ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2017 р. Справа № 925/976/16

Господарський суд Київської області у складі головуючого судді Колесника Р.М. при секретарі судового засідання Щотової Я.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Лев-Україна, м. Дніпропетровськ

до публічного акціонерного товариства Ватутінський хлібокомбінат, Київська обл., м. Бровари

про стягнення 24 599,94 гривень

За участю представників:

Від позивача: не зявився;

Від відповідача: ОСОБА_1, довіреність №б/н від 14.11.2016

Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю Компанія Лев-Україна звернувся до Господарського суду Черкаської області з позовом до публічного акціонерного товариства Ватутінський Хлібокомбнат про стягнення 24599,94 гривень. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань з оплати отриманого згідно договору поставки від 11.09.2015 №59 товару.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 13.09.2016 справу №925/976/16 надіслано за встановленою підсудністю до господарського суду Київської області.

На підставі ст.ст. 2, 46 Господарського процесуального кодексу України та протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду справи №925/976/16 визначено суддю Колесника Р.М.

Ухвалою господарського суду Київської області від 19.09.2016 прийнято справу № 925/976/16 до провадження. Розгляд справи призначено на 12.10.2016.

Ухвалою суду від 20.10.2016 зупинено провадження у справі до вирішення справи господарським судом Київської області №925/960/16 про банкрутство Публічного акціонерного товариства Ватутінський хлібокомбінат (07400, Київська обл., м. Бровари, б-р Незалежності, 14; ) та розяснено позивачу його право звернутися у тридцятиденний строк з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство відносно відповідача із заявою про визнання його грошових вимог до боржника у справі про банкрутство.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 22.12.2016 затверджено реєстр вимог кредиторів по справі 925/960/16.

Ухвалою суду від 23.01.2017 у справі №925/976/16 поновлено провадження у справі, розгляд справи призначено на 15.02.2017.

Представники позивача в судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Ухвала Господарського суду Київської області від 23.01.2017 направлялась позивачу з рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення на адресу, зазначену позивачем у позові, яка відповідає адресі, зазначеній в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Відповідно до правої позиції, викладеної в п.3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та громадських формувань), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно зясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

11.09.2015 між товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Лев-України» (постачальник) та приватним акціонерним товариством «Ватутінський хлібокомбінат» (покупець) був укладений договір поставки №59, згідно умов п. 1.1. якого постачальник зобовязується передати (поставити) покупцеві харчову сировину: ароматизатори, барвники та ін., далі товар, а покупець зобовязується прийняти та оплатити товар згідно з умовами цього договору. Поставка товару за цим договором може здійснюватися частинами (партіями) за погодженням сторін.

Право власності на товар та ризик його випадкової загибелі переходить до покупця з моменту передачі товару покупцю постачальником або перевізником. Датою отримання товару покупцем є дата, поставлена покупцем у видатковій накладній при отриманні товару або, якщо така дата не поставлена, дата виписки видаткової накладної (п.п. 2.3., 2.4. договору).

Ціна за кожну одиницю товару, що підлягає поставці та загальна вартість партії поставляється товару визначається сторонами в накладних, які є невідємною частиною цього договору та підтверджується відповідними документами, які доводять поставку та одержання товару (товарна накладна, видаткова накладна, довіреність на отримання товару). Розрахунок за цим договором здійснюється шляхом перерахування покупцем грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника. Оплата за товар, що підлягає поставці, здійснюється покупцем протягом 30 календарних днів з моменту поставки, якщо інший порядок оплати не узгоджений в специфікації на поставку (п.п. 5.1.-5.3. договору).

Договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31 грудня 2017, але в будь якому випадку до виконання сторонами своїх зобовязань за договором (п. 8 договору).

На виконання умов договору поставки №59 від 11.09.2015 позивач поставив товар на суму 55920,50 гривень, що підтверджується видатковими накладними, а саме: видаткова накладна №422 від 25.11.2015 на суму 5385,00 гривень; видаткова накладна №369 від 18.11.2015 на суму 1780,00 гривень; видаткова накладна №223 від 29.10.2015 на суму 12225,00 гривень; видаткова накладна №110 від 08.10.2015 на суму 1800,00 гривень; видаткова накладна №142 від 16.10.2015 на суму 6900,50 гривень; видаткова накладна №105 від 06.10.2015 на суму 6525,00 гривень; видаткова накладна №51 від 22.09.2015 на суму 7690,00 гривень; видаткова накладна №304 від 19.02.2016 на суму 1960,00 гривень; видаткова накладна №75 від 18.01.2016 на суму 285,00 гривень; видаткова накладна №68 від 15.01.2016 на суму 2190,00 гривень; видаткова накладна №551 від 09.12.2015 на суму 9180,00 гривень, які підписані представником відповідача, без будь-яких заперечень з приводу зазначених у видатковій накладній вартості, кількості та якості поставленого позивачем товару.

