РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2017 р. Справа № 906/962/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Філіпова Т.Л.

судді Гудак А.В. ,

судді Гулова А.Г.

при секретарі Дроздюк О.В.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1

відповідача - не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Житомирській області на рішення господарського суду Житомирської області від 17.11.16 р. у справі № 906/962/16

за позовом Державної екологічної інспекції у Житомирській області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДП Рельполь-Альтера"

про стягнення 204 288,00 грн

Рішенням господарського суду Житомирської області від 17.11.2016 р. у справі №906/962/16 (суддя Кудряшова Ю.В.) позов Державної екологічної інспекції у Житомирській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДП Рельполь-Альтера" про стягнення 204 288,00 грн. відмовлено повністю.

Не погоджуючись із рішенням господарського суду Житомирської області від 17.11.2016 р. у справі №906/962/16 відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Житомирської області від 17.11.2016 р. в повному обсязі та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Державної екологічної інспекції у Житомирської області.

В апеляційній скарзі Державна екологічна інспекція у Житомирській області посилається на ту обставину, що господарський суд Житомирської області порушив норми матеріального та процесуального права що призвело до неправильного вирішення питання та винесення помилкового рішення. Крім того, суд не в повному обсязі з'ясував обставини, що мають значення для справи.

Зокрема скаржник звертає увагу на те, що висновок суду першої інстанції щодо відмови в позові Держекоінспекції грунтується на наявності у відповідача розрахунку визначення лімітів Житомирського облводресурсів, які видані 26.01.2012 та 22.05.2014 роках, як ймовірним дозволом.

Даний розрахунок призначений виключно для визначення обємів забору та використання води, які будуть зазначені в дозволі на спеціальне водокористування.

Відтак, наявність розрахунку визначення лімітів лише підтверджує, що відповідач почав проводити дії щодо отримання спеціального дозволу на водокористування, однак в порушення вимог природоохоронного законодавства припинив дії щодо його отримання.

За таких обставин, невідшкодування заподіяних відповідачем збитків завдає шкоди інтересам держави у вигляді ненадходження до місцевого бюджету коштів, які в подальшому повинні бути спрямовані для здійснення заходів по відтворенню та підтриманню природних ресурсів у належному стані.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 24.01.2017 р. апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Житомирській області прийнято до провадження, справу призначено до слухання.

Розпорядженням керівника апарату Рівненського апеляційного господарського суду -ОСОБА_2 від 07.02.2017р. у справі №906/962/16 у зв'язку із перебуванням у відпустці судді Василишина А.Р. та відповідно до п.2.3.25 Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п.8.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Рівненському апеляційному господарському суді, призначено автоматичну заміну складу колегії суддів.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів автоматизованою системою документообігу суду внесено зміни до колегії суддів у складі: головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Гулова А.Г., суддя Гудак А.В.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 07.02.2017 р. призначено розгляд апеляційної скарги Державної екологічної інспекції у Житомирській області на рішення господарського суду Житомирської області від 17.11.16 р. у справі №906/962/16 колегією суддів у складі: головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Гулова А.Г., суддя Гудак А.В.

15.02.2017 р. на адресу Рівненського апеляційного господарського суду надійшло клопотання від Державної екологічної інспекції у Житомирській області про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, проведення якого просить доручити господарському суду Житомирської області (10002, м. Житомир, майдан Путятинський, 3/65).

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 16.02.2017 р. призначено судове засідання 21.02.2017 р. о 12:20 в режимі відеоконференції у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду за адресою: 33001, м.Рівне, вул. Яворницького,59 у залі судових засідань №1. Доручено забезпечити проведення відеоконференції 21.02.2017 р. о 12:20 у приміщенні Господарського суду Житомирської області (10002, м. Житомир, майдан Путятинський, 3/65) за участю представника Державної екологічної інспекції у Житомирській області.

21.02.2017 р. на електрону адресу Рівненського апеляційного господарського суду від Державної екологічної інспекції у Житомирській області надійшли письмові пояснення по справі №906/962/16, в яких позивач зазначив, що відповідно до п. 4 Порядку видачі дозволів на спеціальні водокористування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Україні № 321 від 13.03.2002 року, дозволи видаються протягом 30 календарних днів з дня подання в установленому порядку заявки, тому подання саме заяви щодо отримання дозволу та не вчасне надання дозволу з вини дозвільного органу є підставою для висновку, що вина щодо отримання вчасно дозволу не є відповідача.

