номер провадження справи 17/144/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2017 Справа № 908/3227/16

за позовною заявою: публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго в особі Приазовського району електричних мереж, 72400, Запорізька область, Приазовський район, с. Приазовське, пров. Лікарняний, 17

до відповідача: публічного акціонерного товариства Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь, 69008, м. Запоріжжя, Південне шосе, 72

про стягнення 17 413,75 грн.

суддя Корсун Віталій Леонідович

У засіданні приймали участь представники:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 23.10.15 № 533

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність від 26.12.16 № 20-86

СУТЬ СПОРУ:

01.12.16 до господарського суду Запорізької області з позовною заявою звернулось відкрите акціонерне товариство Запоріжжяобленерго в особі Приазовського району електричних мереж про стягнення з публічного акціонерного товариства Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь 17 413,75 грн. заборгованості за договором про постачання електричної енергії від 10.06.04 № 122/20/2004/2139, з якої: 16 350,62 грн. - пеня та 1063,13 грн. - 3 % річних.

01.12.16 автоматизованою системою документообігу суду визначено вказану позовну заяву до розгляду судді Корсуну В.Л.

Ухвалою від 01.12.16 судом порушено провадження у справі № 908/3227/16, справі присвоєно № провадження 17/144/16. У сторін витребувані документи, які необхідні для всебічного та обєктивного розгляду і вирішення справи по суті, судове засідання призначено на 11.01.17.

Ухвалою суду від 11.01.17 строк вирішення спору продовжено на 15 днів - до 16.02.17, розгляд справи відкладено на 06.02.17.

В судових засідання 06.02.17 та 15.02.17 судом оголошувалась перерва на 15.02.17 та на 16.02.17 відповідно.

В судовому засіданні 16.02.17 судом задоволено клопотання про зміну назви позивача у звязку із внесенням змін до статут позивача із відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» на публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго».

За клопотання представників сторін розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

У засіданні суду 14.02.17, на підставі ст. ст. 821, 85 ГПК України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Представників сторін повідомлено про дату виготовлення рішення в повному обсязі.

Позивач підтримав заявлені вимоги у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Заявлені вимоги обґрунтовує ст. ст. 526, 615, 624, 625 ЦК України, «Правилами користування електричною енергією» та умовами договору про постачання електричної енергії від 10.06.04 № 122/20/2004/2139. Позивач вказує, що в порушення умов договору споживач не сплатив виставлених рахунків в результаті чого на 01.05.16 виникла заборгованість по пені на суму 16 350,62 грн. та 3 % річних в сумі 1063,13 грн. 01.03.16 представник відповідача отримав претензію на суму 17683,96 грн. Враховуючи, що відповідач заборгованість по пені та 3 % річних позивачу не сплатив, позивач звернувся із цим позовом до суду та просить суд позов задовольнити.

Відповідач проти позову заперечив повністю. Крім того, заявою від 06.01.17 № 11/2000737 просить суд застосувати позовну давність стосовно стягнення з відповідача на користь позивача 16 116,02 грн. пені та відмовити у задоволені позову в цій частині у звязку із спливом позовної давності.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Пунктом 1.1 Статуту публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго (нова редакція 2016 р.) передбачено, що публічне акціонерне товариство Запоріжжяобленерго є новим найменуванням відкритого акціонерного товариства Запоріжжяобленерго відповідно до вимог Закону України «Про акціонерні товариства».

Зміна найменування відкритого акціонерного товариства Запоріжжяобленерго на публічне акціонерне товариство Запоріжжяобленерго у процесі вирішення спору по справі № 908/3227/16 підтверджується належним чином засвідченою копією Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадський формувань від 02.02.17 за № 22582175 по коду .

