ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2017р. Справа № 917/1852/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мілксервіс", АДРЕСА_1, Києво - Святошинський р-н., Київська область, 08132

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Овруцький молочноконсервний комбінат", вул. Героїв Майдану,82, оф.24, м. Гадяч, Полтавська область, 37300

про стягнення 1886925,49 грн.

Суддя В.А. Ціленко

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність б/н від 15.11.2016р.

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність б/н від 18.05.2016р.

17.01.2017 року від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі - 1604049,86грн., пеню у розмірі - 279926,61грн., 3% річних у розмірі - 23007,64грн. та індекс інфляції - 73960,12грн.

01.02.2017 року від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі - 1604049,86грн., пеню у розмірі - 159124,05грн., 3% річних у розмірі - 20918,56грн. та індекс інфляції - 102833,02грн.

Відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі до прийняття рішення по справі зменшити розмір позовних вимог. Оскільки такі дії не суперечать законодавству, не порушують права і охоронювані законом інтереси будь-яких осіб, суд приймає заяви позивача та розглядає вимоги в редакції заяви про зменшення позовних вимог від 01.02.2017 року.

Суть спору: Стягується 1886925,49 грн. боргу за договором № 9 від 18.01.2016року.

Відповідач позов заперечує, посилаючись на те, що строк виконання ним зобов"язань не настав, оскільки позивачем не надано належним чином оформлених видаткових накладних та всіх передбачених договором поставки товаросупровідних документів.

Крім того, відповідачем подано клопотання про призначення судової бухгалтерсько - економічної експертизи.

Згідно частини першої статті 41 Господарського процесуального кодексу України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Суд розглянувши вказане клопотання та перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що заявлене клопотання не підлягає задоволенню, оскільки в даному випадку необхідність проведення експертизи відповідачем не доведена, а тому суд вважає її призначення є недоцільним.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив:

Відповідно до умов договору № 9 від 18.01.2016р. поставки товару Товариство з обмеженою відповідальністю "Мілксервіс", м. Вишневе зобов'язалося передавати у власність Натуральний антимікробний препарат "Pimaricine", а Товариство з обмеженою відповідальністю "Овруцький молочноконсервний комбінат", м. Гадяч приймати й оплачувати його на умовах та в порядку, визначеному договором.

Позивач посилається на неналежне виконання боржником договірних зобов'язань та просить суд стягнути борг у сумі 1886925,49грн.

При прийнятті рішення судом враховано наступне.

Правовідносини, що склалися між сторонами регулюються договором поставки, відповідно до якого продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ст. 712 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона передає або зобов'язується передати майно у власність другій стороні, а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, так як одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

На виконання договору № 9 поставки товару від 18.01.2016року Товариством з обмеженою відповідальністю "Мілксервіс", м. Вишневе в період з 19.01.2016р. по 09.08.2016р. було поставлено товар на загальну суму 1 636 147,16 що підтверджується наявними в матеріалах справи, двостороннє підписаними та скріпленими печатками підприємств, видатковими накладними.

Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного процесуального кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

За умовами п. 3.3 договору Товариство з обмеженою відповідальністю "Овруцький молочноконсервний комбінат", м. Гадяч зобов'язане було здійснити оплату за товар подекадно у сумі прийнятого товару у продовж 70 (сімдесяти) календарних днів з дати отримання товару та належним чином оформлених товаросупровідних документів.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання. Таким чином, борг відповідача перед позивачем складає 1604049,86 грн.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3 % річних, що підтверджує правомірність нарахування на суму боргу індексу інфляції у розмірі 102833,02 грн. та 3 % річних у розмірі 20918,56грн.

Згідно ч. 2 ст. 546 Цивільного кодексу України договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобовязання, ніж неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток. В Законі України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошових зобовязань повинен оплатити кредитору пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст. ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися пенею, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Пунктом 5.3 Договору сторони обумовили, що у разі прострочення покупцем строку виконання своїх грошових зобов'язань, покупець зобов'язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 0,1% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов"язань" обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином, вимога позивача щодо стягнення пені у розмірі 159124,05грн. підлягає задоволенню.

З урахуванням викладених обставин заборгованість є доведеною належними доказами та підлягає стягненню з боржника.

Відповідно до приписів ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Одночасно, господарський суд не вбачає підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Овруцький молочноконсервний комбінат" на суму, достатню для задоволення позовних вимог.

Так, вказана заява позивача обґрунтована тим, що відповідач ухиляється від виконання грошового зобовязання, а невжиття зазначених заявником засобів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 66 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Відповідно до абз. 2 п. 1 постанови Вищого господарського суду від 26.12.2011 року № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

При цьому, заявником не наведено суду обґрунтованих підстав, які б унеможливили захист прав, свобод та інтересів позивача без вжиття відповідних заходів. Також, з матеріалів справи судом не встановлено обставин, які б вказували на очевидну небезпеку заподіянню шкоди правам, свободам та інтересам позивача, оскільки заявником належними доказами не підтверджена наявність обставин або вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання. За таких обставин, через відсутність посилань в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні відповідної заяви.

Керуючись ст. 49, ст. ст. 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Овруцький молочноконсервний комбінат"" (37300, Полтавська область, м. Гадяч, вул. Леніна,82 офіс 24, код платника 36899405) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мілксервіс" (08132, Києво - АДРЕСА_2, код платника 37757249) заборгованість в сумі 1886925,49 грн. з них: основного боргу - 1604049,86грн., пеню - 159124,05грн., 3% річних - 20918,56грн. , індекс інфляції - 102833,02грн. та 28 303,90 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 03.02.2017 року.

Суддя В.А. Ціленко