ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"13" лютого 2017 р. Справа № 918/1930/14

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого - судді Торчинюка В.Г., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗОЛОТИЙ ЕКВАТОР" про розстрочку виконання рішення

у справі № 918/1930/14

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Банк Форум"

в особі: Уповноваженої особи ОСОБА_1 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Форум" ОСОБА_2

до відповідача 1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Сетерус"

до відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Золотий Екватор"

про стягнення заборгованості за Кредитним договором від 29 березня 2013 року № 1-0020/13/30-KL в сумі 33 163 984 доларів США 29 центів.

В судовому засіданні приймали участь:

від позивача: ОСОБА_3 за довіреністю від 03 червня 2016 року № 10/21-02;

від відповідача 1: не з'явився;

від відповідача 2: ОСОБА_4 за довіреністю від 08 січня 2016 року № 0801.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Публічне акціонерне товариство "Банк Форум" в особі Уповноваженої особи ОСОБА_1 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Форум" ОСОБА_2 звернувся до господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сетерус" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Золотий Екватор", в якій просив суд стягнути заборгованість за Кредитним договором від 29 березня 2013 року № 1-0020/13/30-KL в сумі 33 163 984 доларів США 29 центів.

06 жовтня 2015 року рішенням господарського суду Рівненської області позов задоволено частково, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Золотий Екватор" на користь Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" заборгованості по поверненню кредитних коштів у розмірі 31 825 694, 54 дол. США, що еквівалентно 500 003 971 грн. 04 коп. та нарахованих процентів за користування кредитом в розмірі 974 661, 90 дол. США, що еквівалентно 15 312 621 грн. 69 коп.

23 жовтня 2015 року на виконання рішення суду від 06 жовтня 2015 року видані відповідні накази.

13 вересня 2016 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду уповноважений представник ТОВ "ЗОЛОТИЙ ЕКВАТОР" подав заяву, в якій просив суд розстрочити виконання рішення суду згідно графіку.

20 вересня 2016 року ухвалою Господарського суду Рівненської області заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Золотий Екватор" про розстрочку виконання рішення суду від 06 жовтня 2015 року по справі № 918/1930/14 на виконання якого видано наказ від 23 жовтня 2015 року № 918/1930/14 задоволено, розстрочено виконання рішення суду від 06 жовтня 2015 року по справі № 918/1930/14, а саме: загальну суму заборгованості в розмірі 502 636 371 грн. 70 коп. на вісім років, шляхом щомісячної сплати боржником заборгованості за графіком.

07 листопада 2016 року Постановою Рівненського апеляційного господарського суду ухвалу Господарського суду Рівненської області від 20 вересня 2016 року у справі № 918/1930/14 змінено, заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Золотий Екватор" про розстрочку виконання рішення Господарського суду Рівненської області від 06 жовтня 2015 року у справі № 918/1930/14 задоволено частково, розстрочено виконання рішення Господарського суду Рівненської області від 06 жовтня 2015 року у справі № 918/1930/14 загальну суму заборгованості 502 636 371 грн.70коп. на 5 (п'ять) років шляхом щомісячної сплати боржником заборгованості за графіком.

12 січня 2017 року постановою Вищого господарського суду України ухвалу Господарського суду Рівненської області від 20 вересня 2016 року та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 07 листопада 2016 року у справі № 918/1930/14 скасовано, а справу направлено на новий розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Золотий Екватор" про розстрочку виконання судового рішення до Господарського суду Рівненської області.

Ухвалою суду від 24 січня 2017 року призначено до розгляду заяву про розстрочку виконання рішення на 06 лютого 2017 року.

Ухвалою суду від 06 лютого 2017 року продовжено строк розгляду спору на 15 днів та відкладено розгляд заяви на 13 лютого 2017 року.

13 лютого 2017 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду уповноважений представник Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗОЛОТИЙ ЕКВАТОР" подав клопотання, в якому просив суд прийняти зміни до клопотання від 06 лютого 2017 року та застосувати розстрочку виконання рішення Господарського суду Рівненської області від 06 жовтня 2015 року № 918/1930/14 строком на п'ять років, згідно графіку.

