ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.02.2017 Справа № 905/138/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Курило Г.Є.

при секретарі судового засідання А.О. Кащеєві,

розглянувши матеріали справи

за позовом: Державного підприємства "Укрриба", м. Київ

до відповідача: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м.Новоазовськ

про стягнення 14347,51 грн. та розірвання договору №24/11 від 01.08.2011

За участю представників сторін:

від позивача: Ільчук Н.В. - за довіреністю

від відповідача: не з'явився

Суть спору: Позивач, Державне підприємство "Укрриба", м. Київ звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Новоазовськ про стягнення 16415,33 грн, в тому числі заборгованість по договору в розмірі 13659,08 грн., пені в розмірі 837,45 грн., 3% річних у сумі 181,59 грн. та інфляційних втрат у сумі 1737,21 грн. та розірвання договору №24/11 від 01.08.2011.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем зобов'язань за договором про передачу права експлуатації гідротехнічних споруд, що перебувають на балансі ДП "Укрриба" №24/11 від 01.08.2011.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 12.01.2017 порушено провадження по справі № 905/138/17.

Від позивача 26.01.2017 надійшла заява про зменшення позовних вимог, в якій просить стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 10659,08 грн. заборгованості по договору про передачу права експлуатації гідротехнічних споруд, що перебувають на балансі ДП "Укрриба" №24/11 від 01.08.2011, 3263,83 грн. пені, 3% річних у сумі 82,52грн. та інфляційних втрат у сумі 342,08грн.

Частина 4 статті 22 ГПК України визначає права, які належать лише позивачу. Так, відповідно до зазначеної норми права, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити або зменшити розмір позовних вимог.

Враховуючи те, що вищезазначені дії позивача не суперечать законодавству та не порушують права і охоронювані законом інтереси інших осіб, суд приймає до розгляду заяву та розглядає викладені в ній позовні вимоги.

14.02.2017 від позивача до суду надійшла заява, в якій він відмовився від позовних вимог щодо розірвання договору №24/11 від 01.08.2011 та зазначив, що з наслідками відмови ознайомлений.

Відповідач в судові засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав.

За висновками суду відповідач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, виходячи з наступного:

За змістом наявного у матеріалах справи витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням відповідача на теперішній час є: АДРЕСА_1. Аналогічна адреса зазначена позивачем в позовній заяві.

Відділення поштового зв'язку Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" призупинили приймання та пересилання поштових відправлень на адресу населених пунктів Донецької та Луганської областей, у т.ч. м. Новоазовськ, у зв'язку з чим ухвали суду про порушення провадження у справі та відкладання розгляду справи були розміщені на сторінці господарського суду Донецької області офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет, відповідно до Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 01.12.2014 № 01-06/2052/14, про що свідчать відповідні копії витягів з сайту.

Також, господарський суд Донецької області намагався направити телефонограми на номер відповідача, який вказаний у витягу з ЄДРЮФОП, однак номер телефону належить іншій людині.

Таким чином, господарським судом було вжито всіх можливих та залежних від суду заходів для повідомлення відповідача про наявність порушеної справи та призначених до розгляду судових засідань (про день, місце та час кожного судового засідання).

За висновками суду у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до вимог ст.75 Господарського процесуального кодексу України, а неявка відповідача не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Розгляд справи відкладався на підставі ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

Перед початком розгляду справи по суті представника позивача було ознайомлено з правами та обов'язками відповідно до ст.ст. 20, 22 Господарського процесуального кодексу України.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши в засіданні пояснення представника позивача, господарський суд встановив:

01.08.2011 між позивачем, Державним підприємством "Укрриба" та відповідачем, Фізичною особою - підприємцєм ОСОБА_1, м. Новоазовськ укладено договір про передачу права експлуатації гідротехнічних споруд, що перебувають на балансі ДП "Укрриба" № 24/11 (далі договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору, предметом цього договору є надання (передача) позивачем відповідачу права на експлуатацію гідротехнічних споруд, пов'язаних з ними робочих машин та обладнання у єдиному технологічному процесі для рибогосподарської діяльності, консультаційних послуг, пов'язаних з експлуатацією гідроспоруд, інших додаткових послуг, а також проведення розрахунків за ці послуги. Місцезнаходження гідротехнічних споруд, пов'язаних з ними робочих машин та обладнання: Київська обл., Обухівський район в межах Деремезнянської сільської ради. Детальний перелік майна, право на експлуатацію якого передається, наведено у додатку № 1, який є невід'ємною частиною цього Договору.

