УХВАЛА

23.02.2017Справа № 910/1651/13

За скаргою Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району»

на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві по справі №910/1651/13

За позовом Публічного акціонерного товариства «Київенерго»

до Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району»

про стягнення 8186610,12 грн.

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - Кльоц С.І. (представник за довіреністю);

від ВДВС - Гаспарян Р.Г. (представник за довіреністю).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У грудні 2016 року Комунальне підприємство «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» звернулось до господарського суду міста Києва із зазначеною скаргою.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що в провадженні Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві на виконанні перебував наказ господарського суду міста Києва від 16.06.2015 у справі №910/1651/13.

Постановою старшого державного виконавця Бялого М.Г. від 05.08.2015 ВП№48306778 про відкриття виконавчого провадження, було відкрито виконавче провадження ВП№48388684 та надано боржнику семиденний термін для добровільного виконання рішення суду.

В подальшому стягувачем - Публічним акціонерним товариством «Київенерго» до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві було подано заяву про повернення виконавчого документа.

05.12.2016 постановою державного виконавця Гаспарян Р.Г. про повернення виконавчого документу, наказ господарського суду міста Києва від 16.06.2015 у справі №910/1651/13 було повернуто Публічному акціонерному товариству «Київенерго» на підставі поданої заяви стягувача.

Разом з тим, 05.12.2016 державним виконавцем Гаспарян Р.Г. було винесено постанову про стягнення виконавчого збору, якою стягнуто з Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» виконавчий збір у розмірі 825543,01 грн.

Скаржник зазначає, що рішення господарського суду міста Києва було ним виконано поза межами виконавчого провадження, відтак, оскільки стягувачем було подано заяву про повернення виконавчого документа та державним виконавцем не вчинялось жодних дій щодо примусового стягнення з боржника заборгованості, останнім неправомірно винесено постанову від 05.12.2016 ВП№48306778 про стягнення виконавчого збору.

За таких обставин, скаржник просить суд визнати неправомірною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 05.12.2016 ВП№48306778 про стягнення виконавчого збору.

Ухвалою від 30.12.2016 господарського суду міста Києва скаргу Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» прийнято до провадження та призначено її до розгляду у судовому засіданні.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, пояснень з приводу розглядуваної скарги не подав, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

Представник відповідача (скаржника) в судовому засіданні підтримав обставини викладені у скарзі та просив її задовольнити, крім того на підтвердження факту виконання рішення господарського суду міста Києва від 12.02.2013 подав виписки по рахунку підприємства.

Представник ВДВС в судовому засіданні заперечив проти задоволення розглядуваної скарги, зокрема зазначив, що скаржником належним чином не обґрунтована подана скарга, крім того оскаржувана постанова винесена правомірно та відповідає вимогам чинного законодавства. Вказав, що нормами чинного Закону України «Про виконавче провадження» передбачено стягнення виконавчого збору незалежно від вчинення виконавцем виконавчих дій.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Рішенням господарського суду міста Києва від 12.02.2013 по справі №910/1651/13 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Київенерго» до Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» про стягнення 8186610,12 грн. задоволено в повному обсязі.

16.06.2015 на примусове виконання зазначеного рішення видано відповідний наказ у справі №910/1651/13.

Як вбачається із матеріалів скарги 05.08.2015 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бялим М.Г. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№48306778 та надано боржнику строк для добровільного виконання наказу.

В подальшому, на підставі рішення Київської міської ради №310/1314 від 27.10.2016 відповідачем було погашено існуючу перед позивачем заборгованість, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою по рахунку боржника.

05.12.2016 постановою державного виконавця Гаспарян Р.Г. про повернення виконавчого документу, наказ господарського суду міста Києва від 16.06.2015 у справі №910/1651/13 було повернуто Публічному акціонерному товариству «Київенерго» на підставі поданої заяви стягувача.

Разом з тим, судом встановлено, що 05.12.2016 державним виконавцем Гаспарян Р.Г. було винесено постанову про стягнення виконавчого збору, якою стягнуто з Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» виконавчий збір у розмірі 825543,01 грн.

Зазначену постанову скаржник вважає незаконною та просить її скасувати.

Згідно із ст.4-5 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов.

Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

За приписами ст.115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

При цьому, відповідно до ст.116 Господарського процесуального кодексу України виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом. Наказ видається стягувачеві або надсилається йому після набрання судовим рішенням законної сили.

Згідно із ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Законом України «Про виконавче провадження» регламентовано порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців.

В силу ст.1 Закону, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно із ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

У відповідності до п. 9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

З матеріалів справи вбачається, що 05.08.2015 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бялим М.Г. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№48306778 та надано боржнику строк для добровільного виконання наказу.