Проте, як стверджує позивач, відповідач лише частково розрахувався за поставлену продукцію, у звязку з чим за ним утворилась заборгованість у розмірі 18920,50 гривень.

У звязку з невиконанням відповідачем своїх зобовязань позивач звернувся до суду із розглядуваним позовом та просить стягнути з відповідача 18920,50 гривень основного боргу, 4059,10 гривень пені, 324,11 гривень 3% річних та 1296,23 інфляційних втрат.

Доказів сплати відповідачем зазначеної суми боргу суду не надано.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Так, ст. 655 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Cума боргу в розмірі 18920,50 гривень за поставлений товар підтверджується належними доказами (видатковими накладними, копії яких наявні в матеріалах справи), відповідачем, станом на час розгляду справи в суді, існування заборгованості у стягуваному розмірі 18920,50 гривень належними та допустимими доказами не спростовано.

Водночас, судом встановлено, що 12.10.2016 порушено провадження у справі № 925/960/16 про банкрутство Публічного акціонерного товариства Ватутінський хлібокомбінат. Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів відповідно до ст. 19 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, у звязку з чим, органам державної виконавчої служби зупинити виконавчі провадження з примусового виконання виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюються стягнення з відповідача, відповідно до законодавства. Введено процедуру розпорядження майном відповідача та призначено розпорядником майна арбітражного керуючого ОСОБА_2.

13.10.2016 на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України оприлюднене оголошення про порушення господарським судом Київської області справи № 925/960/16 про банкрутство Публічного акціонерного товариства Ватутінський хлібокомбінат (07400, Київська обл., м. Бровари, б-р Незалежності, 14; ).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 17 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом у разі якщо до боржника, щодо якого порушена справа про банкрутство, пред'явлений позов, який ґрунтується на грошових зобов'язаннях боржника, що виникли до порушення провадження у справі про банкрутство, суди мають у встановленому процесуальним законом порядку приймати такі позовні заяви і вирішувати спір за цією вимогою по суті за правилами позовного провадження до офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство. Про офіційне оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство розпорядник майна повідомляє суд, який розглядає позовні вимоги конкурсних кредиторів до боржника. Цей суд (суди) після офіційного оприлюднення відповідного оголошення має зупинити позовне провадження та роз'яснити позивачу зміст частини четвертої статті 23 цього Закону, зазначивши про це в ухвалі або в протоколі судового засідання. Якщо позивач не звернувся у тридцятиденний строк з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство із заявою про визнання його грошових вимог до боржника у справі про банкрутство, суд, який розглядає позовну заяву, після закінчення тридцятиденного строку з моменту офіційного оприлюднення поновлює позовне провадження та відмовляє у задоволенні позову. У разі звернення позивача із заявою про визнання його грошових вимог до боржника у справі про банкрутство після винесення ухвали господарського суду за результатами розгляду цих вимог позовне провадження підлягає припиненню на підставі пункту 2 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України. Якщо у порушенні провадження у справі про банкрутство відмовлено або провадження у справі про банкрутство припинено, позовне провадження підлягає поновленню і позов розглядається по суті.

Ухвалою господарського суду Київської області від 25.10.2016 у справі №925/976/16 зупинено провадження у справі та розяснено позивачу його право звернутися у тридцятиденний строк з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство відносно відповідача із заявою про визнання його грошових вимог до боржника у справі про банкрутство.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 22.12.2016 затверджено реєстр вимог кредиторів по справі 925/960/16.

Частиною 4 ст. 23 цього ж передбачено, що особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними кредиторами, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

Як вбачається із матеріалів справи, після оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство ПАТ «Ватутінський хлібокомбіна» позивач не звертався у встановлений Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» строк с заявою про визнання кредиторських вимог, а тому у даному випадку позивач на підставі ч. 4 ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» не є конкурсним кредитором, а його вимоги погашаються у шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

Як вже зазначалося, згідно приписів ст. 17 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» якщо позивач не звернувся у тридцятиденний строк з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство із заявою про визнання його грошових вимог до боржника у справі про банкрутство, суд, який розглядає позовну заяву, після закінчення тридцятиденного строку з моменту офіційного оприлюднення поновлює позовне провадження та відмовляє у задоволенні позову.

Отже, з огляду на те, що позивач з заявою про визнання його грошових вимог до ПАТ «Ватутінський Хлібокомбіна» у встановлений Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» строк не звернувся, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову ТОВ «Компанія Лев-Україна» до ПАТ «Ватутінський хлібокомбінат» про стягнення 24599,94 гривень.

Судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову повністю.

У судовому засіданні 15.02.2017 оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Повне рішення складено 20.02.2017.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Р.М. Колесник