ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2017 р. Справа № 921/638/16-г/17

Львівський апеляційний господарський суд, в складі колегії:

головуючого-судді: Данко Л.С.,

суддів: Галушко Н.А.,

ОСОБА_1;

при секретарі судового засідання: Кіт М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою Державного підприємства «Бережанське лісомисливське господарство», № 1102 від 23.12.2016 р. (вх. № ЛАГС 01-05/266/17 від 17.01.2017 р.),

на рішення Господарського суду Тернопільської області від 06 грудня 2016 року

у справі № 921/638/16-г/17 (суддя Андрусик Н.О.),

порушеній за позовом

позивача: Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ, в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Львів,

до відповідача: Державного підприємства «Бережанське лісомисливське господарство», м. Бережани, Бережанського району, Тернопільської області,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_2 митниця Державної фіскальної служби України, м. Ужгород, Закарпатської області,

про: стягнення нарахованих платежів в сумі 162882,29 грн. та стягнення судових витрат.

За участю представників сторін:

від апелянта/відповідача: ОСОБА_3 п/к за довіреністю № 888 від 31.10.2016 р., ОСОБА_4 п/к за довіреністю № 889 від 31.10.2016 р.;

від позивача: ОСОБА_5 п/к за довіреністю б/н від 25.10.2016 р.;

від третьої особи: не прибув.

Права та обовязки сторін визначені ст. ст. 20, 22, 27, 28 ГПК України, представникам розяснені та зрозумілі. Заяв та клопотань про відвід суддів не надходило.

Представниками сторін подано спільне, письмове клопотання про відмову від здійснення технічної фіксації судового процесу.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.01.2017 року, справу № 921/638/16-г/17 Господарського суду Тернопільської області розподілено головуючому судді Данко Л.С. та суддям: Галушко Н.А. та Орищин Г.В.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 20.01.2017 року прийнято апеляційну скаргу Державного підприємства «Бережанське лісомисливське господарство», № 1102 від 23.12.2016 р. (вх. № ЛАГС 01-05/266/17 від 17.01.2017 р.) до провадження та розгляд скарги призначено на 15.02.2017 року, про що сторони та третя особа були належним чином повідомлені рекомендованою поштою (докази оригінали повідомлень про вручення знаходяться в матеріалах справи) (а. с. 178-181).

В судове засідання (15.02.2017 р.) від відповідача/апелянта прибули два (2) представники, надали усні пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, доводи апеляційної скарги підтримали, просять скасувати рішення Господарського суду Тернопільської області від 06.12.2016 р. у справі 921/638/16-г/17 за позовом Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ, в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» до Державного підприємства «Бережанське лісомисливське господарство» про стягнення з відповідача 162882,29 грн. боргу та прийняти нове рішення, яким у задоволенні вимог Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ, в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» до Державного підприємства «Бережанське лісомисливське господарство» про стягнення з Відповідача 162882,29 грн. боргу - відмовити повністю.

Представник позивача в судове засідання прибув, на виконання вимог ухвали суду, через канцелярію Львівського апеляційного господарського суду, подав заперечення на апеляційну скаргу № 10/ДН70 від 01.02.2017 р. (вх. № ЛАГС 01-04/886/17 від 06.02.2017 р.), надав пояснення аналогічні викладеним в запереченнях на апеляційну скаргу, доводи наведені у запереченнях на апеляційну скаргу підтримав, просить залишити апеляційну скаргу Державного підприємства «Бережанське лісомисливське господарство» без задоволення, а рішення місцевого суду від 06.12.2016 р. у даній справі - без змін.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, в судове засідання не прибув, вимог ухвали суду від 20.01.2017 р. не виконав, про причини не прибуття суд не повідомив, був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення, яке отримано третьою особою 26.01.2017 р. за штрихкодовим № 884 (а. с. 180).

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів зазначає наступне.

Враховуючи, що сторін та третю особу було належним чином повідомлено рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 178-181), що свідчить про те, що судом апеляційної інстанції не було позбавлено конституційного права на захист охоронюваних законом інтересів, судова колегія дійшла до висновку про можливість розгляду скарги за відсутності представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, виходячи з такого.

Відповідно до вимог ст. 98 ГПК України, про прийняття апеляційної скарги до провадження господарський суд виносить ухвалу, в якій повідомляється про час і місце розгляду скарги. Питання про прийняття апеляційної скарги до провадження або відмову у прийнятті до провадження апеляційний господарський суд вирішує не пізніше трьох днів з дня надходження апеляційної скарги.

Частиною першою ст. 102 ГПК України визначено, що апеляційна скарга на рішення місцевого господарського суду розглядається у двомісячний строк з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження.

Як уже було зазначено вище у цій постанові, ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 20.01.2017 року прийнято апеляційну скаргу Державного підприємства «Бережанське лісомисливське господарство», № 1102 від 23.12.2016 р. (вх. № ЛАГС 01-05/266/17 від 17.01.2017 р.) до провадження та розгляд апеляційної скарги було призначено на 15.02.2017 р., про що сторони та третя особа були належним чином повідомлені рекомендованою поштою (докази оригінали повідомлень про вручення знаходяться в матеріалах справи) (а. с. 178-181).

Однак, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача повноважного представника у судове засідання не направила.

Нормами чинного законодавства України не обмежено коло осіб, які можуть представляти особу в судовому процесі. Тому неможливість представника третьої особи бути присутніми у судовому засіданні не перешкоджає реалізації права учасника можливості скористатися правами ст. 28 ГПК України та ст. 244 ЦК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог, користуються процесуальними правами і несуть процесуальні обов'язки сторін, крім права на зміну підстави і предмета позову, збільшення чи зменшення розміру позовних вимог, а також на відмову від позову або визнання позову.

Стаття 22 ГПК України зобовязує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки, явка в судове засідання представників сторін це право, а не обовязок, справа може розглядатись без їх участі, якщо незявлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до приписів ст.ст. 67 та 77 ГПК України, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 15 липня 2013 року по справі № 6/175(2010).

Крім того, в ухвалі суду апеляційної інстанції від 20.01.2017 р. участь повноважних представників судом обовязковою не визнавалася (а. с. 176-177).

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 20.01.2017 р. (пунктом 5 резолютивної частини ухвали) зобовязано третю особу (ОСОБА_2 митниця Державної фіскальної служби України) подати суду: довідку з ЄДРПОУ; письмовий, документально та нормативно обґрунтований відзив (заперечення) на апеляційну скаргу; докази в розумінні ст. ст. 33, 34 ГПК України, однак, вимоги ухвали суду третьою особою виконано не було.

