КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" лютого 2017 р. Справа№ 911/4868/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Власова Ю.Л.

суддів: Гончарова С.А.

Корсакової Г.В.

при секретарі судового засідання Вага В.В.

за участю представників:

від позивача: Братченко А.В.,

від відповідача: Іщенко Д.Ю.,

від третьої особи: не з'явився,

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укренергобудмеханізація" на рішення Господарського суду Київської області від 17.11.2016р. у справі №911/4868/14 (головуючий суддя Щоткін О.В., судді Горбасенко П.В., Христенко О.О.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк"

до Публічного акціонерного товариства "Укренергобудмеханізація",

третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Тера",

про стягнення 133410,96 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до місцевого господарського суду з позовом до Відповідача про стягнення 133410,96 грн заборгованості за кредитним договором про відкриття кредитної лінії від 30.07.2007р. №89/2007, з яких: 123410,96 грн заборгованості по процентам, нарахованої за період з 28.12.2010р. по 15.10.2014р., 10000,00 грн заборгованості по комісії, нарахованої за період з 01.08.2010р. по 01.10.2014р.

Рішенням господарського суду Київської області від 23.03.2015р. у справі №911/4868/14, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.06.2015р., задоволено позовні вимоги. Присуджено до стягнення з Відповідача на користь Позивача 123410,96 грн заборгованості по процентам за користування кредитом, 10000,00 грн заборгованості по комісії за обслуговування кредитом та 2668,21 грн судового збору.

Постановою Вищого господарського суду України від 20.08.2015р. рішення суду першої інстанції від 23.03.2015р. та постанову апеляційної інстанції від 10.06.2015р. скасовано та направлено справу на новий розгляд.

28.10.2015р. до місцевого суду від Позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій Позивач просив стягнути з Відповідача заборгованість в розмірі 173042,13 грн, з яких: 162242,13 грн відсотків за користування кредитом за період з 28.12.2010р. по 15.10.2014р., 10800,00 грн комісії за період з 07.09.2011р. по 01.04.2014р. у зв'язку з неналежним виконанням Відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором про відкриття кредитної лінії від 30.07.2007р. №89/2007.

Враховуючи норми ст.22 Господарського процесуального кодексу України вказана заява була прийнята місцевим судом до розгляду.

Рішенням Господарського суду Київської області від 17.11.2016р. у справі №911/4868/14 позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Вирішено стягнути з Відповідача на користь Позивача 162242,13 грн відсотків за користування кредитом, 10800,00 грн комісії, 3262,67 грн судового збору.

Рішення мотивовано тим, що Відповідач не надав суду доказів, які б свідчили про повне виконання зобов'язань за договором №89/2007від 30.07.2007р., а тому місцевий суд прийшов до висновку щодо обґрунтованості та доведеності позиції Позивача, у зв'язку з чим 162242,13 грн відсотків за користування кредитом та 10800,00 грн комісії підлягають задоволенню в повному обсязі.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням Позивач звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Чернігівської області від 29.11.2016р. скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у зв'язку із списанням заборгованості Позивачем у Відповідача відсутня вказана заборгованість, що підтверджується розпорядженнями Позивача від 30.06.2011р. та 07.09.2011р., а також рішенням правління Позивача №493 від 24.12.2010р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.12.2016р. (з врахуванням ухвали від 27.12.2016р., яка є невід'ємною частиною ухвали від 09.12.2016р.) апеляційну скаргу Відповідача прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 24.01.2017р.

05.01.2017р. Позивач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив рішення місцевого суду залишити без змін.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.01.2017р. відкладено розгляд скарги на 07.02.2017р.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, заслухавши пояснення Сторін, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, суд встановив:

30.07.2007р. між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком, правонаступником якого є Позивач та ВАТ "Укренергобудмеханізація", правонаступником якого є Відповідач, укладено кредитний договір №89/2007 із змінами та доповненнями до нього.

Відповідно до п.2.1 договору Позивач зобов'язується надати Відповідачу кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії у сумі, яка не може перевищувати 500000,00 грн (ліміт кредитної лінії), на умовах, встановлених цим договором, далі кредит або кредитна лінія, а Відповідач зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, встановлені цим договором.

Відповідно до п. 2.2. договору (в редакції укладених до нього договорів про внесення змін) дата остаточного повернення всіх отриманих в межах кредитної лінії сум кредиту - 01 серпня 2009р., повернення кредиту повинно здійснюватися Відповідачем частинами у відповідності до наступного графіку: ІІІ квартал 2007р. - 62500,00 грн, IV квартал 2007р. - 62500,00 грн, І квартал 2008р. - 62500,00 грн., ІІ квартал 2008р. - 62500,00 грн, ІІІ квартал 2008р. - 62500,00 грн, IV квартал 2008р. - 62500,00 грн, І квартал 2009р.- 62500,00 грн, ІІ квартал 2009р. - 62500,00 грн. У разі несвоєчасної сплати плати за кредит відповідно до п.3.2, 3.3 цього договору, датою остаточного повернення всіх коштів за кредитною лінією є шістдесятий календарний день від дня нарахування плати за кредит, яка несплачена у встановлений цим договором строк, але не пізніше дати остаточного повернення всіх отриманих в межах кредитної лінії сум кредиту.