З зазначеного клопотання суд вбачає, що боржник просив суд розстрочити виконання рішення, при цьому останній збільшив суму оплати з 28.02.2017 року по 31.08.2017 року з 760 000 грн. 00 коп. на 1 000 000 грн. 00 коп.

Суд приймає заяву боржника про уточнення графіку, а відтак, розглядає вимоги заяви про розстрочення виконання рішення Господарського суду Рівненської області від 06 жовтня 2015 року № 918/1930/14 строком на п'ять років, згідно графіку який наведений в клопотанні від 10 лютого 2017 року.

13 лютого 2017 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду уповноважений представник Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗОЛОТИЙ ЕКВАТОР" подав додаткові пояснення, в яких наголошував на обґрунтованості свого клопотання про розстрочення виконання рішення суду, крім того, в додатках до пояснень, долучив до матеріалів справи документи, які на переконання боржника, підтверджують обґрунтованість та доведеність клопотання про розстрочення виконання рішення суду.

13 лютого 2017 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду від стягувача надійшло клопотання, в якому останній просив суд залучити в якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_1 гарантування вкладів фізичних осіб.

На переконання стягувача, предметом спору у справі № 918/1930/14 є стягнення заборгованості за Кредитним договором, кошти від погашення заборгованості будуть спрямовані на задоволення вимог кредиторів, що належать до повноважень ОСОБА_1 гарантування вкладів фізичних осіб згідно статті 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Суд зазначає, згідно частини 2 статті 3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. ОСОБА_1 є суб'єктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії (у тому числі відчуження, передача в оренду, ліквідація), що не суперечать законодавству та меті діяльності ОСОБА_1.

Пунктом 8 частини 2 статті 4 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено, що на виконання свого основного завдання ОСОБА_1 у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження всіх або частини активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

Відповідно до частини 1 пункту 4 статті 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі ОСОБА_1 з дня початку процедури ліквідації банку здійснює такі повноваження: вживає у встановленому законодавством порядку заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб.

З зазначених норм закону та матеріалів справи № 918/1930/14 вбачається, що ОСОБА_1 гарантування вкладів фізичних осіб, у даній справі, через делегування повноважень уповноваженій особі з дня початку процедури ліквідації банку здійснює заходи, щодо повернення дебіторської заборгованості, майна банку яке знаходиться у третіх осіб.

Суд вбачає, що ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є уповноваженою особою, яка здійснює безпосереднє, керівництво банком (стягувачем) в період ліквідації останнього.

Вищезазначене стверджується матеріалами справи, зокрема довіреністю від 03 червня 2016 року № 10/21-02 видана ПАТ "Банк Форум" та підписана уповноваженою особою ОСОБА_1 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Форум", ОСОБА_5.

Позивач наголошує, що вирішення задоволення або відмови у клопотанні про розстрочення виконання рішення суду може вплинути на права та законом охоронювані інтереси ОСОБА_1 гарантування вкладів фізичних осіб.

У відповідності до частини 1 статті 27 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора. Якщо господарський суд при прийнятті позовної заяви, вчиненні дій по підготовці справи до розгляду або під час розгляду справи встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права і обов'язки осіб, що не є стороною у справі, господарський суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору. У справах щодо майна господарських організацій, у статутному капіталі яких є корпоративні права держави, господарський суд залучає орган державної влади, що здійснює управління корпоративними правами, до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Отже, щоб залучити третю особу яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, необхідною умовою є, зачіпання прав та законом охоронюваних інтересів такої третьої особи, в даному випадку ОСОБА_1.

Водночас з урахуванням норм права які зазначалися вище, права і обов'язки у ОСОБА_1 виникають згідно закону і останній реалізовує їх через свою уповноважену особу, яка безпосередньо здійснює керівництво стягувачем (банком) і може реалізувати надані Законом права через уповноваженого представника банку у судовому засіданні.

Тому, суд не вбачає необхідності для дублювання повноважень наданих фонду Законом та залучати останнього в якості третьої особи на стороні позивача у даній справі.

Крім того, стягувачем не зазначено, на які саме права і обов'язки ОСОБА_1 може вплинути рішення щодо розстрочення виконання рішення суду.

