КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" лютого 2017 р. Справа№ 910/17663/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тищенко А.І.

За участю представників:

Від позивача: Корнієнко В.П. - представник;

Від відповідача: Малов В.О. - представник;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційне підприємство "Чумацький шлях"

на рішення Господарського суду міста Києва від 13.12.2016

у справі № 910/17663/16 (суддя Ярмак О.М.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Автотранспортне підприємство "Транспортник"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційне підприємство "Чумацький шлях"

про про стягнення заборгованості 63 882,76 грн.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва звернулося з позовом Приватне акціонерне товариство "Автотранспортне підприємство "Транспортник" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційне підприємство "Чумацький шлях" про стягнення заборгованості за договором оренди нежитлового приміщення № 43 від 01.12.2015 у розмірі 63 882,76 грн., з яких: 62 247,95 грн. - основний борг, 1 119,81 грн. - інфляційні втрати, 515,00 грн. - 3% річних.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що відповідачем порушено умови Договору №43, а саме не здійснено оплату орендних платежів та не компенсовано комунальні послуги за квітень, травень, червень 2016.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.12.2016 позовні вимоги задоволено частково.

Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційне підприємство "Чумацький шлях" на користь Приватного акціонерного товариства "Автотранспортне підприємство "Транспортник" 61 186,66 грн. основного боргу, 390,94 грн. 3% річних, 804,56 грн. інфляційних втрат та 1 368,52 грн. судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційне підприємство "Чумацький шлях" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 13.12.2016 скасувати у частини стягнення з ТОВ "Транспортно-експедиційне підприємство "Чумацький шлях" орендної плати за липень, серпень 2016 у сумі 24 708,48 грн., та прийняти в цій частині нове рішення яким у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "Автотранспортне підприємство "Транспортник" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційне підприємство "Чумацький шлях" відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні, обставинам справи.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №910/17663/16 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційне підприємство "Чумацький шлях" передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Отрюх Б.В., суддів Михальська Ю.Б., Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.01.2017 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційне підприємство "Чумацький шлях" на рішення Господарського суду міста Києва від 13.12.2016 у справі №910/17663/16 прийнято до провадження та призначено на 14.02.2017.

14.02.2017 через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів (канцелярія) Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшло додаткове обґрунтування апеляційної скарги, яке колегією суддів було оглянуто та долучено до матеріалів справи.

В судовому засіданні 14.02.2017 представник відповідача надав свої пояснення по суті спору, підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив її задовольнити, скасувати рішення суду першої інстанції повністю і прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Представник позивача в судовому засіданні 14.02.2017 надав свої пояснення по суті спору та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу відповідача без задоволення.

Згідно зі ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення суду, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.12.2015 між Приватним акціонерним товариством "Автотранспортне підприємство "Транспортник" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційне підприємство "Чумацький шлях" було укладено договір № 43 оренди нежитлового приміщення (далі - договір оренди), предметом якого є оренда нежитлових приміщень та виробничого майданчика (приміщення), що передається орендарю орендарем в строкове платне користування (п. 1.1 договору оренди).

Підпунктами 1.2.1 та 1.2.2 пункту 1.2 договору оренди приміщення визначається такими ознаками: місце знаходження: 02099, м. Київ, вул. Бориспільська, 9; загальна площа приміщень та виробничого майданчика становить 508,5 м.кв.

Згідно із пунктом 3.2 договору оренди передача приміщень орендодавцями в оренду орендарю оформлюється актом приймання-передачі в оренду.

01.12.2015 на виконання умов Договору оренди сторонами було підписано акт прийому-передачі приміщення.

Відповідно до пункту 5.1 договору оренди орендна плата по цьому договору за домовленістю сторін встановлюється в розмірі 40,00 грн. за один квадратний метр офісного приміщення та 24,00 грн. за один квадратний метр виробничого приміщення, 4,00 грн. за один квадратний метр виробничого майданчика в тому числі ПДВ.

На підставі даного договору орендна плата сплачується орендарем щомісячно не пізніше 5 числа поточного місяця, на розрахунковий рахунок орендодавця.

В Додатковій угоді № 1 від 01.05.2016 до договору оренди сторони виклали пункт 5.1 в такій редакцій: "Орендна плата по цьому договору за домовленістю сторін встановлюється в розмірі 48,00 грн. за один квадратний метр офісного приміщення та 28,80 грн. за один квадратний метр виробничого приміщення, 4,80 грн. за один квадратний метр виробничого майданчика в тому числі ПДВ.

Таким чином, за всі приміщення та виробничий майданчик за один місяць оренди орендна плата складала 12 354,24 грн. в т.ч. ПДВ 2 059,04 грн. Орендна плата сплачується орендарем на підставі цього договору щомісячно не пізніше 5 числа поточного місяця, на розрахунковий рахунок орендодавця.".