Згідно з п. 3.2 договору проценти нараховуються банком за користування кредитом на суму фактичної заборгованості та сплачуються Відповідачем виходячи з процентної ставки 19% річних. Вказаний пункт змінено договором про внесення змін від 02.03.2009р., згідно якого сторонами передбачено, що проценти за користування кредитом нараховуються банком на суму фактичного щоденного залишку заборгованості та сплачуються Відповідачем, виходячи із ставки 23% річних; Відповідач зобов'язується до 01.04.2009р. перевести свої грошові потоки в Позивача, а в разі невиконання цієї умови проценти нараховуватимуться у розмірі 26% річних.

Згідно з п.3.3 договору за управління кредитом у формі кредитної лінії Відповідач сплачує банку комісійну винагороду у розмірі 200,00 грн. Комісійна винагорода за управління кредитною лінією нараховується Позивачем в останній робочий день місяця за період з першого по останній календарний день поточного місяця, а також в день остаточного повернення поточного рахунку Відповідача №0418, 0418, 0418 в філії "Відділення Промінвестбанку в м. Вишгород Київської області", код банку 321143 на рахунок №0903, відкритий Позивачем в філії "Відділення ПромІнвестБанку в м. Вишгород Київської області", код банку 321143.

Відповідно до п.3.12.1, 3.12.2 договору позичальник зобов'язується направити на поточні рахунки в банку 100% доходу від реалізації. При зменшенні частки надходжень на поточний рахунок Відповідача у банку проти передбаченого на кожних 50% плата за кредит зростає на 1% річних. Відповідач зобов'язується в договорах поставки з покупцями своєї продукції вказувати реквізити своїх рахунків в банку (в необхідних випадках укласти додаткові угоди) та надавати Позивачу інформацію для перевірки виконання цього зобов'язання.

Згідно п.4.2.2 договору, Відповідач зобов'язаний своєчасно сплачувати відсотки за користуванням кредитом та відсотки за неправомірне користування кредитом на умовах та в порядку, передбачених цим договором, а також суми передбаченої цим договором неустойки.

Відповідно до п.6.6 договору останній діє до повного повернення Відповідачем отриманих сум кредитних коштів, сплати у повному обсязі процентів за користування ним та повного виконання Відповідачем будь-яких інших грошових зобов'язань, прийнятих ним на себе згідно умов цього договору.

30.06.2011р. між ВАТ "Укренергобудмеханізація", правонаступником якого є Відповідач, та Третьою особою було укладено договір доручення №27, згідно якого Відповідач доручає, а Третя особа бере на себе зобов'язання від імені та за рахунок Відповідача здійснювати розрахунки з Позивачем за кредитним договором про відкриття кредитної лінії №89/2007 від 30.07.2007р. та кредитним договором про відкриття кредитної лінії №23/20077 від 01.03.2007р., укладеними між Відповідачем та Позивачем.

Відповідно до умов договору доручення Третя особа зобов'язана виконати дане доручення шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Позивача в межах необхідних для належного виконання Відповідачем зобов'язань за кредитним договором про відкриття кредитної лінії №89/2007 від 30.07.2007р. та кредитним договором про відкриття кредитної лінії №23/2007 від 01.03.2007р., у свою чергу Відповідач зобов'язаний забезпечити Третю особу засобами та документами, необхідними для виконання доручення за даним договором, в тому числі видати Третій особі довіреність на вчинення юридичних дій від імені Відповідача.

Як встановлено рішенням Господарського суду Київської області від 15.09.2010р. у справі №21/163-10 та постановою Київського апеляційного господарського суду від 30.11.2010р. у даній справі Відповідач своїх зобов'язань за кредитним договором №89/2007 від 30.07.2007р. належним чином не виконував, у зв'язку з чим з Відповідача на користь Позивача було стягнуто 125000 грн заборгованості по сплаті кредиту, 24139,38 грн заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом за період з жовтня 2009р. по липень 2010р., 1225,79 грн пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом, 877,96 грн заборгованості по сплаті комісії за управління кредитом за період з березня по липень 2010р., 18,75 грн пені за прострочення сплати комісії за управління кредитом.