ОСОБА_6 статті 99 ГПК України, апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення (ухвали) в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до статті 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

З огляду на наведене колегія суддів не вбачає підстав для відкладення розгляду справи № 921/638/16-г/17 та прийшла до висновку, розглядати справу без участі представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів для правильного вирішення справи по суті.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування матеріального та процесуального законодавства, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду дійшла висновку, рішення місцевого суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, виходячи з наступного.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 06.12.2016 р. у справі № 921/638/16-г/17 (суддя Андрусик Н.О.) позовні вимоги задоволено, вирішено стягнути з Державного підприємства «Бережанське лісомисливське господарство» (м. Бережани Тернопільської області, вул. Замкова, 6, ідентифікаційний код 00993018) 162882,29 грн. боргу та 2443,23 грн. в повернення судового збору на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (м. Київ, вул. Тверська, 5, ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (м. Львів, вул. Гоголя, 1, ідентифікаційний код 40081195) (пункти 1 та 2 резолютивної частини рішення), (а. с. 158, 159-169).

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду Тернопільської області апелянт/відповідач (Державне підприємство «Бережанське лісомисливське господарство») звернувся до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (а. с. 182-190), просить скасувати рішення Господарського суду Тернопільської області від 06.12.2016 р. у справі 921/638/16-г/17 за позовом Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» до Державного підприємства «Бережанське лісомисливське господарство» про стягнення з Відповідача 162882,29 грн. боргу та прийняти нове рішення, яким у задоволенні вимог Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ, в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» до Державного підприємства «Бережанське лісомисливське господарство» про стягнення з відповідача 162882,29 грн. боргу відмовити повністю (пункт 1 та 2 прохальної частини апеляційної скарги).

Апеляційну скаргу мотивує тим, що місцевим господарським судом при прийнятті рішення порушено норми матеріального та процесуального права, а висновки суду є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, що призвело до незаконного та необґрунтованого рішення, відтак вважає, що дане рішення підлягає скасуванню.

Апелянт в апеляційній скарзі покликається на ту обставину, що затримка вагонів, які належать залізниці мала місце не звини апелянта, а лише з вини ОСОБА_2 митниці Державної фіскальної служби України.

Також апелянт вважає, що місцевий господарський суд безпідставно зіслався на норми ч. 5 ст. 338 Митного кодексу України, оскільки дана стаття не має жодних застережень чи виключення, що дана стаття може застосовуватись до транспортних засобів залізниці.

Крім того, апелянт в апеляційній скарзі зазначає, що місцевим судом в супереч ст. 36 Господарського процесуального кодексу України безпідставно взято до уваги акти загальної форми, які подані позивачем, оскільки, такі докази є неналежними та не допустимими доказами правильності нарахування платежів, так, як на думку апелянта такі акти не містять достовірних даних, однак, в супереч наведеному судом взято їх до уваги, як докази обґрунтованості позовних вимог позивача.

Апелянт також покликається на те, що місцевим господарським судом взято до уваги невірний розрахунок заборгованості по кожному вагону окремо, що призвело до невірного нарахування загальної суми боргу.

Враховуючи наведене в апеляційній скарзі, апелянт вважає, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню, а апеляційна скарга задоволенню відповідно до ч. 1, п. 4, ст. 104 Господарського процесуального кодексу України.

Як вбачається з матеріалів даної справи, Позивач: Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» є юридичною особою, ідентифікаційний код юридичної особи 40075815, місцезнаходження юридичної особи: 03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, дата державної реєстрації юридичної особи в Єдиному державному реєстрі: 21.10.2015, номер запису: 0060039.

Регіональна філія «Львівська залізниця» з 26.02.2016 р. є відокремленим підрозділом (філією) Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» без права юридичної особи (п. 2.1. Положення про Регіональну філію), місцезнаходження філії: п. і. 79007, м. Львів, вул. Гоголя, 1 (п. 1.4. Положення про Регіональну філію), діє на підставі Положення про Регіональну філію «Львівська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (нова редакція). У п. 2.8. Положення визначено повноваження філії (а. с. 14-15, 71-83).

Відповідач: Державне підприємство «Бережанське лісомисливське господарство» є юридичною особою, ідентифікаційний код юридичної особи 00993018, місцезнаходження юридичної особи: 47501, Тернопільська обл., м. Бережани, вул. Замкова, буд. 6.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_2 митниця Державної фіскальної служби України є юридичною особою, ідентифікаційний код юридичної особи 39515893, місцезнаходження юридичної особи: 88000, Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Собранецька, буд. 20, що підтверджується безкоштовним запитом з сайту Міністерства юстиції України.

Як вбачається з матеріалів даної справи, Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» від імені якого діє Регіональна філія «Львівська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» 13.10.2016 р. подано за вх. № 699 на розгляд Господарського суду Тернопільської області позов до Державного підприємства «Бережанське лісомисливське господарство» про стягнення нарахованих платежів в сумі 162882,29 грн. та стягнення судових витрат, який ухвалою місцевого господарського суду від 13.10.2016 р. прийнято до провадження та розгляд справи призначено на 01.11.2016 р.

З підстав зазначених в ухвалах місцевого господарського суду від 01.11.2016 р. судом першої інстанції залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2 митницю Державної фіскальної служби України (вул. Собранецька, 20, м. Ужгород, ідентифікаційний код 39515893) та розгляд справи було відкладено на 15.11.2016 р. про що сторін було належним чином повідомлено згідно Інструкції з діловодства в господарських судах України (а. с. 91-93).

Також в процесі розгляду справи в суді першої інстанції, відповідачем/апелянтом (ДП «Бережанське лісомисливське господарство») за вх. № 18731 від 01.11.2016 р. було подано клопотання № 893 від 31.10.2016 р. про зупинення провадження у справі № 921/638/16-г/17 до вирішення справи № 819/819/16 Тернопільським окружним адміністративним судом за позовом Державного підприємства «Бережанське лісомисливське господарство» до ОСОБА_2 митниці Державної фіскальної служби України про визнання неправомірними дій та скасування рішень (а. с. 67-68, 69), однак, таке клопотання ухвалою суду першої інстанції від 01.11.2016 р. було відхилено, з чим погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України) господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави. Господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадках:

1) призначення господарським судом судової експертизи;

2) надсилання господарським судом матеріалів прокурору або органу досудового розслідування;

3) заміни однієї з сторін її правонаступником.

Зупинення провадження у справі - тимчасове й повне припинення всіх процесуальних дій у справі, викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунення.

Частина 1 коментованої статті встановлює обов'язок господарського суду зупинити провадження у справі. Причиною зупинення в даному випадку є неможливість розгляду справи, що знаходиться в провадженні господарського суду, до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, яка розглядається іншим судом.

