ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2017 р. Справа № 922/3150/16

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Гребенюк Н.В., суддя Барбашова С.В., суддя Білецька А.М.,

при секретарі Бєлкіній О.М.,

за участю представників:

позивача ОСОБА_1 дов. б/н від 18.11.2016 р.,

відповідача ОСОБА_2 дов. б/н від 17.11.2015 р., ОСОБА_3 дов. б/н від 13.05.2016 р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх. №3141 Х/3) на рішення господарського суду Харківської області від 02.11.2016 р. у справі № 922/3150/16,

за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", м. Київ,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельна мережа "Колос", м. Харків,

про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Харківської області від 02.11.2016 р. (суддя Светлічний Ю.В.) позов задоволено. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельна мережа "Колос" на користь публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" заборгованість за генеральним кредитним договором №13003 від 07.06.2013 року в розмірі 114293,49 грн. та складається з: сума кредитної заборгованості - 50541,54 грн.; сума заборгованості по процентам 7575,87 грн.: розмір пені - 6432,71 грн.; сума трьох процентів річних - 543,37 грн.; розмір штрафу - 49200,00 грн. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельна мережа "Колос" на користь публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" судові витрати в розмірі 1714,41 грн.

Відповідач, ТОВ "Торгівельна мережа "Колос", з рішенням суду першої інстанції не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Харківської області від 02.11.2016р. у справі № 922/3150/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення норм чинного законодавства.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог відповідач посилається на те, що розгляд даної справи був здійснений за відсутності його представника, який не був повідомлений належним чином про час і місце засідання суду, що є безумовною підставою для скасування рішення місцевого господарського суду. Відповідач вважає, що суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення не прийняв до уваги преюдиціальне значення обставинам, встановленим судовим рішенням від 18.11.2015 р., винесеним господарським судом Харківської області по справі № 922/5156/15 та підтвердженим постановою Харківського апеляційного господарського суду від 22.03.2016 р., які залишені без змін постановою Вищого господарського суду України від 31.05.2016 р. Також, на думку апелянта, при винесенні рішення судом першої інстанції не враховано сплату відповідачем за кредитним договором у повному об'ємі, зокрема, 20.04.2016 р. ТОВ "Торгівельна мережа "Колос" було здійснено дострокове погашення кредиту в повному обсязі в сумі 315 712,33 грн., що підтверджується відповідним платіжним дорученням № НОМЕР_1 від 20.04.2016 р.

Позивач, ПАТ "Дельта Банк", у відзиві на апеляційну скаргу просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції законним та таким, що прийняте у відповідності з нормами чинного законодавства. Позивач вказав, що заявлені відповідачем підстави для скасування судового рішення з причин порушення процесуальних норм відсутні. Позивач зазначає про те, що у справі № 922/5156/15 дійсно було розглянуто позовні вимоги ПАТ "Дельта Банк" до ТОВ "ТМ "Колос" по кредитному договору № 713003 від 07.06.2013 р. про стягнення заборгованості, однак причиною відмови у позові слугував той факт, що позивач передчасно звернувся з позовом до відповідача.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи відповідача та у відзиві на неї доводи позивача, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку ст. 101 ГПК України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції,

07.06.2013 року між Публічним акціонерним товариством "Астра Банк" (банк) правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельна мережа "Колос" (відповідач, позичальник) укладено генеральний кредитний договір №13003 зі змінами та доповненнями.

02.12.2013 року між АТ "Дельта Банк" (позивач) та ПАТ "Астра Банк" було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим №1533.

Відповідно до п. 2.1. договору купівлі-продажу права вимоги продавець цим погоджується продати (відступити) права вимоги та передати їх покупцю, а покупець цим погоджується купити права вимоги, прийняти їх і сплатити загальну купівельну ціну.

Згідно з п. 2.3. договору купівлі - продажу права вимоги, переходять від продавця до покупця та обов'язки продавця вважаються виконаними з моменту підписання продавцем акту приймання - передачі прав вимоги.

За договором купівлі-продажу та згідно ст. ст. 512, 513, 514, 516, 517 Цивільного кодексу України, Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" набуло статус нового кредитора за кредитним договором №13003 від 07.06.2013р. укладеного ПАТ "Астра Банк" та ТОВ "Торгівельна мережа "Колос".

