ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06.02.2017 Справа № 905/3403/16

Господарський суд Донецької області у складі судді Мальцева М.Ю., при помічнику судді Романцової О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Комунального підприємства «Служба єдиного замовника» Авдіївської міської ради, м. Авдіївка, Донецька область

до відповідача: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Авдіївка, Донецька область

про стягнення 89094,15 гривень

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство "Служба єдиного замовника" Авдіївської міської ради, м. Авдіївка звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Авдіївка про стягнення 89094,15 грн.

Згідно даних автоматизованої системи документообігу суду господарським судом Донецької області було порушено провадження у справі №905/3986/14 за позовом Комунального підприємства "Служба єдиного замовника" Авдіївської міської ради, м. Авдіївка до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Авдіївка про стягнення заборгованості в розмірі 31947,72 грн., з яких основна сума боргу - 30976,11 грн., 971,61 грн. - пеня.

У зв'язку з проведенням активної фази антитерористичної операції у місті Донецьку, в тому числі у небезпечній близькості до місця розташування господарського суду, з метою безпеки суддів, працівників апарату суду та учасників судового процесу, у відповідності до наказу в.о. голови суду №37 від 07.07.2014р. господарський суд Донецької області в період з 8 липня 2014 року по 11 липня 2014 року призупинив свою роботу у повному обсязі. Аналогічне рішення було прийнято і щодо призупинення роботи суду з 15.07.2014 року (наказ голови суду від 14 липня 2014 року №38). Інформація про це містилася на офіційному сайті господарського суду Донецької області в мережі Інтернет http://dn.arbitr.gov.ua.

На сьогодні справи, що перебували в приміщенні господарського суду Донецької області через захоплення будівлі незаконними збройними формуваннями, є втраченими.

Отже, справа № 905/3986/14 є втраченою до закінчення судового розгляду.

Відповідно до п. 7.6. Постанови Пленуму Вищого господарського суду Донецької області № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" не підлягає відновленню справа, втрачена до закінчення судового розгляду. В такому разі заявник не позбавлений права на подання нової позовної заяви (іншого звернення, передбаченого ГПК) у загальному порядку. При цьому про втрату справи зазначається в ухвалі про порушення провадження у новій справі.

З огляду на вищевикладене справа № 905/3986/14 відновленню не підлягає, а позов Комунального підприємства "Служба єдиного замовника" Авдіївської міської ради, м. Авдіївка, Донецька область за вх.№ 1 від 19.08.2016р. розглядається судом, як новий позов, що подано у загальному порядку.

Позивач, Комунальне підприємство "Служба єдиного замовника" Авдіївської міської ради, м. Авдіївка звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Авдіївка про стягнення 89094,15 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на копію договору №29 нежилого приміщення комунальної власності територіальної громади м. Авдіївки, від 01.02.2013р, копію акту приймання - передавання нежилого приміщення від 01.02.2013р, копію рахунків до договору, копію акту звірки взаєморозрахунків.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 06.12.2016 р. порушено провадження по справі № 905/3403/16.

11.01.2017р. позивач, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без участі представника позивача.

Представники сторін у судове засідання не з'явилися, про причини неявки не повідомили.

Відповідач, який належним чином був повідомлений про час і місце слухання справи, в судове засідання не з'явився, витребуваних документів не надіслав, тому відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Представники позивача та відповідача клопотання щодо фіксації судового процесу не заявляли, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розгляд справи на підставі ст.77 Господарського процесуального кодексу України відкладався.

ВСТАНОВИВ:

01.02.2013р. між Комунальним підприємством «Служба єдиного замовника» Авдіївської міської ради (далі - орендодавець, позивач) та фізичною особою ОСОБА_1 (далі - орендар, відповідач) було укладено договір оренди №29 нежитлового приміщення комунальної власності територіальної громади. м. Авдіївка( далі - договір).

Відповідно до 1.1. Орендодавець на підставі розпорядження Авдіївського міського голови від 29.10.2012 №230 «Про договори оренди по КП" СЕЗ "Авдіївської міської ради" передає, а орендар приймає в оренду нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1, під виробничу діяльність (виготовлення ковбасних виробів) (далі - об'єкт оренди).