Як зазначено у п. 3.16 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», статтею 79 ГПК встановлено вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі. Зупинення провадження у справі з інших підстав є неправомірним. Зокрема, відповідно до частини першої статті 79 ГПК господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини третя і четверта статті 35 ГПК). Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин. Іншим судом, про який йдеться у частині першій статті 79 ГПК, є будь-який орган, що входить до складу судової системи України згідно з статтею 3 та частиною другою статті 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"; іншим судом може вважатися й інший склад суду (одноособовий чи колегіальний) в тому ж самому судовому органі, в якому працює суддя (судді), що вирішує (вирішують) питання про зупинення провадження у справі. Надіслання господарським судом у передбачених законом випадках матеріалів справ до судів вищих інстанцій підпадає під дію частини першої статті 79 ГПК, оскільки відсутність у суді зазначених матеріалів унеможливлює розгляд ним справи. Водночас необхідно мати на увазі, що подання як апеляційних, так і касаційних скарг на ухвали, зазначені в пунктах 1, 5, 10 - 21 частини першої статті 106 ГПК, не перешкоджає продовженню розгляду справ, у яких винесено такі ухвали. Приписи частини третьої статті 106 ГПК стосуються й подання касаційних скарг на відповідні ухвали апеляційних господарських судів. Якщо на час надіслання місцевим господарським судом до суду вищої інстанції матеріалів справи не завершений розгляд заяви про відстрочку або розстрочку виконання судового рішення, зміну способу та порядку його виконання, скарги на дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби тощо, то провадження за ними зупиняється на підставі статті 79 ГПК до повернення зазначених матеріалів до суду першої інстанції. У разі ж якщо відповідна заява чи скарга або зустрічна позовна заява надійшла до місцевого господарського суду під час перебування матеріалів справи у суді вищої інстанції, то місцевий господарський суд виносить ухвалу про відкладення вирішення питання про прийняття відповідної заяви (скарги) так само до повернення відповідних матеріалів із суду вищої інстанції.

В пункті 2.17 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 № 11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» зазначено: якщо спір про визнання недійсним правочину (господарського договору) вирішується одночасно з розглядом іншим судом іншої справи, позовні вимоги в якій ґрунтуються на цьому ж правочині (зокрема, про стягнення коштів, витребування майна тощо), то наведене згідно з частиною першою статті 79 ГПК з урахуванням обставин конкретної справи є підставою для зупинення провадження у такій іншій справі до закінчення розгляду справи про визнання правочину (господарського договору) недійсним.

Отже, господарський суд повинен зупинити провадження у справі за наявності інформації про розгляд іншої справи, незалежно від заяв учасників судового процесу. Така інформація підтверджується тільки судовими документами: ухвалами, рішеннями, постановами судів, позовними заявами, скаргами.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарському суду слід у кожному конкретному випадку з'ясовувати: а) як пов'язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом; б) чим зумовлюється неможливість розгляду справи.

Пов'язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиціальне значення. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

Неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі. Йдеться про те, що господарський суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок: а) непідвідомчості; б) обмеженості предметом позову; в) неможливості розгляду тотожної справи; г) певної черговості розгляду вимог.

Як вбачається з клопотання про зупинення провадження у справі та додатків до нього, підставою для зупинення провадження у даній справі, апелянт/відповідач вважає те, що Державне підприємство «Бережанське лісомисливське господарство» звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ОСОБА_2 митниці Державної фіскальної служби України про визнання неправомірними дій та скасування рішень, про що свідчить ухвала Тернопільського окружного адміністративного суду по справі № 819/8119/16 від 20.07.2016 р.

Колегією суддів дослідивши ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду по справі № 819/819/16 від 20.07.2016 р. встановлено, що місцевий адміністративний суд даною ухвалою відкрив провадження у адміністративній справі та призначив її до розгляду на 04.08.2016 р. (абзац перший резолютивної частини ухвали).

Враховуючи вищенаведене в сукупності, колегія суддів вважає, що підстав для зупинення провадження у справі № 921/638/16-г/17 в суді першої інстанції були відсутні, відтак, місцевим господарським судом було правомірно відхилено таке клопотання.

Щодо розгляду спарив по суті колегія суддів зазначає.

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, на виконання контракту № 20115 від 15.02.2015 р., укладеного між Державним підприємством «Бережанське лісомисливське господарство» (Продавець за договором, Відповідач у справі) та Акціонерним товариством «ФК Інвест Кошіце» (FK INVEST KOSICE a.s.)(Покупець за договором) (а. с. 123-125), Державним підприємством «Бережанське лісомисливське господарство» на станції Бережани Львівської залізниці було завантажено вагони: № 67845370 (46000кг), № 67891788 (48000кг) з товаром (вантажем): деревина топливна у вигляді колод, полін, сучків, вязанок хворосту або в аналогічному вигляді /мовою оригіналу/«Древесина топливная в виде бревен, поленьев, сучьев, вязанок хвороста или в аналогичных видах», які були відправлені зі станції Бережани Львівської залізниці на адресу одержувача - фірма «Монді СПЦ а.с.» («MONDI SCP a.s») Ружлмберок, Тантраска цеста, 3, Словаччина, про що було оформлено залізничні накладні ЦИМ/СМГС № 542274 та № 542282 (а. с. 16-17).

14.05.2016 р. дані вагони з вантажем доставлено в зону митного контролю «Експорт» міжнародного залізничного пункту пропуску «Чоп» для здійснення митних процедур інспекторами митного посту «Чоп залізничний».

Як вбачається з матеріалів справи, 14.05.2016 р. о 13:45 год. начальнику станції Чоп надійшла заявка № 07-70-61/60/37 від 14.05.2016 р. заступника начальника ВМО №2 м/п «Чоп залізничний» про затримання вагонів № 67845370, № 67891788 з вантажем за накладними № 542282, № 542274, для митного огляду та їх подачу на підкрановий майданчик МЧ Львів із забезпеченням вивантаження товару і повторного його зважування.

На підставі вказаної заявки, в зоні митного контролю на підкрановому майданчику, у вагоні № 67891788, з 16:10 год. до 17:00 год. 14.05.2016 р., було проведено митний огляд вантажу із вивантаженням на площадку частини вантажу, в кількості однієї вязки, вагою 1500 кг; у вагоні № 67845370, з 09:30 год. до 12:00 год. 16.05.2016 р., проведено митний огляд вантажу із вивантаженням на площадку частини вантажу, вагою 12000 кг. В подальшому, 18.05.2016 р. о 17:00 год., після проведення митного огляду, вивантажений вантаж з обох вищевказаних вагонів було завантажено у відповідні вагони.

За фактом переогляду вище зазначених вагонів з вантажем, позивачем було складено ОСОБА_6 загальної форми ГУ-23 від 14.05.2016 р. № 7558 (а. с. 23); № 38 від 14.05.016 р. (а. с. 24), № 44 від 16.05.2016 р. (а. с. 25), згідно яких витрати, за часткове вивантаження, завантаження та кріплення вантажу у вагоні № 67891788 становлять 567,33 грн., у вагоні № 67845370 - 1138,33 грн.

Проведення огляду 14.05.2016р. та 16.05.2016р. також було оформлено Актами проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу.