10.06.04 між відкритим акціонерним товариством Запоріжжяобленерго (Постачальник електричної енергії) та публічним акціонерним товариством Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь (Споживач) укладено договір про постачання електричної енергії № 122/20/2004/2139 з додатками, у т.ч. протоколом розбіжностей, за умовами якого (п. 1.1.) Постачальник електричної енергії зобовязався постачати електричну енергію Споживачу, а Споживач оплачувати Постачальнику електричної енергії її вартість та здійснювати інші платежі згідно з умовами цього Договору та додатками до Договору, що є його невідємними частинами.

Згідно із підпунктами 2.2.1, 2.2.3 пункту 2.2 договору, Споживач зобовязується: виконувати умови цього договору; оплачувати Постачальнику електричної енергії вартість електричної енергії згідно з умовами Додатків № 4 Порядок розрахунків та № 5 Графік зняття показів розрахункових засобів обліку електричної енергії.

Пунктом 7 додатку № 4 до договору закріплено, що за підсумками розрахункового періоду Постачальник електричної енергії виписує Споживачу рахунок або платіжну вимогу-доручення для остаточного розрахунку. Сума платежу при остаточному розрахунку визначається, виходячи з тарифів на активну електроенергію та фактичного обсягу спожитої електричної енергії, згідно даних представленого Споживачем Акту про спожиту протягом розрахункового періоду активну електричну енергію та інших умов Договору, з урахуванням сум платежів, що надійшли від Споживача.

Згідно з п. 9.7. договору, цей договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на термін до 31 грудня 2004 р. Договір вважається щорічно продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії. Умови, а також термін дії договору, можуть бути переглянуті в будь-який момент за узгодженням сторін.

Судом враховано, що станом на момент прийняття рішення у цій справі по суті спору зазначений вище договір є чинним. Доказів протилежного матеріали справи не містять та представниками сторін до суду не надано.

За ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України (ГК України), майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобовязання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобовязана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватись від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку. Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Аналогічний припис містить ГК України, п. п. 1, 7 ст. 193 якого встановлено, що субєкти господарювання та ін. учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, ін. правових актів, договору. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Правовідносини сторін є господарськими та такими, що виникли на підставі договору енергопостачання.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 ГК України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір про постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору про постачання електричної енергії встановлюються законами України Про засади функціонування ринку електричної енергії України та Про електроенергетику.

Як свідчать матеріали господарської справи № 908/3227/16, позивачем на підставі актів про спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію здійснено розрахунок спожитої відповідачем в період часу з липня по листопад 2015 р. (включно) електричної енергії та виставлено відповідачу рахунки на оплату електричної енергії за вказаний вище період, а саме: від 03.08.15 № 122/7а на оплату електричної енергії спожитої у липні 2015 р. в сумі 240 266,87 грн.; від 01.09.15 № 122/8а на оплату електричної енергії спожитої у серпні 2015 р. в сумі 221 956,22 грн.; від 01.10.15 № 122/9а на оплату електричної енергії спожитої у вересні 2015 р. в сумі 206 208,98 грн.; від 02.11.15 № 122/10а на оплату електричної енергії спожитої у жовтні 2015 р. в сумі 33 960,13 грн.; від 01.12.15 № 122/11а на оплату електричної енергії спожитої у листопаді 2015 р. в сумі 55 427,69 грн. (належним чином засвідчені копії актів та рахунків долучені до матеріалів справи).

У відповідності до п. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України (ЦК України), якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За умовами п. 11 додатку № 4 до договору сторони визначили, що Споживач зобовязаний у термін, що не перевищує 10 операційних днів з дня отримання рахунка або платіжної вимоги-доручення (п. 6 цього Додатку), здійснити оплату рахунка або платіжної вимоги-доручення, що направляється йому Постачальником електричної енергії. Датою отримання рахунка або платіжної вимоги-доручення вважається: - при направленні рекомендованим листом дата зазначена на фінансовому чеку поштового відділення, що підтверджує відправлення, з урахуванням поштового пробігу документа (по місту 3 дні, по області 5 днів, по Україні 7 днів); - при направленні нарочним дата вручення Споживачу.