Протоколом про договірну ціну від 31.12.2013 сторони домовилися, що місячна ціна за договором складає разом з ПДВ 487,84 грн.

Пунктом 4.1. договору визначено, що відповідач зобов'язується здійснювати оплату до 05 числа поточного місяця в розмірі не менш 100% від щомісячної плати.

Відповідно до п. 7.1. договору визначено, що цей договір набуває чинності з дня його підписання та діє протягом 25 років до 01.08.2036.

У відповідності до картки рахунка 36 та акту звіряння розрахунків за період з 01.08.11 по 01.12.2016, підписаного сторонами без заперечень, позивач доводить, а відповідач не спростовує, що протягом дії договору відповідачем умови договору щодо оплати ціни договору не виконувалися своєчасно.

У відповідності зі ст. 193 Господарського кодексу України та ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

У відповідності до п.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно вимог ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Оскільки відповідачем не представлено суду доказів оплати заборгованості, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з нього заборгованості в сумі 10659,08 грн. обґрунтовані, доведені належним чином та такі, що підлягають задоволенню.

Позивач нарахував відповідачу інфляційні втрати в розмірі 342,08 грн. та 3% річних в сумі 82,52 грн. та за період з 06.10.2011 по 23.12.2016.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць, а тому прострочення платежу за менший період не тягне за собою нарахування інфляційних втрат, а розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що мала місце на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочення.

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу.

Як зазначено у п. 3.2 Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.

Здійснивши перевірку правильності зазначених нарахувань, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення інфляційних втрат в розмірі 342,08 грн. та 3% річних в сумі 82,52 грн. та за період з 06.10.2011 по 23.12.2016 відповідають наведеним нормам, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

У зв'язку з несвоєчасними розрахунками відповідача за договором позивач нарахував відповідачу пеню в сумі 3263,83 грн. за період з 06.10.2011 по 23.12.2016.

Відповідно до пункту 3.4 договору, у разі виникнення заборгованості за експлуатацію гідротехнічних споруд та додаткові послуги, відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі 0,5% від суми боргу, але не більше подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожний день прострочення платежу.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Одночасно, згідно з ч.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідач здійснив розрахунок пені відповідно до ч. 6 ст.232 Господарського кодексу України.

Здійснивши перевірку правильності зазначених нарахувань, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення пені в розмірі 3263,83 грн. за період з 06.10.2011 по 23.12.2016 позивачем доведені та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до заяви Державного підприємства "Укрриба", м. Київ, позивач відмовився від позовних вимог в частині розірвання договору №24/11 від 01.08.2011.

Відповідно до ч.4 ст.22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення у справі, крім іншого, відмовитись від позову.

Частина 6 названої статті вказує, що господарський суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем, якщо ці дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

Згідно зі ст.78 та п.4 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України провадження по справі підлягає припиненню при відмові позивача від позову та прийнятті цієї відмови господарським судом.

Вивчення матеріалів справи дає підстави стверджувати, що відмова позивача від позову в частині розірвання договору №24/11 від 01.08.2011 не суперечить законодавству та не порушує права інших осіб, тому має бути прийнята судом.

До прийняття відмови позивача від позову господарським судом у відповідності з вимогами ст.78 Господарського процесуального кодексу України перевірено повноваження представника позивача на вчинення вказаних дій.

Таким чином, суд приймає відмову від частини вимог Державного підприємства "Укрриба", м. Київ та припиняє провадження по позовній заяві в цій частині.

У відповідності до ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача в частині вимоги майнового характеру та на позивача в частині вимоги майнового характеру, від якій позивач відмовився.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 78, 80, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Державного підприємства "Укрриба", м.Київ до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м.Новоазовськ задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь Державного підприємства "Укрриба" (04053, м. Київ вул. Тургенєвська 82-А, ) заборгованості по договору про передачу права експлуатації гідротехнічних споруд, що перебувають на балансі ДП "Укрриба" №24/11 від 01.08.2011 в розмірі 10659,08грн., пені в розмірі 3263,83 грн., 3% річних в розмірі 82,52грн. та інфляційних втрат в розмірі 342,08грн., судовий збір в розмірі 1378,00 грн.

Прийняти відмову Державного підприємства "Укрриба", м. Київ від позовних вимог в частині розірвання договору №24/11 від 01.08.2011.

Припинити провадження по позовній заяві в частині розірвання договору №24/11 від 01.08.2011.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

У судовому засіданні 14.02.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення буде складено та підписано 20.02.2017.

Суддя Г.Є. Курило

Повний текст рішення складено та підписано 20.02.2017.