Згідно зі статтею 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

У відповідності до пункту 1 статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтею 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір та порядок процентів встановлюється договором.

За статтею 1056-1 Цивільного кодексу України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі.

Відповідно до п.1.1.1. кредитного договору, надання кредиту здійснюється окремими частинами, далі по тексту кожна частина окремо - "Транш", а у сукупності - "транші" в межах відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості в сумі 820000,00 гривень та зменшенням максимального ліміту заборгованості у порядку, зазначеному в п. 1.1.2. цього договору, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 19,5% річних, з кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом до 06 червня 2016 року включно, на умовах визначених цим договором.

У відповідності до п.1.1.3. кредитного договору, у випадку невиконання позичальником (відповідачем) будь якого з зобов'язань, передбачених п.3, 2.8-3.3, 12., 3.3.16 цього договору, процентна ставка за користування кредитом встановлюється в розмірі 24,5% річних, та починає застосовувалися до взаємовідносин сторін за цим договором починаючи з дня, наступного за кінцевим терміном (днем) виконання зобов'язання та діє до дня (включно) виконання умов, передбачених п. 3.3.16 цього договору. При цьому сторони погодили, що встановлення зазначеного розміру річної процентної ставки є заздалегідь погодженим.

Пунктом 1.1.4. кредитного договору встановлено, що у разі прострочення кінцевого терміну повернення заборгованості за кредитом, визначеного у п.1.1.1. цього договору, процентна ставка за цим договором встановлюється в розмірі 39,5% річних, та починає застосовуватися до взаємовідносин сторін за цим договором, починаючи з дня, наступного за кінцевим терміном (днем) повернення заборгованості за кредитом по день фактичного погашення простроченої заборгованості за кредитом. При цьому сторони погодили, що встановлення зазначеного розміру річної процентної ставки є заздалегідь погодженим.

В пункті 2.6. кредитного договору (в редакції додаткового договору № 3 від 05.02.2014р.) сторони передбачили, що погашення заборгованості позичальника за цим договором здійснюється у черговості погашення заборгованості по процентам, а потім по кредитній заборгованості.

Згідно пункту 3.2.5. кредитного договору, кредитор має право безумовно та без попереднього повідомлення і погодження позичальника, в односторонньому порядку вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів, комісій та можливих штрафних санкцій у разі: невиконання або неналежного виконання будь-якого із зобов'язань, визначених п. 3.3. цього договору; порушення інших зобов'язань; за наявності інших обставин, які визначаються кредитором на власний розсуд та свідчать про те, що наданий позичальнику кредит своєчасно не буде повернений.

Пункт 3.3. кредитного договору (в редакції додаткового договору № 3 від 05.02.2014 р.) визначає наступні обов'язки позичальника: своєчасно сплачувати проценти (п. 3.3.3.); повернути кредитору кредит у порядку встановленому договором (п. 3.3.4.); достроково повернути кредит за виникнення обставин передбачених ст. 5 цього договору (п. 3.3.5.).

В п.4.1. кредитного договору передбачено, що у випадку прострочення позичальником строків сплати процентів, комісій, а також прострочення строків повернення кредиту/траншу, визначених цим договором, позичальник сплачує кредитору пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення, від простроченої суми за кожний день прострочення. Сплата пені не звільняє позичальника від зобов'язання сплатити в повному обсязі проценти і комісії, передбачені договором.

Відповідно до п. 4.2. кредитного договору у випадку порушення позичальником вимог - п. 3.3.1., 3.3.6. - 3.3.16. цього договору позичальник сплачує кредитору штраф у розмірі 2% (два проценти) від максимального ліміту заборгованості, визначеного у п.1.1.1. цього договору, за кожний випадок порушення.

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що матеріалами справи підтверджено, що свої зобов'язання, визначені кредитним договором, банк виконав належним чином та надав відповідачу грошові кошти, але відповідач не виконував належним чином взятих на себе зобов'язань по сплаті кредиту та відсотків за користування кредитом, в результаті чого у останнього виникла прострочена заборгованість по кредиту у розмірі 50541,54 грн., яка залишається не погашеною відповідачем з 21.04.2016р.