Таким чином, з урахуванням наведених вище вимог закону та умов договору, кінцевим терміном сплати: рахунку від 03.08.15 № 122/7а (отриманий відповідачем 03.08.15) є 17.08.15; рахунку від 01.09.15 № 122/8а (отриманий відповідачем 01.09.15) є 15.09.15; рахунку від 01.10.15 № 122/9а (отриманий відповідачем 01.10.15) є 15.10.15; рахунку від 02.11.15 № 122/10а (отриманий відповідачем 02.11.15) є 16.11.15; рахунку від 01.12.15 № 122/11а (отриманий відповідачем 01.12.15) є 15.12.15.

Як свідчать матеріали справи, відповідачем взяті зобовязання по оплаті спожитої електричної енергії за період з липня по листопад 2015 р. (включно) виконано з порушенням умов договору, а саме:

- оплату рахунку від 03.08.15 № 122/7а на суму 391 236,17 грн. здійснено: 14.07.15 в сумі 150 969,30 грн. та 20.08.15 в сумі 240 266,87 грн. Отже відповідачем прострочено оплату вказаного рахунку в сумі 240 266,87 грн. на 2 дні;

- оплату рахунку від 01.09.15 № 122/8а на суму 386 027,22 грн. здійснено: 20.08.15 в сумі 164 071,00 грн. та 28.10.15 в сумі 221 956,22 грн. Отже відповідачем оплату вказаного рахунку в сумі 221 956,22 грн. прострочено на 42 дні;

- оплату рахунку від 01.10.15 № 122/9а на суму 206 208,98 грн. здійснено: 28.10.15 в сумі 206 208,98 грн. Отже відповідачем оплату вказаного рахунку в сумі 206 208,98 грн. прострочено на 12 днів;

- оплату рахунку від 02.11.15 № 122/10а на суму 52 664,69 грн. здійснено: 28.10.15 в сумі 18 704,56 грн. та 01.12.15 в сумі 33 960,13 грн. Отже відповідачем оплату вказаного рахунку в сумі 33 960,13 грн. прострочено на 14 днів;

- оплату рахунку від 01.12.15 № 122/11а на суму 55 427,69 грн. здійснено: 01.12.15 в сумі 29 400,00 грн. та 23.12.15 в сумі 26 027,69 грн. Отже відповідачем оплату вказаного рахунку в сумі 26 027,69 грн. прострочено на 7 днів.

Претензією від 29.02.16 № 70-01/152 позивач звернувся до відповідача із вимогою в 10-ти денний термін здійснити повний розрахунок заборгованості за договором про постачання електричної енергії від 10.06.04 № 122 перерахувавши суму боргу по пені в розмірі 16 601,53 грн. та 3 % річних в розмірі 1082,43 грн. на розрахунковий рахунок вказаний у претензії.

Відповідач у відповідь на вищевказану претензію позивача у своєму листі від 04.03.16 № 33/2016202 зазначив, що питання стягнення пені за недотримання термінів сплати рахунків за спожиту електроенергію та надання послуг з перетікання реактивної енергії за договором має вирішуватись в порядку окремого досудового (претензійного) та судового провадження.

Стягнення з відповідача 16 350,62 грн. пені та 1063,13 грн. - 3 % річних за неналежне виконання умов договору про постачання електричної енергії від 10.06.04 № 122/20/2004/2139 є предметом розгляду по даній справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушення відповідачем договірних зобовязань щодо здійснення своєчасної оплати рахунків по оплаті спожитої електричної енергії за період з липня по листопад 2015 р. (включно) підтверджується матеріалами справи № 908/3227/16 та не заперечувалось відповідачем в ході розгляду цієї справи.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, одним з наслідків порушення зобовязання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобовязаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобовязання, зокрема, у випадку прострочення виконання.

