статті 1114 Господарського процесуального кодексу України були належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду касаційної скарги, однак відповідач та ВДВС не скористалися передбаченим законом правом на участь у перегляді справи в касаційній інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у касаційній інстанції, обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових актів, вважає касаційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Місцевим та апеляційним господарськими судами під час розгляду справи встановлено, що 20.10.2016 на адресу Господарського суду Львівської області надійшла з Господарського суду Закарпатської області скарга № 7460 від 11.10.2016 на дії органу виконання, яка була помилково подана до Господарського суду Закарпатської області.

У скарзі Публічне акціонерне товариство "Брокбізнесбанк" просило визнати неправомірними дії державного виконавця щодо направлення заявки на реалізацію нерухомого майна боржника до ДП "СЕТАМ" від 09.08.2016; зобов'язати державного виконавця зняти з реалізації арештоване нерухоме майно боржника (адмінкорпус загальною площею 1799,4 кв.м.; станція технічного обслуговування загальною площею 4307,2 кв.м; прибудова (автомийка) загальною площею 44,9 кв.м.; компресорна майстерня загальною площею 623,3 кв.м.; прохідна загальною площею 26,1 кв.м., лот № 172950); зобов'язати державного виконавця скасувати заявку на реалізацію нерухомого іпотечного майна від 05.08.2016; зупинити реалізацію арештованого нерухомого майна боржника до розгляду справи по суті.

Судом першої інстанції, з позицією якого погодився апеляційний господарський суд, залишено без розгляду скаргу Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк".

Ухвала мотивована нормами статей 53, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, зокрема місцевий господарський суд виходив з того, що про направлення державним виконавцем заяви від 09.08.2016 на реалізацію нерухомого майна скаржнику стало відомо 20.09.2016 під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, а тому строк подання скарги слід відраховувати із вказаної дати і такий строк закінчився 30.09.2016, однак скаржником не заявлено про його відновлення.

Відповідно до частини 1 статті 121-2 Господарського процесуального кодексу України (в редакції та дату виникнення спірних правовідносин) скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Пунктом 9.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" передбачено, що встановлений у частині першій статті 121-2 Господарського процесуального кодексу України десятиденний строк для подання скарги є процесуальним і тому відповідно до вимог статті 53 ГПК може бути відновлений за наявності поважних причин його пропуску та на підставі заяви скаржника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в останній у вигляді клопотання. Скарга, пропущений строк подання якої не відновлений, залишається без розгляду, про що з посиланням на статті 53 і 121-2 ГПК судом без виклику сторін виноситься ухвала. Якщо ж скаргу було подано з пропуском згаданого строку без заяви про його відновлення, суд без виклику сторін виносить ухвалу про залишення скарги без розгляду, що не перешкоджає повторному поданню скарги із заявою про відновлення строку такого подання.

Відповідно до статті 53 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 50 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що процесуальні дії вчиняються у строки, встановлені цим Кодексом. У тих випадках, коли процесуальні строки не встановлено, вони призначаються господарським судом.

Строки для вчинення процесуальних дій визначаються точною календарною датою, зазначенням події, що повинна неминуче настати, чи періодом часу. В останньому випадку дію може бути вчинено протягом всього періоду.

Перебіг процесуального строку, обчислюваного роками, місяцями або днями, починається наступного дня після календарної дати або настання події, якими визначено його початок.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вказує у своїй скарзі Публічне акціонерне товариство "Брокбізнесбанк", 20.09.2016 при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження представнику банку стало відомо, що 09.08.2016 державний виконавець Сивокозов О.М. направив заявку на реалізацію нерухомого майна. Тобто, про вчинення органом виконання оскаржуваної дії скаржнику повинно було стати відомо 20.09.2016 і саме з цієї дати починається перебіг десятиденного строку на подання скарги, який закінчився 30.09.2016. Натомість скарга позивача від 11.10.2016 зареєстрована канцелярією Господарського суду Закарпатської області 17.10.2016.

Таким чином суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що скарга подана з пропуском встановленого строку та при цьому без клопотанням про його поновлення.

Враховуючи, що скаржником пропущений строк для подання скарги на дії органу державної виконавчої служби і клопотання про його поновлення скаржником не подано, суд першої інстанції, з позицією якого погодився апеляційний господарський суд, правомірно залишив вказану скаргу без розгляду, що не позбавляє скаржника можливості повторного звернення зі скаргою на дії виконавчої служби після усунення вищезазначених порушень.

Доводи Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" про те, що банк мав всі підстави вважати, що відповідно до оскаржуваної заяви на реалізацію нерухомого майна торги не проводяться, оскільки державним виконавцем було одночасно призначено рецензента майна і інформація про результати оцінки скаржнику не надходила, не спростовують вірний висновок судів попередніх інстанцій про початок перебігу строку на подання скарги.

Разом з тим, наведені скаржником обставини можуть враховуватися при визначенні поважності причин пропуску строку на подання скарги на дії державного виконавця.

Матеріали справи свідчать про те, що господарськими судами першої та апеляційної інстанції в порядку ст. 43, 101 Господарського процесуального кодексу України всебічно, повно і об'єктивно досліджено матеріали справи в їх сукупності і вірно застосовано норми процесуального та матеріального права.

Викладені у касаційній скарзі доводи скаржника обґрунтованих висновків судів попередніх інстанцій не спростовують та зводяться до заперечень щодо здійсненої судами оцінки доказів у справі та доведення інших обставин, ніж ті, що були встановлені судами попередніх інстанцій, в той час як згідно з вимогами ст. 111-7 Господарського процесуального кодексу України, касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

З огляду на встановлені судами обставини справи та з урахуванням наведених приписів процесуального закону, касаційна інстанція, перевіривши відповідно до ч. 2 ст. 111-5 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення в ухвалі суду першої інстанції та постанові суду апеляційної інстанції, дійшла висновку про відсутність підстав для їх зміни чи скасування.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111, 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Львівської області від 24.10.2016 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 06.12.2016 у справі № 914/2811/13 залишити без змін.

Головуючий суддя: Л. Іванова

судді: Л. Гольцова

Н. Губенко