Після цього, на підставі заявки заступника начальника ВМО №2 м/п "Чоп - залізничний" №07-70-61/60/054 вагони № 67845370, № 67891788 на 09:00 год. 05.06.2016 р. були скеровані на ділянку 5 колія відкритої рампи (а. с. 19), що також підтверджується ОСОБА_6 загальної форми № 7558 від 14.05.2016 р.

06.06.2016 р. дані вагони з вантажем були оглянуті, про що свідчить складений ОСОБА_6 проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу.

На виконання вимоги заступника начальника ВМО № 2 м/п "Чоп - залізничний" №07-70-61/60/056 вагони № 67845370, № 67891788 було направлено на станцію Батьово для проведення зважування, що також було оформлено ОСОБА_6 загальної форми № 9922 від 09.06.2016 р. (а. с. 26).

За результатами зважування, позивачем було виявлено, що у вагоні № 67891788 вага нетто товару більша на 200 кг, ніж зазначено у товаросупровідних документах, а у вагоні № 67845370 менша на 3600 кг.

ОСОБА_6 заявки митниці №07-70-61/60-061 вагони № 67845370, № 67891788 подано на підкрановий майданчик МЧ Львів для повторного зважування вантажу. Зокрема, з цією метою вантаж з вагону № 67845370 було повністю вивантажено, а з вагону № 67891788 - частково (1/3 від усього вантажу) через відсутність достатньо часу для здійснення повного вивантаження, яке необхідне для здійснення митного огляду, що засвідчено також Актами загальної форми № 99, № 100 від 16.06.2016р.

16-17 червня 2016 року за участю експерта ОСОБА_2 ТТП було здійснено повний митний огляд вантажу, що перевозився у вагонах № 67845370, № 67891788, з його вивантаженням та завантаженням, про що складено ОСОБА_6 проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу № 305010002/2016/00035 від 17.06.2016 р., № 305010002/2016/00034 від 16.06.2016 р. (а. с. 44, 46).

ОСОБА_6 даних ОСОБА_6 вбачається, що митний огляд проводився з використанням метричної рулетки та ліхтарів. Вантаж з вагону № 67845370 було вивантажено повністю та за результатами огляду встановлено наявність вантажу: деревини порід бука (8 колод (стовбурів) та берези - діаметром 10 см і більше. Вантаж з вагону № 67891788 також було вивантажено повністю та, за результатами огляду, встановлено наявність несортованої, нескореної лісової продукції породи бука (11 колод (стовбурів) та граба, діаметром 10 см і більше.

Після зважування та повного митного огляду, вантаж було завантажено у вагони, про що складено ОСОБА_6 загальної форми №111 від 22.06.2016 р., №110 від 21.06.2016 р., згідно яких, збір за вивантаження, завантаження, кріплення вантажу у вагоні №67891788 складає 3311,22 грн., у вагоні № 67845370 3202,46 грн.

Слід також зазначити, що за експертними висновками ОСОБА_2 торгово-промислової палати № В-97 від 21.06.2016 р. та № В-523/2 від 17.06.2016 р. вбачається, що у залізничному вагоні № 67891788 виявлено лісові матеріали круглі із деревини бука, загальною кількістю 3,97куба/11 шт., що не відповідає зазначеному у митній декларації та товаросупровідних документах, а за експертним висновком ОСОБА_2 ТПП №В-96 від 21.06.2016 р. та № В-523/1 від 16.06.2016 р., що у залізничному вагоні № 67845370 перевозяться (переміщаються) лісові матеріали круглі із деревини бука, загальною кількістю 2,148куба/8 шт., що також не відповідає інформації, зазначеній у митній декларації та товаросупровідних документах.

Тобто, експертними висновками встановлено, що частина вантажу, який перевозиться (переміщуваного вантажу) у вказаних вагонах підпадає під тимчасову заборону (строком на 10 років) для експорту, відповідно до Закону України "Про особливості державного регулювання діяльності суб'єктів підприємницької діяльності, повязаної з реалізацією та експортом лісоматеріалів".

У зв'язку з виявленими порушеннями проходження вантажу через митну територію України, зокрема, щодо невідповідності наявного вантажу у вагонах зазначеному у митній декларації та товаросупровідних документах, вантаж, який знаходився у вагонах № 67845370, № 67891788 було затримано, та на підставі заявки ОСОБА_2 митниці від 30.06.2016р. №07-70-61/34/1603 (а. с. 22) дані вагони відправлено для вивантаження і зберігання в зону митного контролю ТОВ "Термінал Карпати" (м. Чоп) на станцію Батьово.

Про порушення Державним підприємством «Бережанське лісомисливське господарство» митних правил при оформленні відповідних документів щодо вантажу, що перевозився (переміщувався) залізницею через митну територію України у вагонах № 67845370, № 67891788, ОСОБА_2 митницею ДФС України складено протокол про порушення митних правил № 1087/30501/16 від 23.06.2016 р. (а. с. 47-53).

Крім того, про факт затримання вагонів у зоні митного контролю станцією Чоп Львівської залізниці повідомлено станцію відправлення вантажу Бережани Львівської залізниці, про затримання вантажу ДП "Бережанське лісомисливське господарство", який перевозився (переміщався) у вагонах № 67845370, № 67891788, а в подальшому, в доповнення до даної телеграми, повідомлено про результати зважування вантажу та виявлені розбіжності маси навантаженого товару у вагонах, відправленого на станцію Батьово на велику вагову ділянку контролю ТзОВ "Термінал Карпати" для вилучення (телеграми від 14.05.2016 р., 30.06.2016 р., 17.06.2016 р., 21.05.2016 р. - знаходяться в матеріалах справи, а. с. 35-36).

Як вбачається з наявних у справі документів, зокрема, актів загальної форми № 3509 від 02.07.2016 р., № 3510 від 02.07.2016 р., № 7021 від 30.06.2016 р. (а. с. 32-34), затримані вагони подано на підїзну колію ТзОВ "Термінал Карпати" відповідно до договору про подачу та забирання вагонів (а. с. 138-139), укладеного 31.03.2016 р. з Регіональною філією "Львівська залізниця" ПАТ "Українська залізниця". Вантаж вивантажено для зберігання - 02.07.2016 р. о 09:00год.

За умовами даного договору здійснюється подача, розставляння на місця навантаження, вивантаження і забирання вагонів з під'їзної колії, яка належить власнику та примикає стрілкою № 43 до колії № 14 станції Батьово і обслуговується локомотивом залізниці. Здача вагонів проводиться на підїзній колії безпосередньо на фронтах перевантаження, а їх приймання і забирання залізницею здійснюється на фронтах навантаження, перевантаження та вивантаження підїзної колії, в тій кількості, що було подано (п.п.1, 5, 7 договору).