Цей договір визначає взаємовідношення сторін по тимчасовому платному використанню орендарем об'єкта оренди (п.1.2 договору).

Об'єктом оренди є нежитлове приміщення площею 163,1 кв.м. Технічний стан об'єкта оренди на дату передачі його орендарю, визначається в акті приймання - передачі об'єкта оренди, який є невід'ємною частиною цього договору (додаток №1). Об'єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади м. Авдіївка і знаходиться на балансі комунального підприємства «Служба єдиного замовника» Авліївської міської ради (п.п.2.1,2.2,2.3 договору).

Відповідно до п.п. 3.1-3.6. договору, орендар своєчасно і у повному об'ємі у строк до 15-го числа наступного місяця зобов'язаний оплачувати виставлені рахунки за використання нежилим приміщенням на розрахунковий рахунок орендодавця. Вартість 1 кв.м. площі, що орендується визначається відповідно до Методики розрахунку та порядку використання плати за оренду майна комунальної власності територіальної громади міста, затвердженої рішенням Авдіївської міської ради від 13.09.2012р. №6/27-775. Щомісячний платіж визначається відповідно до рахунку (додаток №1), що є невід'ємною частиною цього договору і складає 3363,94 грн. без ПДВ. Розмір орендної плати може бути змінений за вимогою однієї із сторін у випадку зміни Методики розрахунку та порядку використання орендної плати, цін, тарифів, балансової вартості і у інших випадках, відповідно діючого законодавства. У випадку не підписання орендарем даних змін, орендодавець може розірвати договір в односторонньому порядку. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом корегування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за звітний місяць, у відповідності з прийнятою Методикою. Орендна плата вноситься Орендарем, починаючи з моменту підписання договору і акту прийому-передачі. Останнім днем сплати орендної є момент підписання сторонами акту прийому-передачі при поверненні об'єкта оренди Орендодавцю

Згідно з п.4.2. договору орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Відповідно до п.8.3. Договору, у всіх випадках,передбачених договором, сторони керуються Законом України «Про оренду державного та комунального господарства», Господарським кодексом України та іншими законодавчими актами.

Строк дії договору встановлюється з 01.02.2013р. і діє до 01.12.2015р. (п.9.1. договору).

Сторонами був підписаний акт приймання - передавання нежилого приміщення від 01.02.2013р.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає вимоги позивача до відповідача такими, що підлягають частковому задоволенню, враховуючи наступне.

Враховуючи статус об'єкту оренди, сторін та характер правовідносин між ними, останні (правовідносини) регулюються насамперед відповідними положеннями Господарського і Цивільного кодексів України, Законом України «Про оренду державного та комунального майна» та умовами укладеного між ними договору.

Згідно ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають зокрема з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України.

Як встановлено ч. 1 ст. 2, ч. 3 ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», ч. 1 ст. 283, ч. 3 ст.285 Господарського кодексу України та ст.ст.759, 762 Цивільного кодексу України за користування майном на умовах оренди орендар (наймач) має сплачувати орендну плату.

Отже, в контексті зазначених норм укладений між позивачем та відповідачем договір є належною підставою для виникнення у останнього грошових зобов'язань, визначеного його умовами.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ч. 1 ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та ч. 1 ст. 286 Господарського кодексу України орендна плата вноситься орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності.

При цьому, приписи ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

Таким чином, відповідач не мав правових підстав ухилятися від сплати орендної плати згідно визначених умов договору.

Згідно п.п.1, 5 ст.762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму, та вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

У розумінні ст. 610 Цивільного кодексу України невиконання або неналежне виконання зазначених зобов'язань відповідачем є їх порушенням.

За змістом ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та на вимогу кредитора має сплатити суму боргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України та ст.599 Цивільного кодексу України за загальним правилом зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Між тим, відповідачем не були виконані грошові зобов'язання за договором з липня 2013р. по квітень 2015р. включно, не погашена заборгованість з орендної плати у розмірі 88416,36 грн., відповідно до ст. 7 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014р. № 1669-VII, скасовано на період проведення антитерористичної операції орендну плату за користування державним та комунальним майном суб'єктам господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції.

Зазначена норма права є нормою прямої дії і не потребує додаткового надання сертифіката про засвідчення форс-мажорних операцій.