Копія заявки на поновлення дозволу з відміткою про отримання від ТОВ ДП Рельполь-Альтера до дозвільного органу відсутня як в справі так і в управлінні охорони навколишнього природного середовища Житомирської обласної адміністрації. У разі відмови у видачі дозволу водокористувачу надається відповідь з обґрунтуванням причин відмови, копія відповіді на вказану вище заявку також відсутня.

Виходячи з цього, на думку скаржника наявність даного розрахунку визначення лімітів лише підтверджує, що відповідач почав проводити дії щодо отримання спеціального дозволу на водокористування, але за певних причин, з порушенням вимог природоохоронного законодавства, припинив дії щодо його отримання.

У судовому засіданні апеляційної інстанції представник Державної екологічної інспекції у Житомирській області - ОСОБА_1 підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та надав пояснення на обґрунтування своєї правової позиції. Вважає, що рішення господарського суду Житомирської області від 17.11.16 р. у справі №906/962/16 є незаконним та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить його скасувати і прийняти нове рішення.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "ДП Рельполь-Альтера" не реалізував процесуальне право на участь у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, хоча про час та місце його проведення був повідомлений належним чином про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Рівненський апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, Державною екологічною інспекцією у Житомирській області в період з 26.05.2014 по 13.06.2014 проведено планову перевірку TOB "ДП Рельполь-Альтера" та складено відповідний акт, яким зафіксовано, що відповідач здійснює водокористування з підземного горизонту за відсутністю дозволу на спеціальне водокористування.

Відповідно до довідки, наданою відповідачем, вбачається що їм здійснено забір води з підземного горизонту за період часу з 08.08.2011 по 13.06.2014 років та фактично використано 3584 м3 води.

Такими діями, на думку позивача, відповідачем порушено вимоги ст.ст. 44, 49 Водного кодексу України та згідно ст. 111 цього ж кодексу відповідача зобов'язано відшкодувати збитки, завдані внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства.

Відповідно до "Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів", затвердженої Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища від 20.07.2009 №389 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.08.2009 №767/16783) розрахований загальний розмір збитків, заподіяних державі внаслідок самовільного водокористування, який становить 204288,00 грн.

Державною екологічною інспекцією у Житомирській області 27.06.2014 року за №42-14/7 було виставлено відповідачу претензію про відшкодування завданих навколишньому природному середовищу збитків на суму 204 288 грн. на підставі ст. ст.20-2, 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища.

Враховуючи вище викладене, Державна екологічна інспекція у Житомирській області звернулася до суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДП Рельполь-Альтера" 204 288,00 грн. завданої шкоди навколишньому природному середовищу.

Суд апеляційної інстанції, здійснивши перегляд справи за апеляційною скаргою позивача, прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, з огляду на таке.

Предметом позову є стягнення грошової суми у відшкодування збитків, заподіяних порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, повязаного з водокористуванням.

Відповідно ч.1 ст.48 Водного кодексу України спеціальне водокористування - це забір води з водних об'єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об'єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів.

Частинами 1 та 5 ст.49 Водного кодексу України встановлено, що спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу. Строк видачі дозволу на спеціальне водокористування або надання письмового повідомлення про відмову в його видачі становить не більше тридцяти календарних днів з дня надходження на розгляд заяви та відповідних документів.

Згідно ст.50 Водного кодексу України строки спеціального водокористування встановлюються органами, які видали дозвіл на спеціальне водокористування. Спеціальне водокористування може бути короткостроковим (до трьох років) або довгостроковим (від трьох до двадцяти п'яти років). У разі необхідності строк спеціального водокористування може бути продовжено на період, що не перевищує відповідно короткострокового або довгострокового водокористування. Продовження строків спеціального водокористування за клопотанням заінтересованих водокористувачів здійснюється державними органами, що видали дозвіл на спеціальне водокористування.

За п.4 Порядку погодження та видачі дозволів на спеціальне водокористування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №321 від 13.03.2002, дозволи видаються органами, що зазначені в абзаці другому пункту 2 цього Порядку, в місячний термін з дня подання в установленому порядку клопотання, а органами, зазначеними в абзаці третьому цього пункту, - в установлені ними терміни. Клопотання водокористувачів розглядаються у місячний термін.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачу був виданий Дозвіл на спеціальне водокористування від 27 грудня 2005 року Державним управлінням екології та природних ресурсів в Житомирській області. Відповідно до дозволу, джерелом водопостачання є шахтний колодязь, стічні води скидаються в водонепроникну вигрібну яму. Дозвіл передбачав можливість продовження його дії на наступні періоди відповідно до п.6 Порядку, затвердженого постановою КМУ від 13.03.2002, згідно з частиною другою якого у разі коли умови спеціального водокористування залишаються незмінними, за клопотанням користувача термін спеціального водокористування може бути продовжено, але на період не більше ніж відповідно коротко- або довгострокового користування органом, що видав дозвіл, про що робиться відмітка.