Твердження відповідача в апеляційній скарзі на те, що при винесенні рішення судом першої інстанції не враховано сплату відповідачем за кредитним договором в сумі 315 712,33 грн., що підтверджується відповідним платіжним дорученням № НОМЕР_1 від 20.04.2016 р., не враховано результати розгляду справи господарського суду Харківської області у справі № 922/5156/15, а також, ненадання відповідачем позивачу фінансової звітності з 1 кв. 2016р. по 2 кв. 2016р. та договору страхування з 06.06.2016р. по 05.06.2017р., спростовуються матеріалами справи, умовами укладеного між сторонами спірного договору та розрахунком заборгованості, який надано до позовної заяви.

Враховуючи все викладене, суд першої інстанції правомірно задовольнив позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми кредитної заборгованості в розмірі 50541,54 грн. та суми заборгованості по процентам в розмірі 7575,87 грн. Також, суд першої інстанції правомірно задовольнив вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь позивача пені в розмірі 6432,71 грн., суми 3% річних в розмірі 543,37 грн. та штрафу в розмірі 49200,00 грн., оскільки відповідачем порушено вищевикладені умови укладеного договору.

Стосовно твердження апелянта про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, зокрема, розгляд даної справи був здійснений за відсутності представника позивача, який не був повідомлений належним чином про час і місце засідання суду, що є безумовною підставою для скасування рішення місцевого або постанови апеляційного господарського суду, судова колегія зазначає наступне.

В п. 3.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" визначено, що розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Необхідно мати на увазі, що розгляд справи за відсутності будь-якої із сторін, не повідомленої належним чином про час і місце засідання суду, є безумовною підставою для скасування рішення місцевого або постанови апеляційного господарського суду (пункт 2 частини другої статті 111-10 ГПК).

Пункт 3.9.1. даної Постанови передбачає, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Як свідчать матеріали справи, при поданні позовної заяви позивач вказав адресу відповідача 61121, місто Харків, проспект Тракторобудівників, б. 142.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 21.09.2016р. порушено провадження у даній справі та призначено її до розгляду на 12.10.2016р.

Судом першої інстанції було зясовано, що з Безкоштовного запиту з Єдиного державного реєстру юридичних осіб - підприємців громадських формувань, зробленого судом за кодом ЄДРПОУ відповідача 38381872 - Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельна мережа "Колос", вбачається , що місцезнаходженням зазначеної юридичної особи є: м. Харків, вул. Академіка Павлова, буд. 120. Позивачем при зверненні до суду було зазначено адресу місцезнаходження відповідача: м. Харків, пр-т Тракторобудівників, буд. 142, тому суд першої інстанції зобов'язав позивача направити позовну заяву та додані до неї матеріали за належної адресою відповідача, докази надати у наступне судове засідання, про що було вказано в ухвалі господарського суду Харківської області від 12.10.2016р.

При цьому, дана ухвала господарського суду Харківської області від 12.10.2016р. була надіслана на адресу відповідача: м. Харків, вул. Академіка Павлова, буд. 120 - 12.10.2016р.

Однак, в судове засідання першої інстанції 02.11.2016р, на якому було винесено оскаржуване рішення, представник відповідача не зявився. В рішенні суд першої інстанції зазначив, що відповідно інформації по відстеженню пересилання поштових відправлень з офіційного сайту "Українське державне підприємство поштового зв'язку "Укрпошта" по штрихкодовому ідентифікатору №582, за яким було направлено ухвалу про відкладення розгляду справи від 12.10.2016р. у даній справі, зазначена ухвала суду не була вручена під час доставки.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що господарський суд Харківської області вжив всі необхідні відповідні заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи.

На підставі вищевикладеного, доводи викладені відповідачем в апеляційній скарзі не знайшли підтвердження в матеріалах справи. Інших обставин, що могли б бути підставою для скасування оскаржуваного рішення, в ході апеляційного провадження не наведено.

Судова колегія Харківського апеляційного господарського суду вважає, що оскаржуване рішення господарського суду першої інстанції прийняте при повному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, у відповідності до норм чинного матеріального та процесуального права, викладені в рішенні висновки відповідають обставинам справи, а тому рішення господарського суду Харківської області від 02.11.2016 р. у справі № 922/3150/16 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельна мережа "Колос", м. Харків, на рішення господарського суду Харківської області від 02.11.2016 р. у справі № 922/3150/16 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 02.11.2016 р. у справі № 922/3150/16 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Головуючий суддя Гребенюк Н.В.

Суддя Барбашова С.В.

Суддя Білецька А.М.