КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

09.02.2017 Справа №910/23066/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Шапрана В.В.

Алданової С.О.

секретар Єременко К.Л.

за участю представників:

від позивача - Таболін О.С. за дов. б/н від 14.12.2016 р.

від відповідача- Бондар О.О. за дов. б/н від 12.01.2016 р.

від третьої особи-1 - не з`явився

від третьої особи-2 - не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги

Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»

на рішення Господарського суду міста Києва

від 10.10.2016 року

у справі № 910/23066/15 (суддя Ковтун С.А.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «РАНФОРТ ЛТД»

треті особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору,

1. Публічне акціонерне товариство «Кредитпромбанк»

2. Національний банк України

про стягнення 544708750,44 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.10.2016 року у справі № 910/23066/15 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 10.10.2016 року у справі № 910/23066/15 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.01.2017 для розгляду даної апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Мартюк А.І. суддів: Шапран В.В., Калатай Н.Ф.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.01.2017 прийнято апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Господарського суду міста Києва від 10.10.2016 року у справі № 910/23066/15 до розгляду та порушено апеляційне провадження у справі № 910/23066/15, розгляд апеляційної скарги призначено на 09.02.2017 року.

26.01.2017 через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "РАНФОРТ ЛТД" надійшов відзив на апеляційну скаргу.

26.01.2017 через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "РАНФОРТ ЛТД" надійшла заява про відвід судді Шапрана В.В.

Розпорядженням Київського апеляційного господарського суду від 03.02.2017 р. по справі № 910/23066/15 було призначено проведення повторного автоматизованого розподілу справи у зв'язку з перебуванням судді Калатай Н.Ф. у відпустці з 30.01.17 - 10.02.17.

Відповідно до Протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 03.02.2017 р. для розгляду справи № 910/23066/15 було сформовано склад колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Мартюк А.І., судді: Шапран В.В. Алданова С.О. Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.02.2017 р. по справі № 910/23066/15 прийнято апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Господарського суду міста Києва від 10.10.2016 року у справі № 910/23066/15 до провадження колегії суддів у названому складі, розгляд апеляційної скарги призначено на 09.02.2017 р.

В судовому засіданні 09.02.2016 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю "РАНФОРТ ЛТД" підтримав заяву про відвід судді Шапрану В.В., мотивована наявністю у відповідача сумнівів щодо відсутності упередженості судді у розгляді даної справи.

Відповідно до статті 20 ГПК України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він є родичем осіб, які беруть участь у судовому процесі, якщо було порушено порядок визначення судді для розгляду справи, встановлений частиною третьою статті 2-1 цього Кодексу, або якщо буде встановлено інші обставини, що викликають сумнів у його неупередженості. Суддя, який брав участь у розгляді справи, не може брати участі в новому розгляді справи у разі скасування рішення, ухвали, постанови, прийнятої за його участю, або у перегляді прийнятих за його участю рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами. При наявності зазначених підстав суддя повинен заявити самовідвід. З цих же підстав відвід судді можуть заявити сторони та прокурор, який бере участь в судовому процесі.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Бочан проти України" (Заява № 7577/02) від 03.05.2007 суд нагадує, що "безсторонність", в сенсі п. 1 статті 6 Конвенції, має визначатися відповідно до суб'єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об'єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об'єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв'язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

В рішенні у справі "Олександр Волков проти України" від 09.01.2013 зазначено наступне. (104) Як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ'єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (i) суб'єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об'єктивним у цій справі, та (ii) об'єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах "Фей проти Австрії", від 24 лютого 1993 року, Series A N 255, пп. 28 та 30, та "Веттштайн проти Швейцарії", заява N 33958/96, п. 42, ECHR 2000-XII). (105) Проте між суб'єктивною та об'єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об'єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об'єктивний критерій), а й може бути пов'язана з питанням його або її особистих переконань (суб'єктивний критерій) (див. рішення у справі "Кіпріану проти Кіпру", заява № 73797/01, п. 119, ECHR 2005-XIII). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб'єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об'єктивної безсторонності (див. рішення від 10 червня 1996 року у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства", п. 32, Reports 1996-III). (106) У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється". Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішення від 26 жовтня 1984 року у справі "Де Куббер проти Бельгії", Series A, № 86). (107) Насамкінець, концепції незалежності та об'єктивної безсторонності тісно пов'язані між собою та залежно від обставин можуть вимагати спільного розгляду (див. рішення у справі "Сасілор-Лормін проти Франції", заява N 65411/01, п. 62, ECHR 2006-XIII).