ОСОБА_6 п.12 договору відстань для нарахування збору за подачу та збору вагонів становить 1,5км в обидва кінці. Плата залізниці, з врахуванням діючого коефіцієнта на момент оплати, за подачу, забирання вагонів проводиться по ставках таблиці 1 = 1,0 км, таблиці 2=0,8 км розділу 3 Збірника тарифів на перевезення вантажів; за користування вагонами (контейнерами) згідно з Правилами користування вагонами і контейнерами розділу 5 Збірника тарифів на перевезення вантажів; інші збори і плати згідно розділу 3 Збірника тарифів на перевезення вантажів та інших документів, які діють на залізниці. Усі нарахування здійснюються станцією по накопичувальних карточках, відомостях плати за користування вагонами.

30 червня 2016 р. залізницею складено ОСОБА_6 загальної форми ГУ-23 № 7020 (а. с. 31, 121), згідно якого вбачається затримка вагонів № 67845370, № 67891788 тривала з 13:45 год. 14.05.2016 р. до о 15:00 год. 30.06.2016 р. (акт загальної форми № 7020 від 30.06.2016р.).

ОСОБА_6 загальної форми ГУ-23 № 7020, відомостей плати за користування вагонами форми ГУ-46 № 14079008 та плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу форми ГУ-46а № 14079007, накопичувальної картки форми ФДУ № 14070002, переліку всіх ставок по МЧ Львів, перелік та вартість (без ПДВ) наданих залізницею послуг складає: 83305,60грн за користування вагонами 1163 години (206,20 грн + 1118 год., (1163-45)х16 грн/год.) х 2,302=41652,80 х 2 вагони; 18121,30 грн за зберігання вантажу у вагоні № 67891788 (4 грн./т/добу х 48 т х 41добу х 2,302); 1270,70 грн. за зберігання вантажу у вагоні № 67891788 після часткового вивантаження (4 грн/т/добу х 46 т х 3 доби х 2,302); 22,10 грн. за зберігання вантажу, частково вивантаженого з вагону № 67891788 по ОСОБА_6 №38 від 14.05.2016 р., на відкритих складах (1,6 грн/т/добу х 2 т/3 доби х 2,302); 707,20 грн за зберігання вантажу, повністю вивантаженого з вагону № 67891788 згідно ОСОБА_6 №100 від 16.06.2016 р. (1,6 грн/т/добу х 48 т/3доби х 2,302); 16942,70 грн за зберігання вантажу у вагоні № 67845370 (4 грн/т/добу х 46 т х 40 діб х 2,302); 626,10 грн за зберігання вантажу у вагоні №67845370 після часткового вивантаження (4 грн/т/добу х 34т х 2 доби х 2,302); 88,40 грн за зберігання вантажу у вагоні № 67845370 на відкритих складах після часткового вивантаження згідно ОСОБА_6 №44 від 16.05.2016 р. (1,6 грн/т/добу х 12т х 2 доби х 2,302); 1016,60 грн за зберігання вантажу у вагоні №67845370 на відкритих складах вивантаженого згідно акту № 99 від 16.06.2016 р. (1,6 грн/т/добу х 46т х діб х 2,302); 81,50 грн. за зберігання порожнього вагону № 67845370; 488,00 грн. за телеграфні повідомлення №135 від 14.05.2016р.. №233 від 21.05.2016 р., №ДС-01-05/78 від 21.06.2016 р., №ДС-0105/108 від 30.06.2016 р.; 346,20 грн. за зважування вагонів (акт №9922 від 09.06.2016 р.)(75,20 грн х 2,302 х 2 вагони); 152,40 грн. за участь працівника залізниці у зважуванні вагонів (66,2 грн х 2,302); 2694,40 грн за маневрові роботи (292,60 грн / півгодини х 4 х 2,302); 1598,40 грн за подачу та забирання вагонів по ОСОБА_6 №3009 від 02.07.2016р.; 38,91 грн за часткове вивантаження вагону № 67891788 (1,5т х 25,94грн/т); 42,66 грн за часткове навантаження вагону №67891788 (1,5 т х 28,44 грн/т); 485,76 грн за кріплення вантажу вагону № 67891788; 311,28 грн за часткове вивантаження вагону № 67845370 (12 т х 25,94/т); 341,28 грн за часткове завантаження вагону №67845370 (12 т/28,44 грн/т); 485,77 грн за кріплення вантажу у вагоні № 67845370; 1193,24 грн за вивантаження з вагону № 67891788 (46 т х 25,94 грн/т); 1308,24 грн за навантаження вантажу у вагон № 67891788 (46 т х 28,44 грн/т); 700,98 грн за кріплення вантажу у вагоні № 67891788; 1245,12 грн за вивантаження з вагону № 67845370 (48 т х 25,94 грн/т); 1265,12 грн за навантаження у вагон № 67845370 (48 т х 28,44 грн/т); 700,98 грн за кріплення вантажу у вагоні № 67845370.

Відповідно до наведеного, позивачем, у звязку з обставинами, які не залежали від його волі, було завдано додаткові витрати загальну суму 162882,29 грн., з яких: 99966,72 грн. - за користування вагонами; 46717,08 грн. - за зберігання вантажу; 585,60 грн. - за телеграфні повідомлення; 415,44 грн. - за зважування; 182,88 грн. - за участь працівника залізниці (комерційного агента) при зважуванні; 9863,21 грн. - за розвантажувально-завантажувальні роботи; 3233,28 грн. - за маневрову роботу; 1918,08 грн. - за подачу та забирання вагонів, 1878,41 грн. + 1863,41 грн. = 3741,82 грн.), про що останній змушений був звернутись до відповідача/апелянта з претензією № 14/09-ДНЮ від 07.09.2016 р. з вимогою перерахувати суму нарахованих зборів в розмірі 162882,29 грн. (а. с. 55/зворот), дана претензія скерована позивачем на адресу відповідача 08.09.2016 р., про що свідчить фіскальний чек (а. с. 54).

Однак, заявлена Державному підприємству «Бережанське лісомисливське господарство» претензія № 14/09-ДНЮ від 07.09.2016 р. про сплату суми нарахованих зборів в розмірі 162882,29 грн., залишена апелянтом/відповідачем без задоволення, що слугувало підставою для звернення позивача до Господарського суду Тернопільської області.

Слід також зазначити, що на претензію позивача, відповідачем/апелянтом було надано лист-відповідь № 714 від 19.09.2016р. (а. с. 56), з якого вбачається, що по факту затримки вагонів № 67845370, № 67891788 здійснюється досудове розслідування у кримінальній справі №0000396, апеляційним судом Закарпатської області розглядається справа про порушення митних правил майстром нижнього складу ДП "Бережанське лісомисливське господарство". Крім того, правомірність дій ОСОБА_2 митниці досліджується Тернопільським окружним адміністративним судом (справа № 819/819/19).

Зважаючи на відмову у задоволенні претензії № 14/09-ДНЮ від 07.09.2016 р., позивач звернувся до суду з даним позовом з метою захисту своїх майнових прав шляхом стягнення в примусовому порядку з ДП «Бережанське лісомисливське господарство» вартості наданих Залізницею послуг в загальній сумі 162882,29 грн.

