ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

21.02.2017 Справа № 904/1506/17

Суддя Ярошенко В.І. , розглянувши матеріали

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України в Дніпропетровській області, м. Дніпро

до Приватного підприємства "Фірма МЕДСЕРВІС", м. Нікополь, Дніпропетровська область

про стягнення збитків, неустойки та виселення

ВСТАНОВИЛА:

Регіональне відділення Фонду державного майна України в Дніпропетровській області звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до м про стягнення збитків у розмірі 21161, 81 грн., неустойки у сумі 118177, 89 грн. та виселення із займаного приміщення.

Відповідно до п. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо позовну заяву підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Відповідно до ч.1 ст. 54 ГПК України, позовна заява подається до господарського суду в письмовій формі і підписується повноважною посадовою особою позивача або його представником, прокурором, громадянином - суб'єктом підприємницької діяльності або його представником.

З поданих до суду матеріалів вбачається, що позовна заява № 10-11-06878 від 12.12.2016 підписана в.о. начальника Регіонального відділення - ОСОБА_1, однак, доказів на підтвердження повноважень останнього до позову не надано.

Відповідно до п. 2 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано повного найменування сторін, їх поштових адрес.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 54 ГПК України, позовна заява повинна містити найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові за його наявності для фізичних осіб) сторін, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання (для фізичних осіб), ідентифікаційні коди суб'єкта господарської діяльності за їх наявності (для юридичних осіб) або реєстраційний номер облікової картки фізичної особи - платника податків за його наявності.

У позовній заяві від 12.12.2016 № 10-11-06878 позивачем вказано адресу відповідача: м. Нікополь, вул. Електрометолургів, 17-А. В той час, як відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців за станом на 21.02.2017 місцезнаходження відповідача - Приватного підприємства "Фірма Медсервіс" - 53213, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Краснопільська, буд. 29, тобто за іншою адресою ніж зазначено в позовній заяві.

Яз зазначено в абз. 1 пп. 3.5 п. 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 Господарського процесуального кодексу України щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 4 ст. 63 ГПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

У відповідності з п. 3 ст. 57 ГПК України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (зі змінами) за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2017 року у розмірі 1600 гривень.

Відповідно до п.п. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Згідно з п.п. 2 ч. 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір", ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до господарського суду позову немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У пункті 2.10 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" зазначено, що у випадках об'єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою статті 6 Закону підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для розгляду позовних заяв зі спорів немайнового характеру.

Таким чином, судовий збір за подання позовної заяви про стягнення збитків у сумі 21161, 81 грн., неустойки у розмірі 118177, 89 грн. та зобов'язання звільнити займане приміщення повинен бути сплачений у сумі 3690, 10 грн. Позивачем до суду не надано доказів оплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі.

Позивач звернувся до господарського суду з клопотанням про розстрочку сплати судового збору за подання позовної заяви, у зв'язку з недостатністю видатків на сплату судового збору.

Згідно з ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

У пункті 3.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" зазначено, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін.

Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Позивач не надав жодних належних доказів в підтвердження тих обставин, що його майновий стан утруднює оплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, позивачем належними та допустимими доказами не доведено недостатності коштів для сплати судового збору.

При цьому, оскільки статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже, в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

Таким чином, сама лише обставина, пов'язана з недостатністю видатків на сплату судового збору, не може вважатися підставою для звільнення від сплати судового збору.

Водночас, звертаючись до суду із клопотанням про розстрочку сплати судового збору, позивач не навів обґрунтованих підстав та не надав достатніх доказів на підтвердження неможливості сплати ним судового збору; наведені ж позивачем обставини не мають характеру виключних, нічим не підтверджені.

Враховуючи викладене позивачем в обґрунтування заявленого клопотання, господарський суд не вбачає підстав, визначених ст. 8 Закону України "Про судовий збір", для розстрочки сплати судового збору, відповідно, клопотання позивача не підлягає задоволенню.

Отже, господарський суд вважає, що позивачем не надано до суду достатніх доказів на підтвердження того, що його майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті ним судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Відповідно до п. 6 ст. 63 ГПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Відповідно до ст. 57 ГПК України, до позовної заяви додаються документи, як підтверджують відправлення відповідачу копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Частиною 1 ст. 56 ГПК України, встановлено, що позивач, прокурор чи його заступник зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Таким чином, з урахуванням вимог ст.ст. 34, 56 ГПК України, належним доказом відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів, є примірник опису вкладень, із підписом працівника поштового зв'язку, що перевірив відповідність вкладення опису, та відбитком календарного штемпеля поштового повідомлення (п.61 Правил надання послуг поштового зв'язку).

У пункті 3.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначено, що місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (стаття 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців").

З доданого до позовної заяви поштового опису вкладення від 27.12.2016 вбачається, що позивач направив копію позовної заяви на адресу: 53213, м. Нікополь, вул. Електрометалургів, 17-А, тоді як юридичною адресою відповідача - Приватного підприємства "Фірма Медсервіс", згідно спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців станом на 21.02.2017, є: 53213, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Краснопільська, буд. 29.

Таким чином, позивачем до позову не надано належних доказів направлення відповідачеві копії позовної заяви з додатками.

Враховуючи викладене та керуючись п. 1, 2, 4, 6 ст. 63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання Регіонального відділення Фонду державного майна України в Дніпропетровській області про розстрочку сплати судового збору за подання позовної заяви від 12.12.2016 № 10-11-06878.

Повернути позовну заяву Регіонального відділення Фонду державного майна України в Дніпропетровській області і додані до неї документи без розгляду.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Додаток: позовна заява від 12.12.2016 № 10-11-06878 з додатками.

Суддя ОСОБА_2