Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "15" лютого 2017 р. Справа № 906/1241/16

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Тимошенка О.М.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: ОСОБА_1 (довіреність від 12.01.17)

розглянув у судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (м.Київ)

до Приватного акціонерного товариства "Товкачівський ГЗК"

про стягнення 46420,00 грн.

Позивач звернувся до господарського суду Житомирської області з позовом стягнення з відповідача на свою користь 46420,00 грн. штрафу за невірно зазначену масу вантажу у перевізному документі.

Позовні вимоги грунтуються на тому, що під час здійснення контрольного переважування вагону №57656837 на станції Красноармійськ було встановлено розбіжності фактичної маси вантажу з зазначеною у накладній №33803131 масою на 2550кг., що є порушенням Статуту залізниць України.

У відзиві на позовну заяву від 13.01.17 (а.с.23)відповідач позов не визнав з тих підстав, що під час контрольного переважування на станції Коростень, розходжень у визначенні маси вантажу встановлено не було. Таким чином, недостача вантажу в кількості 2550 кг виникла з вини залізниці, оскільки вантаж не був збережений залізницею під час його слідування до станції призначення.

Позивач свого представника в судове засідання не направив, про причину неявки суд не повідомив, про день розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення кореспонденції.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

08.06.2016 Приватним акціонерним товариством "Товкачівський гірничо-збагачувальний комбінат" (відправник, відповідач) зі станції Товкачівський Південно-Західної залізниці відправлено вагон №57656837 з вантажем навалом - "кварцити, крім бакальських, криворізьких і кма. Кварцит" до станції призначення - Красноармійськ Донецької залізниці за залізничною накладною №33803131 (а.с. 9).

У накладній №33803131 відповідач вказав визначену ним масу вантажу у вагоні №57656837 - 70000кг.

По прибутті вагонів на станцію Красноармійськ Донецької залізниці (залізниця, позивач) залізницею проведено перевірку маси вантажу у вагоні №57656837, під час якої встановлено невідповідність маси вантажу у вагоні, що зафіксовано у книзі зважування вантажів на вагонних вагах станції (а.с.10).

Зокрема, залізницею було здійснено переважування маси вантажу на 150-т статичних вагах, під час якого було виявлено, що маса вантажу у вищезазначеному вагоні складає 67450кг, що не відповідає масі, вказаній відправником у накладній №33803131.

ОСОБА_2 результатами вказаної перевірки були складені ОСОБА_3 №729105 від 13.06.16 та ОСОБА_3 загальної форми №398 від 13.06.16, згідно з якими проведеним контрольним зважуванням вантажу на 150 тонних статичних вагах виявлено, що у перевізних документах вказано масу тари - 23200 кг, масу нетто - 70000кг, в дійсності ж встановлена маса вантажу: брутто - 90650кг, тара - 23200кг, маса нетто - 67450кг, що на 2550кг менше від маси вантажу, визначеної відправником і зазначеної у накладній №33803131 (а.с.8,9).

У Розділі "Д" комерційного акту БН №729105/86 зазначено, що завантаження у вагоні здійснено нижче бортів на 90-100см., поверхня вантажу у формі пагорбу, не маркерована. Двері люка у вагоні зачинені, витікання вантажу немає. Технічно вагони справні. При повторному переважуванні вагонів підтвердилося, що маса вантажу є меншою на 2550кг зазначеної у накладній (а.с. 8, на звороті).

Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст.118, 122 Статуту залізниць України, позивачем був нарахований відповідачу штраф у сумі 46420,00грн. (п'ятикратний розмір провізної плати - 9284,00грн) за невірне зазначення маси вантажу, за стягненням якого останній звернувся до суду з відповідною позовною заявою.

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи сторін та надані ними докази, суд дійшов наступних висновків.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст.509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)).

Господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку (ч.1 ст.173 Господарського кодексу України (далі - ГК України)). Сторони можуть за взаємною згодою конкретизувати або розширити зміст господарського зобов'язання в процесі його виконання, якщо законом не встановлено інше (ч.3 ст.173 ГК України).

Майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч.1 ст.175 ГК України).

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Судом встановлено, що правовідносини між сторонами виникли у зв'язку з перевезенням вантажу залізничним транспортом на підставі залізничної накладної №33803131, тому за своєю правовою природою становлять договір перевезення вантажу.

Статтею 908 ЦК України встановлено, що перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

ОСОБА_2 договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату (ч.1 ст.909 ЦК України, яка кореспондується зі змістом ч.1 ст.307 ГК України).