ОСОБА_1 в межах наданих законом функцій здійснює управління банком (стягувачем), тобто приймає фактичну участь у розгляді справи, це випливає з матеріалів справи, останній підписував позовну заяву та видав довіреності у справі, а відтак є проінформованим про хід розгляду справи та має можливість подавати відповідні клопотання та заперечення.

Також, згідно з частиною 1 статті 121 ГПК України господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання щодо розстрочки виконання рішення суду.

Суд наголошує, що заява про розстрочення виконання рішення суду розглядається судом у 10 денний строк і у ході розгляду даного клопотання про розстрочення виконання рішення суду уже було продовжено строк розгляду спору на 15 днів у відповідності до статті 69 ГПК України.

Залучаючи третю особу, виникне необхідність повідомити останню про розгляд клопотання про розстрочення виконання рішення суду та зобов'язати заявника надіслати усі матеріали для третьої особи, водночас подальше відкладення розгляду клопотання приведе до порушення передбачених статтею 121 ГПК України строків в десять днів.

Суд наголошує, що заявником не надано доказів необхідності залучення третьої особи, окрім як посилання на норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та припущення, що рішення про задоволення або відмову в розстроченні виконання рішення вплине на права або законом охоронювані інтереси ОСОБА_1.

Також судом враховано, що позовна заява подана в грудні 2014 року і розгляд справи № 918/1930/14 включаючи і заяву про розстрочення рішення відбувається впродовж 3 (трьох) років, і під час розгляду справи не піднімалося питання та не було необхідним залучення третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_1 гарантування вкладів фізичних осіб.

За таких обставин, в сукупності всіх матеріалів справи, наявних доказів у справі, суд надавши їм оцінку за своїм внутрішнім переконанням, у відповідності до норм чинного законодавства України, які зазначалися вище, вирішив в задоволенні клопотання про залучення до участі у справі третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, ОСОБА_1 гарантування вкладів фізичних осіб - відмовити.

В судовому засіданні 13 лютого 2017 року представник стягувача заперечив проти клопотання про розстрочку виконання рішення суду від 06 жовтня 2015 року № 918/1930/14, в свою чергу боржник у судовому засіданні просив суд задоволити клопотання про розстрочку виконання рішення, наполягав на його ґрунтовності та тому, що боржник добровільно виконує рішення суду, а саме сплачує згідно запропонованого графіку планові платежі.

Згідно з частиною 1 статті 121 ГПК України за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони виконавчого провадження або за власною ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови.

Суд зазначає, підставою для розстрочки рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК України, не вимагається, також законодавчо не обмежується будь-якими конкретними термінами відстрочка виконання рішення. Вирішуючи питання про розстрочку виконання рішення, суд враховував матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи в їх сукупності.

Аналогічна правова позиція знайшла своє відображення в пункті 7.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України".

Судом встановлено, що загальна сума до стягнення складала 31 825 694 грн. 54 коп. дол. США основної суми боргу та 974 661 дол. США процентів, що еквівалентно 515 316 592 грн. 73 коп., водночас з моменту винесення рішення суду від 06 жовтня 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Золотий Екватор" в добровільному порядку частково здійснило погашення заборгованості на суму 15 500 000 грн. 00 коп., що підтверджується:

- платіжним дорученням від 02 грудня 2015 року на суму 2 500 000 грн. 00 коп.;

- платіжним дорученням від 03 грудня 2015 року на суму 2 500 000 грн. 00 коп.;

- платіжним дорученням від 21 січня 2016 року на суму 1 700 000 грн. 00 коп.;

- платіжним дорученням від 22 січня 2016 року на суму 1 000 000 грн. 00 коп.

- платіжним дорученням від 12 березня 2016 року на суму 3 000 000 грн. 00 коп.;

- платіжним дорученням від 29 березня 2016 року на суму 500 000 грн. 00 коп.;

- платіжним дорученням від 04 квітня 2016 року на суму 500 000 грн. 00 коп.;

- платіжним дорученням від 27 вересня 2016 року на суму 760 000 грн. 00 коп.;

- платіжним дорученням від 25 жовтня 2016 року на суму 760 000 грн. 00 коп.;

- платіжним дорученням від 28 листопада 2016 року на суму 760 000 грн. 00 коп.;

- платіжним дорученням від 23 грудня 2016 року на суму 760 000 грн. 00 коп.;

- платіжним дорученням від 25 січня 2017 року на суму 760 000 грн. 00 коп.