Таким чином, спірна ситуація пов'язана із правовими відносинами перевезення з переміщенням продукції залізницями, які регламентується Цивільним кодексом Україні, Господарським кодексом України, Митним кодексом України, Статутом залізниць України, Правилами користування вагонам і контейнерами затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25 лютого 1999 р. № 113, Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (УМВС) та іншими підзаконними актами.

Статтею 306 ГК України передбачено, що перевезенням вантажів визнається господарська діяльність, пов'язана з переміщенням продукції залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами. Суб'єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі. Загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій і громадян, які користуються залізничним транспортом визначаються Статутом залізниць України (затвердженим постановою КМ України від 06.04.1998 р. № 457) (далі - Статут).

У відповідності до ч. 1, 2, 4 статті 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Разом з тим, частиною 1 ст. 26 Закону України «Про залізничний транспорт» від 04.07.1996 р. № 273/96-ВР, ст. 129 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 р. № 457 передбачено, що обставини, які можуть служити підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників та одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів, засвідчуються актами.

Відповідно до ст. 119 Статуту, п. 2, 15 Правил користування вагонами та контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 15.03.1999 р. за № 165/3458 (далі за текстом Правила та/або Правила користування вагонами і контейнерами), за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх вантажовласнику. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати. Зазначена плата стягується також з вантажовідправників, вантажоодержувачів у разі затримки вагонів (контейнерів), пов'язаної з митним оформленням.

ОСОБА_6 з п. 8 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 р. № 644, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 р., збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо).

Відповідно до ст. 46 Статуту, вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

ОСОБА_6 з положеннями Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги (Тарифне керівництво № 1), затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26.03.2009 р. за № 317 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 15.04.2009 р. за № 340/16356, встановлені розміри зборів за зберігання вантажів, тобто збір за зберігання вантажів є регульованим тарифом і не потребує додаткового погодження сторонами.

ОСОБА_6 з пунктами 3, 8 Правил користування вагонам і контейнерами затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25 лютого 1999 р. № 113, облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46, Відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к, які складаються на підставі Пам'яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45, Пам'яток про видачу/приймання контейнерів форми ГУ-45к, Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами, ОСОБА_6 про затримку вагонів форми ГУ-23а, ОСОБА_6 загальної форми ГУ-23. У разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

У відповідності до пунктів 10, 12, 13 вказаних Правил станція призначення інформує вантажовласника про затримку вагонів з його вини, передаючи йому копію Повідомлення про затримку вагонів не пізніше двох годин після його отримання (телефонограмою, телеграфом, поштовим зв'язком, через посильних, факсом або іншим способом, установленим начальником станції за погодженням з вантажовласником). Загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година.

Плата за користування стягується з вантажовласника також у разі затримки вагонів (контейнерів) під час перевезення в усіх випадках, крім тих, які залежать від залізниці.

Внесення плати за користування вагонами і контейнерами здійснюється в порядку, установленому Правилами розрахунків за перевезення вантажів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року № 644 і зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 року за № 864/5085.

Пункт 16 Правил користування вагонами і контейнерами передбачає випадки, коли вантажовідправник звільняється від плати за користування вагонами і контейнерами. Митні процедури не являються підставою звільнення вантажовідправника від плати за користування вагонами та контейнерами. Митні процедури не входять до цього переліку.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 Статуту залізниць України умови та порядок організації перевезення в усіх видах сполучення визначаються Правилами.

В силу п. 2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів розрахунковий підрозділ веде облік надходження коштів на особовий рахунок платника і використання їх платником для оплати перевезень та наданих залізницею послуг. Облік витрачених коштів здійснюється на підставі перевізних документів, накопичувальних карток, відомостей плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу, які можуть бути оформлені в електронному вигляді (з накладенням електронного цифрового підпису).

Усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника. Один примірник накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу надаються вантажовласнику.

У випадках, визначених чинним законодавством, на суми платежів і зборів, що підлягають сплаті, залізниця нараховує податок на додану вартість, сума якого відображається в особовому рахунку платника.

Пунктом 2.10 названих Правил передбачено, що усі спірні питання з розрахунків за перевезення вантажів і додаткових послуг платники регулюють безпосередньо з станціями, які нараховували платежі, і розрахунковими підрозділами, що провадили розрахунки. У разі недосягнення домовленості спірні питання вирішуються в претензійно-позовному порядку.

Враховуючи те, що матеріалами справи документально підтверджено факт затримки вагонів, розрахунок суми за простій вагонів оформлено актом загальної форми та записками до дорожніх відомостей, які є складовою частиною накладної на вантаж, відтак, місцевий господарський суд прийшов до вірного висновку про обґрунтованість вимог позивача по відношенню до відповідача.

Крім того, слід зазначити, що згідно з п. 5.15 роз'яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 № 04-5/601 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" плата за користування вагонами як належності України, так і належності інших держав не є заходом відповідальності, яка може застосовуватись лише за наявності вини сторони у зобов'язанні.

За приписами § 2 ст. 12 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (СМГС) перевірка вантажу на шляху перевезення може здійснюватися за умовами, передбаченими митними правилами.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України митний контроль сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку. При цьому, митні формальності - сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Частинами 1, 2 статті 325 Митного кодексу України визначено, що за письмовою заявою власника товарів або уповноваженої ним особи та з дозволу органу доходів і зборів можуть здійснюватися навантаження, вивантаження, перевантаження, усунення пошкоджень упаковки, розпакування, упакування, перепакування, зважування та визначення інших істотних характеристик товарів, що перебувають під митним контролем, взяття проб та зразків таких товарів, зміна ідентифікаційних знаків чи маркування на цих товарах або їх упаковці, транспортних засобах комерційного призначення, а також заміна транспортного засобу комерційного призначення. Зазначені операції здійснюються за рахунок власника товарів, що переміщуються через митний кордон України, або уповноваженої ним особи. У разі відмови у наданні дозволу на здійснення зазначених операцій орган доходів і зборів зобов'язаний невідкладно письмово повідомити особу, яка звернулася із заявою про надання такого дозволу, про причини і підстави відмови. У встановлених цим Кодексом випадках органи доходів і зборів з власної ініціативи або з ініціативи правоохоронних органів мають право у письмовій формі вимагати від осіб, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України, проведення операцій, передбачених частиною першою цієї статті. У такому разі витрати на проведення зазначених операцій відшкодовуються органом, з ініціативи якого вони проводилися. Якщо в результаті проведення таких операцій виявлено порушення законодавства України, витрати на проведення зазначених операцій відшкодовуються власником товарів, транспортних засобів комерційного призначення або уповноваженими ними особами.