Як вбачається з матеріалів справи та наданих позивачем пояснень, умови та спосіб водокористування відповідача залишались незмінними протягом усього часу водокористування.

Після спливу первинного терміну водокористування відповідачем вчинялися дії, спрямовані на продовження дії спеціального дозволу, що вбачається з наступного.

08.11.2010 р. Північне державне регіональне геологічне підприємство Північгеологія Житомирська геологічна інспекція направила на адресу відповідача погодження, відповідно до якого, розглянувши матеріали надані ТОВ ДП Рельполь-Альтера, Житомирська геологічна інспекція погодила забір підземних вод в кількості 3,0 тис. м куб./рік, 11,9 м куб./добу.

Відповідач в період з 2011 року по 2014 рік (період, за який здійснено нарахування збитків) сплачував за використану воду відповідно до розрахунків та ціни за наведений період, що підтверджується платіжними дорученнями, долученими у якості доказів до матеріалів справи.

Також про вчинення дій, спрямованих на одержання дозволу свідчать розрахунки визначення ліміту водоспоживання на періоди 01.01.2001-31.12.2011, 01.01.2012- 31.12.2012, у цілому на 2014 рік, погоджені з Житомирським обласним управлінням водоресурсів. Ці докази у сукупності свідчать відсутність зміни умов водокористування відповідачем та спрямованість врегулювати питання водокористування належним чином.

21 листопада 2014 року Департамент екології та природних ресурсів Житомирської обласної державної адміністрації, розглянувши клопотання Відповідача та додані до нього документи, видав Дозвіл на спеціальне водокористування, терміном на 3 (три) роки.

Тобто, з огляду на вищенаведене, відповідач вважає, що в період зазначений позивачем, здійснював всі необхідні дії, спрямовані на отримання дозволу повторно, здійснював оплату за водокористування відповідно до погоджених лімітів, та наданих погоджень.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Для застосування деліктної відповідальності необхідною є наявність усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправна поведінка особи; наявність шкоди; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою; вина завдавача шкоди. Причому в деліктних правовідносинах на позивача покладається обов'язок з доведення наявності шкоди, протиправності поведінки заподіювача шкоди, а також причинного зв'язку між такою протиправною поведінкою та шкодою. Водночас на заподіювача шкоди покладається обов'язок щодо доведення відсутності його вини у заподіянні цієї шкоди.

Водночас статтею 218 ГК України та п. 50 Інформаційного листа ВГСУ №01-8/211 від 07.04.2008 передбачено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Згідно з абзацом другим частини першої статті 614 ЦК України особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Отже, частина друга статті 218 ГК України встановлює загальне правило, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності за наявності його вини.

З аналізу наведених вище правових норм, що регулюють порядок спеціального водокористування, вбачається, що водокористувач земельної ділянки здійснював всі дії, спрямовані для отримання дозволу, а дозвіл не був виданий, відтак відповідальність водокористувача виключається.

Оскільки за спірний період, зазначений позивачем, відповідач здійснював всі дії спрямовані на отримання дозволу повторно, сплачував за водокористування відповідно до погоджених лімітів, та наданих погоджень, господарський суд дійшов правомірного висновку про відсутність вини в його діях.

Відтак, в діях відповідача не вбачається усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення (протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками і вини), отже підстави для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків відсутні.

З урахування вище викладеного, доводи апеляційної скарги Державної екологічної інспекції у Житомирській області суд апеляційної інстанції не вважає переконливими та відхиляє.

У Постанові Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 23.03.2012р. Про судове рішення зазначено, що рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Рішення суду першої інстанції указаним вимогам відповідає.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що доводами апеляційної скарги висновків господарського суду не спростовано, підстав для скасування або зміни рішення, встановлених статтею 104 Господарського процесуального кодексу України, не встановлено, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення господарського суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 99,101,103,105,109,110 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Житомирській області на рішення господарського суду Житомирської області від 17.11.2016 р. у справі №906/962/16 залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Справу №906/962/16 повернути до господарського суду Житомирської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Гудак А.В.

Суддя Гулова А.Г.