В обґрунтування заяви про відвід судді Шапрану В.В., Товариство з обмеженою відповідальністю "РАНФОРТ ЛТД" зазначає, що 17.11.2015 року Господарським судом м. Києва (суддя Ломака В.Є.) винесено рішення у даній справі №910/23066/15, відповідно до якого Позивачу відмовлено у задоволені позовних вимог щодо стягнення з Відповідача грошових коштів за Договором РЕПО №РО 01.007/09 від 22.10.2009 року на тій підставі, що здійснене між ПАТ Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» відповідно до Договору-купівлі продажу прав вимоги від 27.09.2013 року відступлення прав вимоги до Відповідача визнано недійсним на підставі ч.І ст.203 ЦК України, оскільки такий правочин здійснено всупереч положень п.5.4 Договору РЕПО і він суперечить вимогам ч.З ст.512 та ч. 1 ст.516 ЦК України.

Постановою Київського апеляційного господарського суду (головуючий судця Тищенко О.В., Тарасенко К.В., Куксова В.В.) від 23.02.2016 року по даній справі №910/23066/15 рішення Господарського суду м. Києва (суддя Ломака В.С.) залишено без змін. Таким чином, рішення у справі №910/23066/15 набуло законної сили.

Згідно ч.З ст.35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Незважаючи на вищевказане та обізнаність стосовно набуття законного рішення суду в даній справі №910/23066/15, суддя Шапран В.В., в порушення норм ст.35 ГПК України, постановою Київського апеляційного господарського суду (головуючий суддя Шапран В.В., Андрієнко В.В., Буравльов С.І.) від 31.03.2016 року виніс рішення у справі №910/27996/15 за позовом ТОВ «РАНФОРТ ЛТД» до ПАТ «Кредитпромбанк» і ПАТ «Дельта Банк» про визнання недійсним відступлення права вимоги за Договором РЕПО №РО 01.007/09 від 22.10.2009 року, яким скасовано рішення Господарського суду м. Києва (суддя Сташків Р.Б.) від 0.12.2015 року та ухвалено рішення про відмову в задоволені позову ТОВ «РАНФОРТ ЛТД».

Таким чином, на думку відповідача, суддя Шапран В.В., свідомо порушивши норми ст.35 ГПК України, створив ситуацію, коли виникло два прямо протилежні рішення (в справі №910/23066/15 і в справі №910/27996/15) стосовно питання дійсності/недійсності відступлення права вимоги за Договором РЕПО №РО 01.007/09 від 22.10.2009 року, обидва з яких набрали законної сили.

Апелюючи в своїй касаційній скарзі по даній справі №910/23066/15 на вказане рішення судді Шапрана В.В. в справі №910/27996/15, Позивач вимагав від Вищого господарського суду України перегляду рішення по даній справі №910/23066/15, яке, з огляду наведеного, було частково задоволено.

З урахуванням зазначеного, відповідач вважає, що позицію судді Шапрана В.В. при розгляді даної справи такою, що може бути заздалегідь упередженою, що може призвести до ухвалення апеляційним судом необгрунтованого чи незаконного рішення.

Таким чином, враховуючи усталену практику Європейського суду з прав людини, з метою недопущення у подальшому сумнівів у сторін чи інших осіб щодо неупередженості судді Шапрана В.В. та забезпечення довіри до судової влади України, заява представника відповідача у справі № 910/23066/15 підлягає задоволенню на підставі ст. 20 ГПК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 20 ГПК України, у разі задоволення відводу (самовідводу) одному з суддів або всьому складу суду справа розглядається в тому самому господарському суді тим самим кількісним складом колегії суддів без участі відведеного судді або іншим складом суддів, який визначається у порядку, встановленому частиною третьою статті 2-1 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, матеріали справи № 910/23066/15 підлягають передачі для визначення складу суду відповідно до ч. 3 ст. 2-1 ГПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2-1, 4-6, 20, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «РАНФОРТ ЛТД» про відвід судді Шапрану В.В. у справі № 910/23066/15 задовольнити.

Матеріали справи № 910/23066/15 передати для здійснення повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Копію даної ухвали у справі надіслати сторонам.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді В.В. Шапран

С.О. Алданова