При попередньому розгляді справи №911/4868/14, місцевий та апеляційний суди встановили, що у зв'язку з невиконанням Відповідачем умов договору щодо переведення до 01.04.2009р. всіх грошових потоків в ПромІнвестБанк, банком з 01.04.2009 було застосовано процентну ставку у розмірі 26% річних за користування кредитними коштами, про що Відповідача повідомлено листом від 19.08.2009 № 02-05/164.

Також вказаними судами встановлено, що Третя особа на виконання договору доручення від 30.06.2011р. №27 перерахувала Позивачу грошові кошти в розмірі 91538,41 грн платіжним дорученням від 06.09.2011р. та в розмірі 60000,00 грн платіжним дорученням від 30.06.2011р.

За умовами договору доручення від 30.06.2011р. №27 Третя особа була зобов'язана перерахувати грошові кошти по двом кредитним договорам - від 30.07.2007р. № 89/2007 та від 01.03.2007р. № 23/2007. При цьому, у призначеннях платежу платіжних доручень від 30.06.2011р. та від 06.09.2011р. було зазначено кредитний договір від 01.03.2007р. №23/2007, який не є підставою поданого позову у справі №911/4868/14.

Скасовуючи рішення попередніх двох інстанцій, Вищий господарський суд України у своїй постанові від 20.08.2015р. зазначив, що судами не було досліджено правомірності розподілу банком отриманих коштів та не зарахування вказаних коштів відповідно до призначення платежу. А розрахунок заборгованості, наданий Позивачем, здійснено з урахуванням коштів, сплачених Відповідачем як плата за кредитний договір №23/2007 від 01.03.2007р., тобто судами здійснено розрахунок заборгованості з врахування проплат, які Позивач зарахував в погашення заборгованості за договором, не зазначеним в призначенні платежу.

Вказані обставини були досліджені в рішенні Господарського суду Київської області від 26.11.2015р. у справі №911/4870/14, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 26.04.2016р. та постановою Вищого господарського суду України від 06.07.2016р.

Вищенаведеними рішеннями судів встановлено, що на виконання постанови Вищого господарського суду України від 25.06.2015р., Позивачем здійснено нові розрахунки заборгованості Відповідача за договором №23/2007 від 01.03.2007р. з відкоригованим погашенням у відповідності до п.3.4 вказаного договору.

Таким чином, було встановлено, що грошові кошти у розмірі 91538,41 грн, які поступили 06.09.2011р. року згідно нового розрахунку Позивача направлені виключно на погашення заборгованості по кредитному договору №23/2007 від 01.03.2007р.

Відповідно до ст.35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як підтверджується матеріалами справи, Відповідач рішення Господарського суду Київської області від 15.09.2010р. по справі №21/163-10, яким стягнуто з Відповідача заборгованість за кредитним договором №89/2007 від 30.07.2007р. не виконав, у зв'язку з чим у Відповідача перед Позивачем виникла заборгованість по процентам - 123410,96 грн, нарахована за період з 28.12.2010р. по 15.10.2014р., заборгованість по комісії - 10000,00 грн, нарахована за період з 01.08.2010р. по 01.10.2014р.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що апеляційна скарга Відповідача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Згідно з ст.525, 526, 629 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.2 ст.1056-1 Цивільного кодексу України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно з ч.1 ст.1089 Цивільного кодексу України за платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту.

Відповідно до ч.1 ст.528 Цивільного кодексу України виконання обов'язку може бути покладено боржником на іншу особу, якщо умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства або суті зобов'язання не випливає обов'язок боржника виконати зобов'язання особисто. У цьому разі кредитор зобов'язаний прийняти виконання, запропоноване за боржника іншою особою.

Таким чином, з врахуванням встановлених обставин Позивачем здійснено новий розрахунок заборгованості Відповідача, яка складає 173042,13 грн, з яких 162242,13 грн відсотків за користування кредитом за період з 28.12.2010р. по 15.10.2014р. та 10800,00 грн комісії за період з 07.09.2011р. по 01.10.2014р.

Як вбачається з матеріалів справи Відповідач не надав суду доказів, які б свідчили про повне виконання зобов'язань за договором №89/2007від 30.07.2007р.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, умови договору та норми чинного законодавства, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду щодо обґрунтованості та доведеності позиції Позивача, у зв'язку з чим 162242,13 грн. відсотків за користування кредитом та 10800,00 грн. комісії підлягають задоволенню в повному обсязі.

Твердження Відповідача щодо відсутності у нього заборгованості перед Позивачем спростовується встановленими обставинами та матеріалами справи.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції згідно з ст.104 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.32-34, 36, 43, 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укренергобудмеханізація" на рішення Господарського суду Київської області від 17.11.2016р. у справі №911/4868/14 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 17.11.2016р. у справі №911/4868/14 залишити без змін.

Головуючий суддя Ю.Л. Власов

Судді С.А. Гончаров

Г.В. Корсакова