ОСОБА_2 змістом ч.3 ст.909 ЦК України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Згідно ч.5 ст.307 ГК України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

Так, постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998 затверджено Статут залізниць України, відповідно абз.2 ст.2 якого Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під'їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

ОСОБА_2 змістом ст.24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Відповідно до ст.23 Статуту залізниць України та п.1.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил. У разі пред'явлення до перевезення вантажу груповою відправкою або маршрутом відправник додає до накладної відомість вагонів (додаток 2 до цих Правил) або відомість вагонів і контейнерів, що перевозяться маршрутом (групою) за накладною (додаток 4 до Правил перевезення вантажів в універсальних контейнерах, затверджених наказом Міністерства транспорту України №542 від 20.08.2001, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 10.09.2001 за №798/5989).

Усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником до відповідних граф. Виправлення не допускаються, у разі зміни відомостей, внесених до перевізного документа, відправник зобов'язаний заповнити новий перевізний документ (п.1.3 Правил оформлення перевізних документів).

Так, у залізничній накладній №33803131 від 08.06.2016 вантажовідправником вказана маса вантажу нетто - 70000кг , спосіб визначення маси - на статичних вагах (а.с. 9).

Маса вантажу згідно ст.37 Статуту залізниць України визначається відправником.

У графі "Відправник" зазначеної вище залізничної накладної вказано найменування відправника: ПРАТ "Товкачівський гірничо-збагачувальний комбінат", тобто відповідача у даній справі.

08.06.16, на станції відправника - Товкачівський Південно-Західної залізниці вантаж був зважений на електронних вагонних вагах ВВЕТ-150 №1509, що є власністю відповідача (а.с.41).

ОСОБА_2 приймання передачі №872 від 08.06.16 представник покупця вантажу - ПАТ "Красноармійський динасовий завод" прийняв від відповідача на станції Товкачівський Південно-Західної залізниці продукцію в кількості 70000,00кг (а.с.49).

08.06.16 на проміжній станції Коростень, було здійснено контрольне зважування вагону №57656837, в ході якого виявлено, що фактична маса вантажу у вагоні становить 69500кг, що на 500кг менше ніж зазначено у накладній №33803131, вказане зафіксовано в Книзі обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу у вагонах (а.с.42).

Маса вантажу вважається правильною, якщо різниця у масі, визначена на станції відправлення, порівняно з масою, що виявилася на станції призначення, не перевищує: у разі недостачі - норми природної втрати маси вантажу і граничного розходження визначення маси нетто.

Згідно п.27 Правил видачі вантажів,затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 р. N 644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто. При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 1.5% маси, зазначеної в перевізних документах на кварцити в кусках.

Враховуючи норми природної втрати маси вантажу і граничного розходження визначення маси нетто, факту розбіжності фактичної маси вантажу з масою вказаною у накладній на станції Коростень не встановлено.

Однак, 13.06.16 на станції призначення - Корасноармійськ, контрольним зважуванням було виявлено недостачу вантажу у вагоні в розмірі 2550 кг.

Відповідно до ст.129 Статуту залізниць України акти загальної форми та комерційні акти складаються для засвідчення обставин, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності сторін.

Дослідивши комерційний акт БН №729105/86 від 13.06.2016, судом встановлено, що вони складені з дотриманням вимог чинного законодавства та підписані уповноваженими на це посадовими особами, якими при огляді вагону було встановлено, що двері люка вагону зачинені, витікання вантажу немає, вагон справний.

Відповідно до ст.920 ЦК України у разі порушення зобов'язань, що виникають з договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Як суд зазначав вище, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній (ст.24 Статуту залізниць України).

Згідно зі ст.122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту.

Саме вантажовіправники несуть відповідальність за неправильно зазначену масу вантажу й відповідальність останніх настає лише за сам факт допущення такого порушення.

Судом встановлено, що відповідач здійснив усі необхідні заходи перед відправкою вантажу залізницею: було проведено зважування вагону №57656837 та визначено масу вантажу у ньому 70000,00кг; покупець прийняв від відповідача саме 70000,00кг продукції, що перевозилась у вагоні; у накладній №33803131 зазначено 70000,00кг; на проміжній станції, тобто після передачі вагону залізниці, було здійснено контрольне зважування вагону, за результатами якого визначено 69500кг вантажу, при цьому, недостача в 500кг є нормою природної втрати (1,5%).

Таким чином, судом не встановлено порушення відповідачем правил Статуту залізниць України шляхом неправильного зазначення маси вантажу у накладній №33803131 .

Як визначає ст.32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Згідно ст.34 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

ОСОБА_2 змістом статті 33 ГПК України обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Враховуючи викладене, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання 20.02.17

Суддя Тимошенко О. М.

Віддрукувати:

1- в справу

2-позивачу (рек. з повідом.).