Розглядаючи заяву про розстрочку виконання рішення, судом враховані твердження боржника про те, що, одночасне стягнення всієї суми може призвести до повної зупинки господарської діяльності підприємства, невиконання інших кредиторських зобов'язань, що в свою чергу заблокує фінансово-господарську діяльність боржника та унеможливить повернення боргу за рішенням.

Також судом враховані твердження стягувача про те, що строк здійснення процедури ліквідації ПАТ "БАНК ФОРУМ" продовжено на два роки по 15 червня 2018 року. В той час, як боржник просить розстрочити рішення суду до 2021 року.

Надаючи оцінку усім матеріалах справи в їх сукупності, суд зазначає.

Згідно статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

У відповідності до статті 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 ГПК України визначено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Судом враховано, що відповідно до частини 1 статті 9 Конституції України, частиною національного законодавства України є Конвенція про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікована Верховною Радою України (Закон України від 17 липня 1997 № 475/97-ВР) (далі - Конвенція). Юрисдикція Європейського суду з прав людини є обов'язковою в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції.

Пункт 1 статті 6 § 1 Конвенції гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 20 липня 2004 року по справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина "судового розгляду".

В рішенні від 17 травня 2005 року по справі "Чіжов проти України" (заява № 6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов'язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії § 1 ст. 6 Конвенції.

З зазначеного вище, суд вбачає, що затримка у виконанні рішення може бути виправдана за виняткових обставин. Але затримка не повинна бути такою, що позбавляє сутності право, яке захищається пунктом 1 статті 6 Конвенції.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Вищого господарського суду України від 07 липня 2011 року по справі № 11/168 (16/4, 14/54, 14/66).

Матеріалами справи стверджено, що боржник, частково погасив заборгованість перед стягувачем на виконання рішення суду від 06 жовтня 2015 року № 918/1930/14 на загальну суму 15 500 000 грн. 00 коп.

В матеріалах справи наявні копії балансів та фінансових звітів про фінансові результати за 2013, 2014, 2015, 2016 роки, з яких суд вбачає, що у 2013-2014 роках боржник мав стійкий фінансовий стан, який дозволяв останньому виконувати усі кредитні зобов'язання за договором перед стягувачем.

Водночас, через триваючий економічний спад, знецінення національної валюти, військові конфлікти на сході країни та півдні, призвели до тяжкого економічного стану боржника та неможливості виконання останнім зобов'язань за кредитним договором.

Отже, з вищезазначених доказів суд вбачає, що боржник не має достатніх оборотів для погашення заборгованості перед стягувачем крім того, фінансовий стан боржника вкрай тяжкий і одночасне стягнення усієї суми боргу призведе до повної зупинки господарської діяльності боржника.

Судом враховано скрутне фінансове становище - на яке вказує боржник, як підставу для відстрочки рішення суду, оскільки таке прострочення виникло не через дії або бездіяльність самого боржника (доказів протилежного суду не надано), а саме через складну економічну ситуацію в країні в цілому.

Також, зазначене стверджується фінансовими звітами, які вказують на різкий спад прибутків підприємства з 2015 по 2016 роки.

Судом з'ясовано, що боржник здійснює усі можливі заходи для погашення заборгованості, що стверджується вже зробленими проплатами, також суд наголошує, що ТОВ "ЗОЛОТИЙ ЕКВАТОР" продовжувало здійснювати погашення заборгованості згідно графіку, навіть під час розгляду апеляційної та касаційної скарги в період вересня - грудня 2016 року та січня 2017 року, в той час як графік затверджений ще не був і останній не мав зобов'язань перед стягувачем в добровільному порядку виконувати не затверджений судом графік, що в свою чергу стверджується матеріалами справи (копіями платіжних доручень).