Пунктом 5.3 договору оренди визначено, що до кінця кожного поточного місяця орендодавець надає орендареві для підписання акт виконаних робіт щодо надання приміщення в оренду.

Відповідно до пнкту 5.5 договору оренди, орендар компенсує орендодавцю комунальні та експлуатаційні витрати (опалення, електрозабезпечення, водозабезпечення та водовідведення), користування телефонними лініями за окремим/и рахунком/ами, по мірі надходження підтверджуючих документів.

Згідно із п. 7.1.3 договору оренди обов'язком орендаря являється, повне та своєчасне внесення орендодавцю орендної плати та інших платежів, визначених цим договором.

Частиною 1 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до частини 1 статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

З наймача справляється плата, за користування майном, розмір, якої встановлюється договором оренди, плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ст. 762 ЦК України).

Згідно із частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 193 Господарського кодексу України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Дана стаття кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

З наявних в матеріалах справи актів прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг), які підписані представниками обох сторін, вбачається, що орендар користувався орендованим приміщенням протягом квітня-червня 2016 року.

Що стосується компенсації комунальних та експлуатаційних витрат у травні 2016 року на загальну суму 36 478,18 грн., докази погашення в матеріалах справи відсутні.

Стосовно компенсації комунальних та експлуатаційних витрат за червень 2016 року, відповідач з ними погодився та оплатив 1 061,20 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 21.10.2016 № 602.

Згідно із пунктом 4.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 № 18 господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Згідно з п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Таким чином, оскільки погашення заявленого до стягнення основного боргу в частині 1 061,20 грн. відбулося після порушення провадження у справі № 910/17663/16, доцільним являється припинити провадження у справі в цій частині, про що вірно вказав суд першої інстанції.

Що стосується, включених до складу основної заборгованості орендаря орендні платежі за липень 2016 в розмірі 12 354,24 грн. та за серпень 2016 в розмірі 12 354,24 грн., нараховані за період після припинення дії договору оренди, а саме, після 30.06.2016.

Згідно із пунктом 4.1 договору оренди, цей договір набуває чинності з 01.12.2015 року та діє до 30.06.2016 включно.

Пунктами 8.1, 8.2, 8.3 договору оренди визначено, що повернення орендодавцю приміщення здійснюється в десятиденний строк з дати закінчення строку дії даного договору. Приміщення вважається фактично переданим орендодавцю з моменту підписання акту приймання-передачі. В разі прострочення підписання акту приймання-передачі приміщення з вини орендаря, нарахування орендної плати здійснюється до моменту підписання цього акту, у разі прострочення підписання акту приймання-передачі з вини орендодавця, орендна плата за цей період не нараховується.

Доказів повернення орендованого майна орендодавцю у передбачений договором оренди спосіб та строк в матеріли справи не містять.

Твердження апелянта, що він був позбавлений можливості звільнити орендовані приміщення з вини позивача, який нібито не повертає акт приймання-передачі приміщень, проте, доказів на підтвердження таких доводів не було надано, а тому, підстав вважати, що прострочення підписання акту приймання-передачі приміщення сталося з вини орендодавця, немає.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги про стягнення основного боргу підлягають задоволенню на суму 61 186,66 грн.

Що стосується, стягнення з відповідача 515,00 грн. 3% річних та 1 119,81 грн. інфляційних збитків, нарахованих за період з 06.04.2016 по 20.09.2016, слід зазначити наступне.

Згідно із частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Проте, позивачем невірно визначено початок періоду прострочення відповідача, оскільки встановлено 06.04.2016 для заборгованості за усіма платежами, включаючи пізніші періоди, а не здійснено нарахування окремо за кожним актом.

Крім того, нарахування 3% річних та інфляційних збитків на заборгованість із компенсації комунальних платежів, є також безпідставним оскільки позивачем не обґрунтовано з посиланням на норми договору оренди точну дату настання строку з їх оплати.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з перерахунком суду першої інстанції 3% річних та інфляційних збитків за актами прийому-передачі виконаних робіт № 542 від 30.04.2016, № 690 від 31.05.2016 та № 842 від 30.06.2016, за якими строк оплати настав відповідно 06.04.2016, 06.05.2016 та 06.06.2016, з урахуванням наведеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а доцільним являється стягнення з відповідача 390,94 грн. 3% річних та 804,56 грн. інфляційних втрат.

Доводи, які наведені скаржником в апеляційній скарзі, судовою колегією до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Згідно з положеннями ст. 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов'язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Частина 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що рішення у даній справі прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, повним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та відповідністю висновків, викладених в рішенні, дійсним обставинам справи, тому рішення є законним та обґрунтованим. Підстав для скасування або зміни вказаного рішення та задоволення апеляційної скарги колегія суддів Київського апеляційного господарського суду не знаходить.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційне підприємство "Чумацький шлях" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 13.12.2016 у справі № 910/17663/16 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/17663/16 повернути Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді Ю.Б. Михальська

А.І. Тищенко