Зазначеним законом, що є спеціальним, дія якого поширюється лише на певне коло суб'єктів, визначаються тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють або здійснювали господарську діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Пунктом 5 ст. 11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону Кабінету Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону доручено затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року N 405/2014, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення.

Пунктом 1 Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 р. N 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» встановлено, що на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком, до п.п. 2 розділу 1 включено м. Авдіївка (Авдіївська міська рада).

Висновки суду про часткову відмову у задоволені позову в частині стягнення заборгованості з орендної плати, відмову у задоволенні пені та штрафу, ґрунтуються в тому числі на положеннях інших вимог законодавства, що мають бути застосовані до спірних правовідносин.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» район проведення антитерористичної операції - визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція.

Наказом Антитерористичного центру при Службі Безпеки України від 07.10.2014 року № 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» до таких районів віднесено, зокрема, Донецьку область без будь-яких виключень, тобто факт проведення на території Донецької області в цілому антитерористичної операції є доведеним.

Крім того, при прийнятті цього рішення суд керується принципом розумності та справедливості, що в контексті розглядуваної справи та загальновідомого факту про проведення антитерористичної операції, зокрема на території міста Авдіївки дає суду підстави застосувати до спірних правовідносин положення ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», адже той факт, що місто Авдіївка, Донецької області відноситься до населених пунктів, на території яких проводилася АТО жодних сумнівів не визиває.

Отже, з урахуванням вищевикладеного та визначеної компетентним органом території проведення антитерористичної операції та терміну її проведення, норми ст.7 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» щодо введення мораторію на нарахування орендної плати за користування державним майном підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

З огляду на викладене, нараховані позивачем: заборгованість з орендної плати та штрафні санкції (пеня та штраф) не підлягають стягненню за період з 14.04.2014 року, тому не підлягають задоволенню цій частині, суд частково задовольняє вимоги про стягнення заборгованості з орендної плати в розмірі 26152,86 грн.

Відповідно до п.6.2. Договору , встановлено, що за несвоєчасне внесення рахунків по орендній платі орендарю нараховується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочки, але не більше 100% від суми боргу.

Позивач, просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 231,06 грн. за період з 01.10.2013р. по 30.11.2013р., з 01.01.2014р. по 30.04.014р., яка підлягає задоволенню у розмірі 199,72 грн., за період з 01.10.2013р. по 30.11.2013р. у розмірі 49,61 грн., та з 01.01.2014р. по 13.04.2014р. у розмірі 149,98 грн. Всього у розмірі 199,59 грн.

Відповідач не представив суду доказів перерахування боргу у сумі 26352,45 грн., в зв'язку з чим господарський суд робить висновок, що борг не погашений до теперішнього часу.

Факт заборгованості відповідача в сумі 26352,45 грн. підтверджено матеріалами справи, тому вимоги позивача в цій сумі обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню.

Згідно приписів ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ст.33 ГПК України).

Статтею 36 ГПК України встановлено, що письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до вимог передбачених ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Судові витрати підлягають стягненню в порядку, що передбачений ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 11, 509, 526,525, 530,610,625,629,762,625 Цивільного кодексу України, ст. ст.173-175,193,283,285,286 Господарського кодексу України, ст. ст. 32,33,36,43,49, 81-1, 82-85 господарський суд,-

В И Р I Ш И В:

Позовні вимоги комунального підприємства «Служба єдиного замовника» Авдіївської міської ради Донецької області, м. Авдіївка, Донецька область до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Авдіївка, Донецька область про стягнення 89094,15грн. задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, (86060, АДРЕСА_2 код НОМЕР_1) на користь комунального підприємства «Служба єдиного замовника» Авдіївської міської ради Донецької області (86065, Донецька область, м. Авдіївка, вул. Молодіжна, б.3, р/р 9268 філії «КіївСіті» м. Києва ПАТ КБ «ПриватБанк», МФО 380775, ), заборгованість у розмірі 26352,45 грн., з яких 26152,86 грн.- основна заборгованість, 199,59грн.- пеня та судові витрати у розмірі 407,59 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набуття рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття (складання).

Вступну та резолютивну частини рішення

оголошено в судовому засіданні 06.02.2017 р.

Повне рішення складено 10.02.2017 р.

Суддя М.Ю. Мальцев