Щодо врахування майнового стану стягувача та продовження ліквідаційної процедури лише до 2018 року, то матеріали справи містять повідомлення стягувача для боржника від 09 вересня 2016 року № 7221-7/1.3, яким було повідомлено, що право вимоги за рішенням суду будуть виставлені на продаж на відкритих торгах.

З зазначеного вбачається, що суд не може бути обмежений в строках розстрочення рішення, у зв'язку з ліквідаційною процедурою стягувача тільки до 2018 року, оскільки уже здійснюється робота щодо зміни кредитора за рішенням суду та ліквідаційна процедура може бути продовжена в подальшому на більш тривалий строк.

Щодо майнового стану стягувача, матеріалами справи стверджено, що боржник частково погасив борг, що безумовно позитивно вплинуло на майновий стан стягувача, в той час, у разі накладення арештів на рахунки та майно боржника, призведе до повної зупинки господарської діяльності останнього, що унеможливить погашення боргу взагалі, оскільки з наданих балансів та звітів вбачається, що оборотів боржника для погашення боргу не вистачить.

Крім того, судом враховано твердження уповноваженого представника боржника про те, що усі активи підприємства та його майно, задіяні в господарській діяльності ТОВ "ЗОЛОТИЙ ЕКВАТОР".

Наслідком відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду, будуть накладені арешти на рахунки відповідача та примусове відчуження майна, вартості якого, як зазначалося вище, не вистачить для повного виконання рішення суду.

Отже, реалізація активів боржника не призведе до повного виконання рішення суду, а лише позбавить підприємство можливості здійснювати господарську діяльність та виконати рішення суду згідно запропонованого графіку розстрочення суми боргу, що в свою чергу, в подальшому може привести до банкрутства ТОВ "ЗОЛОТИЙ ЕКВАТОР".

На переконання суду, ліквідація стягувача та обмеження такої ліквідаційної процедури у часі (до 2018 року) не може слугувати підставою для початку ліквідаційної процедури (банкрутства) іншого підприємства (боржника), що в свою чергу: негативно вплине на виконання даного рішення, несплати податків в державний бюджет України, закриття робочих місць.

Судом з'ясовано, що в матеріалах справи містяться договори оренди та акти приймання-передачі майна на виконання зазначених договорів, які свідчать про те, що ТОВ "ЗОЛОТИЙ ЕКВАТОР" здійснює господарську діяльність та докладає усіх зусиль, для виконання запропонованого графіку погашення заборгованості та дотримується наданого суду бізнес плану.

Також, судом враховано, що у разі невиконання боржником графіку розстрочки, стягувач вправі звернутися у державну виконавчу службу та стягнути усю заборгованість примусово.

Переглядаючи клопотання про розстрочення рішення, судом були враховані вказівки Вищого господарського суду України, зокрема посилаючись на загально відомі факти щодо економічної ситуації в країні, суди попередніх інстанцій зовсім залишили поза увагою надані ТОВ "ЗОЛОТИЙ ЕКВАТОР" документи з фінансової звітності та інші, саме на підставі яких можна дійти відповідних підтверджених висновків.

Згідно частини 1 статті 11112 вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

При новому розгляді клопотання про розстрочення рішення, судом було дотримано вказівок, які зазначені у постанові касаційної інстанції та надано оцінку фінансовим звітам за період з 2013 по 2016 роки, частковим проплатам здійснених боржником, техніко-економічному обґрунтуванню (бізнес плану), договорам оренди, актам прийому-передачі до договорів оренди, які свідчать про виконання бізнес плану.

За таких обставин, оцінивши надані докази в їх сукупності, матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини боржника у виникненні спору, суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Золотий Екватор" та розстрочити виконання рішення господарського суду Рівненської області від 06 жовтня 2015 року у справі № 918/1930/14 на п'ять років.

Крім того, суд роз'яснює, задовольняючи клопотання боржника, щодо розстрочення виконання рішення, судом взято до уваги те, що однією із підстав виникнення тяжкого майнового стану у боржника є економічна ситуація в країні в цілому, однак суд наголошує, що основною підставою до задоволення клопотання про розстрочення рішення слугували, саме докази по справі, зокрема: фінансові звіти боржника, часткові проплати, бізнес план та докази його виконання.