Положеннями ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» (чинного на момент винесення зазначеної постанови) визначено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст.32 Закону заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

За змістом ст.ст.44-45 Закону грошові суми, стягнені з боржника, зараховуються державним виконавцем на депозитний рахунок відповідного органу державної виконавчої служби. Стягувачам-юридичним особам стягнуті суми перераховуються державним виконавцем у встановленому порядку на вказані стягувачами належні їм рахунки.

В силу ст.43 Закону з грошової суми (в тому числі одержаної від реалізації майна боржника), яка стягнута державним виконавцем з боржника, в першу чергу повертається авансовий внесок сторін та інших осіб на проведення виконавчих дій, в другу чергу компенсуються витрати Державної виконавчої служби на здійснення виконавчих дій, не покриті авансовим внеском сторін та інших осіб, у третю чергу задовольняються вимоги стягувана та стягується виконавчий збір.

Тобто, як вбачається із змісту законодавства (чинного на момент винесення постанови про відкриття виконавчого провадження), у виконавчому провадженні при зверненні стягнення на грошові кошти боржника всі операції пов'язані з рухом грошових коштів від боржника до стягувана здійснюється через депозитний рахунок відповідного органу державної виконавчої служби.

Разом з тим, з пояснень представників скаржника та ВДВС, наданих в судовому засіданні та наявних в матеріалах справи документів вбачається, що державним виконавцем не вчинялись дії щодо примусового виконання рішення суду, у відповідності до Закону.

В подальшому, 05.12.2016 постановою державного виконавця Гаспарян Р.Г. про повернення виконавчого документу, наказ господарського суду міста Києва від 16.06.2015 у справі №910/1651/13 було повернуто Публічному акціонерному товариству «Київенерго» на підставі поданої заяви стягувача.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 (чинного на момент винесення зазначеної постанови), виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Разом з тим, 05.12.2016 державним виконавцем Гаспарян Р.Г. було винесено постанову про стягнення виконавчого збору, за якою стягнуто з Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» виконавчий збір у розмірі 825543,01 грн.

Згідно з ч.1 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Частиною 2 ст.27 Закону встановлено, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

З комплексного аналізу зазначеної вище статті Закону вбачається, що виконавчий збір стягується з боржника саме за примусове виконання рішення суду, у розмірі 10 відсотків від фактично стягнутої суми, при цьому законом не передбачено обов'язкового стягнення виконавчого збору у відсотковому співвідношенні від загальної суми, зазначеної у виконавчому документі. Більше, того нормами вказаної статті, зокрема ч.6 передбачено можливість стягнення виконавчого збору в разі повторного пред'явлення виконавчого документу в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання, тобто існує залежність між сумою виконавчого збору та розміром фактично стягнутих виконавцем коштів.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що судове рішення було виконано поза межами виконавчого провадження за рахунок бюджетних субвенцій, виділених з бюджету на підставі рішення Київської міської ради №310/1314 від 27.10.2016 шляхом списання суми заборгованості в безспірному порядку органами Державної казначейської служби, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою по рахунку боржника та поясненнями представників сторін.

За таких обставин, сума боргу погашена поза межами виконавчого провадження, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується представником ВДВС. Тобто, примусове стягнення в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження» фактично не відбувалося, а відтак у державного виконавця відсутні підстави для стягнення з боржника виконавчого збору.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що наведені скаржником доводи належним чином обґрунтовані та відповідають дійсності, дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гаспарян Р.Г., щодо винесення Постанови про стягнення виконавчого збору від 05.12.2016 ВП№48306778 у розмірі 825543,01 грн. є незаконними, відтак зазначена постанова державного виконавця підлягає визнанню судом недійсною.

Посилання представника виконавчої служби на ч.3 ст.40 Закону, згідно з якою у разі повернення виконавчого документу стягувану, зокрема, на підставі заяви про повернення виконавчого документу, державний виконавець виносить постанову по стягнення виконавчого збору, судом не приймаються до уваги як підстава для правомірно винесення державним виконавцем спірної постанови, оскільки норми вказаного закону передбачають, зокрема повернення виконавчого документу за заявою стягувача і після часткового стягнення державним виконавцем суми заборгованості в межах виконавчого провадження, що є підставою для нарахування та стягнення виконавчого збору в розмірі 10% від суми фактично стягнутої державним виконавцем, тоді як у спірному виконавчому провадження державним виконавцем фактично суму заборгованості з боржника не було стягнуто ні повністю ні частково.

Більше того норми Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, чинній на час винесення спірної постанови не містять положення щодо обов'язкового стягнення виконавчого, незалежно від вчинення виконавцем виконавчих дій.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що скарга Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гаспарян Р.Г. задовольнити.

Визнати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гаспарян Р.Г. у виконавчому провадженні ВП№48306778 про стягнення виконавчого збору від 05.12.2016 незаконною.

Скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гаспарян Р.Г. у виконавчому провадженні ВП№48306778 про стягнення виконавчого збору від 05.12.2016.

Дана ухвала набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в установленому законом порядку.

Суддя Я.В. Маринченко