Частиною п'ятою статті 338 названого вище Кодексу встановлено, що, зокрема, огляд (переогляд) товарів, транспортних засобів комерційного призначення може проводитися за наявності достатніх підстав вважати, що переміщення цих товарів, транспортних засобів через митний кордон України здійснюється поза митним контролем або з приховуванням від митного контролю, у тому числі в разі отримання відповідної офіційної інформації від правоохоронних органів. Вичерпний перелік відповідних підстав визначається Кабінетом Міністрів України. З метою проведення огляду (переогляду) товарів посадові особи органів доходів і зборів самостійно вживають заходів, передбачених цим Кодексом, на всій митній території України, включаючи зупинення транспортних засобів для проведення їх огляду (переогляду), в межах контрольованого прикордонного району та прикордонної смуги. Такий огляд (переогляд) проводиться за рахунок органу, з ініціативи або на підставі інформації якого прийнято рішення про його проведення. Якщо в результаті проведення огляду (переогляду) виявлено факт незаконного переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, витрати, пов'язані з проведенням огляду (переогляду), відшкодовуються власником зазначених товарів, транспортних засобів або уповноваженою ним особою.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 218 Митного кодексу України розвантажувальні, навантажувальні, перевантажувальні та інші операції, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, проводяться підприємствами залізниці за рахунок власників товарів або уповноважених ними осіб.

З аналізу вказаних положень Митного кодексу України вбачається, що ст. ст. 325, 338 Митного кодексу України, включені у глави 47 Організація митного контролю та 48 Зони митного контролю відповідно, які містять загальні принципи та норми проходження процедури митного контролюю та здійснення огляду (переогляду) транспортних засобів комерційного призначення, тоді як ст. 218 Митного кодексу України включена у главу 32 Митні формальності на залізничному транспорті, яка містить спеціальні норми проведення митних процедур саме на залізничному транспорті та підлягає застосуванню в даному випадку до спірних правовідносин сторін, як спеціальна норма права.

Як уже було вище зазначено у цій постанові, актами загальної форми: №7558 від 44.05.2016р., №38 від 14.05.2016р., №44 від 16.05.2016р., №9922 від 09.06.2016р., №99 від 16.06.2016р., №100 від 16.06.2016р., №110 від 21.06.2016р., №111 від 22.06.2016р., №7020 від 30.06.2016р., №1021 від 30.06.2016р., №3509 від 02.07.2016р., №3510 від 02.07.2016р., встановлено, що вагони № 67845370, № 67891788 з деревиною було доставлено для митного оформлення на станцію Чоп, де були подані на підкрановий майданчик МЧ Львів для проведення митного огляду 14.05.2016 р. Цього ж дня для проведення митного огляду частину вантажу, вагою 1500 кг з вагону № 67891788 було вивантажено. Аналогічні дії було здійснено 16.05.2016 р. із вантажем вагою 12000 кг з вагону № 67845370. Після здійснення митного огляду вантажу він був завантажений назад у відповідні вагони. В подальшому 06.06.2016 р. органом митного контролю за участю експерта було проведено частковий візуальний огляд вантажу без його вивантаження, а 09.06.2016 р. на станції Батьово здійснено контрольне зважування вантажу, що знаходиться у вагонах № 67891788 та № 67845370, за результатами якого виявлено, що у вагоні № 67891788 вантажу більше на 200 кг, ніж зазначено у накладній та товаросупровідних документах, а у вагоні № 67845370 менше на 3600 кг, тобто, за результатами зважування підтверджено невідповідність фактичній масі нетто товару та задекларованій вантажовідправником.

Також, органом митного контролю за участю експерта ОСОБА_2 ТПП 16-17 червня 2016 року було здійснено повний митний огляд вантажу та згідно додатково представлених експертних висновків №В-97 від 21.06.2016 р., №В-523/2 від 17.06.2016 р., №В-96 від 21.06.2016р., №В-523/1 від 16.06.2016р. виявлено наявність породи деревини бука, яка в силу закону, заборонена для вивозу за митну територію України. У зв'язку з цим, товар було затримано, скеровано до митного терміналу Товариства з обмеженою відповідальністю "Термінал Карпати" для подальшого вивантаження та передачі на відповідальне зберігання.

Надані позивачем акти загальної форми ГУ-23 відповідають формі та змісту Правил користування вагонами і контейнерами, містять підписи відповідних осіб.

Крім того, відповідно до наявних у справі документів, зясовано, що станцію відправлення вантажу було повідомлено про затримання вагонів, вчинення митних процедур, яка, в свою чергу, телеграмою повідомила про даний факт вантажовідправника відповідача у справі (телеграми № 135 від 14.05.2016 р., № 233 від 21.05.2016 р., № ДС-01-05/78 від 21.06.2016 р., № ДС-0105/108 від 30.06.2016 р.), що також відповідає вимогам закону.

На підставі відомості плати за користування вагонами № 14079008, відомості плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу № 14079007, Переліку ставок по МЧ Львів станом на 10.11.2015 р. та нагромаджувальної (накопичувальної) картки № 14070002, позивачем здійснено нарахування зборів, за послуги, повязані із перевезенням, затримання вантажу, що слідував у вагонах № 67891788, № 67845370 та, які підлягають сплаті відповідачем, згідно вимог ст.218 Митного кодексу України.

З урахуванням вищенаведеного вбачається, що здійснення розрахунків за користування вагонами реалізується на підставі документів форм ГУ-46, ГУ-46а та ФДУ-92, які складаються на підставі актів загальної форми і містять розрахунки платежів за користування вагонами, контейнерами та які, виходячи з умов абз.2 п.4 Правил користування вагонами, повинні підписуватися начальником станції та вантажовласником.

Відтак, твердження відповідача щодо недостовірної, взаємно суперечливої інформації в ОСОБА_6 загальної форми судом не можуть братись до уваги, оскільки такі зводяться до формальностей в оформленні ОСОБА_6, які жодним чином не впливають на правовідносини, що виникли у звязку з перевезенням вантажу залізничним транспортом та подальшим затримання вагонів при митному оформленні, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_6 складені у відповідності до вимог закону та підписані уповноваженими особами. Обставини, які викладені в ОСОБА_6 додатково підтверджені органом митного контролю у протоколі про порушення митних правил, оформленого 23.06.2016 р. за №1087/30501/16. Відомостей на підтвердження фальсифікації чи підроблення будь-яких з документів, які судом досліджувалися при розгляді даної справи, відповідачем не надано, а матеріали справи таких не містять.

З огляду на наведене, наявні в матеріалах справи ОСОБА_6 загальної форми місцевим господарським судом правомірно взято до уваги, як належні та допустимі докази в розумінні ст. ст. 33, 34, 36 ГПК України.

Слід також зазначити, що під час переходу товарів через митну територію України відповідними органами фіскальної служби України здійснюється їх митне оформлення (виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення) та митний контроль (сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку) з застосуванням митних процедур (зумовлені метою переміщення товарів через митний кордон України сукупність митних формальностей (сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи) та порядок їх виконання) (ст. 4 Митного кодексу України).

