ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

"22" лютого 2017 р.Справа № 922/610/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

розглянувши матеріали

позовної заявиПублічне АТ КБ "ТК Кредит", м. Київ
до ПП "Євротерм-Харків", м. Харків
про стягнення коштів в сумі 3606446,88 грн.

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2017 року до суду звернулось ПАТ КБ" ТК Кредит" та просить стягнути з Приватного підприємства "Євромет-Харків" боргу у розмірі 3606446,88 грн. Судові витрати покласти на відповідача.

Також позивачем заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору в розмірі 54096,74 грн. до прийняття судом рішення по справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 57 ГПК до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Розглянувши матеріали справи, суд керуючись п. 4 ст. 63 ГПК України, повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо стороною не подано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Порядок і розмір сплати судового збору встановлений Законом України "Про судовий збір".

Частиною 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат, а за подання позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Згідно зі ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до п.п. 3.1 п. 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону України "Про судовий збір", є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє клопотання про відстрочення сплати судового збору, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

В пункті 3 Інформаційного листа Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Закону України "Про судовий збір" (зі змінами та доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 22.05.2015 N484-VIII)" від 12.11.2015 р. N 01-06/2093/15 роз*яснено, що за змістом положень статті 8 Закону питання про відстрочення та розстрочення судом сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати з підстав майнового стану сторони вирішується судом в кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та обґрунтованості доводів сторони належними і допустимими доказами на підтвердження того, що майновий стан сторони перешкоджає сплаті нею судового збору в установленому порядку і розмірі, а також на засадах рівності всіх учасників судового процесу (в тому числі й органів державної влади) перед законом і судом.

Сплата судового збору може бути відстрочена чи розстрочена на строк не довше, ніж до ухвалення судового рішення у справі.

При цьому ст. 8 ЗУ "Про судовий збір" передбачено право суду, а не обов'язок щодо відстрочки, розстрочки або зменшення розміру судового збору.

Отже, з урахуванням майнового стану сторін суд може відстрочити або розстрочити сплату судового збору на строк не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Особа, яка заявляє клопотання про відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що на момент подання позову її майновий стан перешкоджає сплаті нею судового збору у встановлених порядку і розмірі та можливість сплати нею судового збору до ухвалення судом рішення.

Слід врахувати, що положення статті 8 Закону України "Про судовий збір" наділяють суд правом на відстрочення сплати судового збору лише за наявності виняткових обставин, з урахуванням того, що в майбутньому, але не довше ніж до ухвалення судового рішення, заявник матиме фінансову можливість сплатити розмір судового збору.

Тобто, за своїм змістом надання розстрочки або відстрочки сплати судового збору, це надання можливості стороні повністю сплатити судовий збір у подальшому, однак доказів того, що у позивача з'явиться реальна можливість сплатити судовий збір до ухвалення судом рішення у даній справі позивач не надав.

Враховуючи, що статтею 129 Конституції України, як одну із засад судочинства, визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, то самі лише обставини, пов'язані з відсутністю коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

Як вбачається з матеріалів справи, заявляючи клопотання про відстрочення сплати судового збору позивач посилався на постанови НБУ №241 від 07.04.2016 року та рішення Виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 493 від 08.04.2016 року , якими позивача віднесено до категорії неплатоспроможних, відкликано ліцензію, розпочато ліквідацію та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "ТК Кредит" .

Згідно зі ст. 2 ЗУ "Про банки і банківську діяльність" неплатоспроможність банку - це неспроможність банку своєчасно та в повному обсязі виконати законні вимоги кредиторів через відсутність коштів або зменшення розміру капіталу банку до суми, що становить менше однієї третини мінімального розміру регулятивного капіталу банку; банківська діяльність - це залучення у вклади грошових коштів фізичних і юридичних осіб та розміщення зазначених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик, відкриття і ведення банківських рахунків фізичних та юридичних осіб.

Отже, віднесення банку до категорії неплатоспроможних означає, що банк не може своєчасно та в повному обсязі виконати законні вимоги кредиторів через відсутність коштів або зменшення розміру капіталу банку до суми, що становить менше однієї третини мінімального розміру регулятивного капіталу банку; а відкликання ліцензії на здійснення банківської діяльності означає, що банк не може здійснювати діяльність щодо залучення у вклади грошових коштів фізичних і юридичних осіб та розміщення зазначених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик, відкриття і ведення банківських рахунків фізичних та юридичних осіб.

Проте, віднесення банку до категорії неплатоспроможних та відкликання ліцензії на здійснення банківської діяльності не свідчить про відсутність у банку коштів на сплату судового збору та про неможливість його сплати.

Таким чином, постанови НБУ та рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, на які посилається позивач, не можна вважати належними та допустимими доказами такого майнового стану позивача, який унеможливлював сплату судового збору при поданні позову у встановленому порядку та розмірі.

Позивач не надав жодного бухгалтерського документу, який свідчив б про відсутність грошових коштів на рахунках стягувача.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Керуючись п. 4 ст.63, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву Публічне АТ КБ "ТК Кредит", м. Київ на 84 аркушах.

Суддя ОСОБА_1
ухвала підписана 22.02.2017 року.

Примітка: Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення (ст.63 ГПК України).