За таких обставин, керуючись статтями 86, 121 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Золотий Екватор" про розстрочку виконання рішення суду від 06 жовтня 2015 року по справі № 918/1930/14 на виконання якого видано наказ від 23 жовтня 2015 року № 918/1930/14 задовольнити.

2. Розстрочити виконання рішення суду від 06 жовтня 2015 року по справі № 918/1930/14 загальну суму заборгованості в розмірі 502 636 341 грн. 72 коп. на п'ять років, шляхом щомісячної сплати боржником заборгованості за наступним графіком:

Строк оплати чергових платежів, включно доРозмір чергових платежів, грн.
Перший рік 30.09.2016760 000 грн. 00 коп.
31.10.2016760 000 грн. 00 коп.
30.11.2016760 000 грн. 00 коп.
31.12.2016760 000 грн. 00 коп.
31.01.2017760 000 грн. 00 коп.
28.02.20171 000 000 грн. 00 коп.
31.03.20171 000 000 грн. 00 коп.
30.04.20171 000 000 грн. 00 коп.
31.05.20171 000 000 грн. 00 коп.
30.06.20171 000 000 грн. 00 коп.
31.07.20171 000 000 грн. 00 коп.
31.08.20171 000 000 грн. 00 коп.
всього за рік:10 800 000 грн. 00 коп.
Другий рік30.09.20171 520 000 грн. 00 коп.
31.10.20171 520 000 грн. 00 коп.
30.11.20171 520 000 грн. 00 коп.
31.12.20171 520 000 грн. 00 коп.
31.01.20181 520 000 грн. 00 коп.
28.02.20181 520 000 грн. 00 коп.
31.03.20181 520 000 грн. 00 коп.
30.04.20181 520 000 грн. 00 коп.
31.05.20181 520 000 грн. 00 коп.
30.06.20181 520 000 грн. 00 коп.
31.07.20181 520 000 грн. 00 коп.
31.08.20181 520 000 грн. 00 коп.
Всього за 2 рік:18 240 000 грн. 00 коп.
Третій рік30.09.20182 280 000грн. 00 коп.
31.10.20182 280 000грн. 00 коп.
30.11.20182 280 000грн. 00 коп.
31.12.20182 280 000грн. 00 коп.
31.01.20192 280 000грн. 00 коп.
28.02.20192 280 000грн. 00 коп.
31.03.20192 280 000грн. 00 коп.
30.04.20192 280 000грн. 00 коп.
31.05.20192 280 000грн. 00 коп.
30.06.20192 280 000грн. 00 коп.
31.07.20192 280 000грн. 00 коп.
31.08.20192 280 000грн. 00 коп.
Всього за 3 рік:27 360 000 грн. 00 коп.
Четвертий рік30.09.20193 800 000 грн. 00 коп.
31.10.20193 800 000 грн. 00 коп.
30.11.20193 800 000 грн. 00 коп.
31.12.20193 800 000 грн. 00 коп.
31.01.20203 800 000 грн. 00 коп.
28.02.20203 800 000 грн. 00 коп.
31.03.20203 800 000 грн. 00 коп.
30.04.20203 800 000 грн. 00 коп.
31.05.20203 800 000 грн. 00 коп.
30.06.20203 800 000 грн. 00 коп.
31.07.20203 800 000 грн. 00 коп.
31.08.20203 800 000 грн. 00 коп.
Всього за 4 рік45 600 000 грн. 00 коп.
П'ятий рік30.09.202033 386 361 грн. 81 коп.
31.10.202033 386 361 грн. 81 коп.
30.11.202033 386 361 грн. 81 коп.
31.12.202033 386 361 грн. 81 коп.
31.01.202133 386 361 грн. 81 коп.
28.02.202133 386 361 грн. 81 коп.
31.03.202133 386 361 грн. 81 коп.
30.04.202133 386 361 грн. 81 коп.
31.05.202133 386 361 грн. 81 коп.
30.06.202133 386 361 грн. 81 коп.
31.07.202133 386 361 грн. 81 коп.
31.08.202133 386 361 грн. 81 коп.
Всього за 5 рік400 636 341 грн. 72 коп.

до повної сплати боргу.

3. Ухвалу направити сторонам по справі.

Суддя Торчинюк В.Г.