На дії ОСОБА_2 митниці ДФС України щодо здійснення повного огляду вантажу у вагонах № 67891788, № 67845370 розповсюджуються положення ст.218 Митного кодексу України.

Частиною 2 ст.218 Митного кодексу України, яка є спеціальною нормою по відношенню до ст.338 Митного кодексу України, якою визначено загальний (для всіх видів транспорту) порядок здійснення митного контролю, розвантажувальні, навантажувальні, перевантажувальні та інші операції, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, проводяться підприємствами залізниці за рахунок власників товарів або уповноважених ними осіб.

Отже, законом саме на відповідача покладено обовязок щодо оплати всіх операцій, здійснених під час проведення митного контролю на залізничному транспорті, незалежно від характеру виявлених митних правил, в тому числі операцій щодо переміщення товару під час здійснення такого контролю.

Відповідно до ч.5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Відповідно до ст. 920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

З матеріалів справи вбачається, що між відповідачем та позивачем не укладався договір на перевезення вантажів залізницею, а тому суд застосовує при розгляді даного спору загальні умови перевезення, що визначені Цивільним кодексом України, Статутом залізниць України, нормативно-правовими актами, що регулюють порядок визначення плати за користування вагонами, встановлюють тарифи на перевезення вантажів залізничним транспортом та пов'язаних з ним послуг.

Відповідно до позовної заяви позивачем на підставі ОСОБА_6 загальної форми було нараховано плату за користування вагонами, за зберігання вантажу, збір за телеграфні повідомлення, за зважування, за участь працівника залізниці (комерційного агента) при зважуванні, за розвантажувально-завантажувальні роботи, за маневрову роботу, за подачу та забирання вагонів, які були виконані залізницею внаслідок затримки вагонів з вантажем/товаром: "Древесина топливная в виде бревен, поленьев, сучьев, вязанок хвороста или в аналогичных видах".

Поданий суду розрахунок заявлених та нарахованих платежів є вірним, проведеним у відповідності до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку України № 317 від 26.03.2009 р.

Відповідно до положень ст.31 СМГС параграф 1, які слід застосовувати до спірних правовідносин, в силу приписів ст.926 ЦК України, вимоги і позови залізниць до відправників про сплату платежів можуть бути заявлені протягом 9 місяців. Вказаний строк позивачем не пропущено.

ОСОБА_6 з ч.1 ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

На заявлену претензію позивача 14/09-ДНЮ від 07.09.2016 р. про сплату платежів на загальну суму 162882,29 грн. в 10-ти денний строк ДП "Бережанське лісомисливське господарство" листом № 714 від 19.09.2016 р. відмовилося провести їх оплату з посиланням на не встановлення всіх обставин щодо законності затримки вагонів, оскільки вважає, що вини господарства у даній ситуації немає, як і вини щодо затримки вагонів під час митного оформлення.

Таким чином, слід дійти висновку про наявність факту порушення майнового права позивача.

Щодо підстав звільнення вантажовласника від плати за користування вагонами колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 121 Статуту та п. 16 Правил користування вагонами і контейнерами встановлено вичерпний перелік таких підстав, однак, плата за користування вагонами не є заходом відповідальності, яка може застосовуватись лише за наявності вини сторони у зобов'язанні.

Відтак судом, у спірних правовідносинах, не встановлено наявності передбачених законодавством підстав для звільнення вантажовласника (відповідача) від плати за користування вагонами.

Відповідно до ст. 119 Статуту плата вноситься за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під'їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати. Зазначена плата стягується також з вантажовідправників, вантажоодержувачів у разі затримки вагонів (контейнерів), пов'язаної з митним оформленням.

Відтак, місцевим господарським судом вірно встановлено, що матеріали справи містять акти, що підтверджують розмір додаткових витрат Залізниці через затримку вагонів № 67891788 та № 67845370 з вантажем «деревина паливна» через здійснення митних формальностей.

Дії працівника митниці та працівників залізниці регламентуються вимогами спільного наказу Державної митної служби України та Міністерства транспорту та зв'язку України від 18.09.2008 № 1019/1143 «Про затвердження інструкцій про взаємодію посадових осіб митних органів, що здійснюють митні процедури в міжнародному залізничному сполученні, і працівників залізниць України».

Крім того, пункт 9 Правил зберігання вантажів встановлює, що за зберігання на місцях загального користування та на коліях станції відправлення вантажів, завантажених у вагони (контейнери), які простоюють в очікуванні оформлення перевезення (у т. ч. під митним оформленням та з інших причин, не залежних від залізниці), збір сплачується з моменту ввезення вантажу на станцію до моменту закінчення затримки.

Відповідно до ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

ОСОБА_6 ч. 2 ст. 908 Цивільного кодексу України загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ст. 920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до § 1 статті 11 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (УМВС) відправник повинен додати до накладної супровідні документи, необхідні для здійснення митних та інших правил на всьому шляху прямування вантажу.

Нормативні положення § 2 статті 11 УМВС передбачають відповідальність відправника перед залізницею за наслідки, що виникли у результаті відсутності, недостатності чи неправильності супровідних документів.

Позивачем, на підставі наведених вище актів загальної форми, які складено відповідно до приписів чинного законодавства, що регулюють вказані правовідносини, було розраховано плату за користування вагонами, збір за зберігання вантажу, збір за телеграфне повідомлення про затримку, плата за маневрову роботу, плата за розвантажувальні роботи, які були виконані залізницею через затримку спірних вагонів.

Вищевказані нарахування внесено до накладних, як це передбачено § 2 статті 11 УМВС.

Інші твердження апелянта/відповідача, які викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки вони не доведені належними та допустимими доказами та спростовуються матеріалами даної справи.

ОСОБА_6 ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, належними та допустимими доказами (ст. 34 ГПК України). Підсумовуючи вищенаведене, слід зазначити, що апелянтом/позивачем всупереч положенням ст. 33 ГПК України, не доведено належними та допустимими доказами наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними. ОСОБА_6 із ч. ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи все вищенаведене в сукупності, дослідивши всі обставини, що мають значення для вирішення спору по суті в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, апеляційну скаргу апелянта/відповідача залишити без задоволення, рішення Господарського суду Тернопільської області від 06.12.2016 р. у справі № 921/638/16-г/17 - без змін.

Судовий збір за перегляд судового рішення в апеляційному порядку покласти на апелянта/відповідача.

Керуючись ст. ст. 4-3, 22, 32-34, 43, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Тернопільської області від 06.12.2016 року у справі № 921/638/16-г/17 - залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

2. Витрати зі сплати судового збору за перегляд рішення місцевого суду в апеляційному порядку покласти на апелянта/відповідача.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

4. Матеріали справи повернути в Господарський суд Тернопільської області.

Головуючий суддя Л.С. Данко

Суддя Н.А.Галушко

Суддя Г.В.Орищин

15.02.2017 р. оголошено вступну і резолютивну часини постанови. Повний текст постанови складено та підписано - 21.02.2017 р.