Пунктом 4.2.1. договору визначено, що за недотримання термінів сплати рахунків або платіжних вимог-доручень за активну електроенергію (п. 7 додатка № 4 «Порядок розрахунків») та за надання послуг з компенсації перетікання реактивної електроенергії (п. 7 додатка № 6 «Порядок розрахунків за надання послуг з компенсації перетікання електроенергії»), Споживач сплачує Постачальнику електричної енергії пеню за весь період часу, протягом якого не виконане зобовязання по сплаті в розмірі 0,5% від суми платежу за кожний день прострочення (але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період нарахування пені) по день фактичної оплати.

За приписом ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» та ч. 2 ст. 343 ГК України, розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі згаданої подвійної облікової ставки.

З розрахунку, наданого позивачем вбачається, що нарахування пені в сумі 16 350,62 грн. здійснено окремо за простроченими платежами по кожному місяцю (рахунку) окремо із застосуванням подвійної облікової ставки НБУ, а саме:

- 789,92 грн. пені нараховано за період з 18.08.15 по 19.08.15 (2 дні) на суму 240266,87 грн. (прострочене зобовязання липня 2015 р.);

- 11 784,96 грн. пені нараховано за період з 16.09.15 по 27.10.15 (42 дні) на суму 221956,22 грн. (прострочене зобовязання серпня 2015 р.);

- 2 982,97 грн. пені нараховано за період з 16.10.15 по 27.10.15 (12 днів) на суму 206208,98 грн. (прострочене зобовязання вересня 2015 р.);;

- 573,14 грн. пені нараховано за період з 17.11.15 по 30.11.15 (14 днів) на суму 33960,13 грн. (прострочене зобовязання жовтня 2015 р.);

- 219,63 грн. пені нараховано за період з 16.12.15 по 22.12.15 (7 днів) на суму 26027,69 грн. (прострочене зобовязання листопада 2015 р.).

Перевіривши розрахунок пені суд дійшов висновку, що він є обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам чинного законодавства та умовам договору.

Водночас, відповідачем заявлено клопотання (яке викладено у заяві від 06.01.17 № 11/2000737) про застосування судом до вимог позивача про стягнення 16 116,02 грн. пені, а саме: по рахунках від 03.08.15 № 122/7а, від 01.09.15 № 122/8а, від 01.10.15 № 122/9а, від 02.11.15 № 122/10а, строку позовної давності.

Розглянувши вказане клопотання, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог, про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ч. 3 ст. 267 ЦК України).

Письмова заява за вих. від 06.01.17 № 11/2000737 про застосування строку позовної давності за вимогами про стягнення пені в сумі 16 116,02 грн. подана відповідачем до суду 06.01.17, що підтверджується вхідним штампом канцелярії суду, який проставлено в правому нижньому куті вказаної заяви (вх. № 08-06/285 від 06.01.17).

Як свідчить відбиток календарного штемпеля підприємства поштового звязку на конверті № 101, позовна заява ВАТ Запоріжжяобленерго за вих. від 04.11.16 № 70-01/898 направлена на адресу господарського суду Запорізької області 28.11.16.

З урахуванням положень ч. 4 ст. 51 ГПК України, днем подання позову слід вважати дату поштового штемпеля підприємства зв'язку, через яке надсилається позовна заява (…) (абз. 2 п.4.4.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.13 № 10).

Тобто, 28.11.16 є днем подання позову ВАТ Запоріжжяобленерго за вих. від 04.11.16 № 70-01/898 по справі № 908/3227/16, у т.ч. вимог про стягнення з відповідача пені.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязаний його початок.

Згідно із положеннями ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобовязання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.

Положенням п. 4.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.13 №10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» розяснено, що якщо відповідно до чинного законодавства або договору неустойка (пеня) підлягає стягненню за кожний день прострочення виконання зобов'язання, позовну давність необхідно обчислювати щодо кожного дня окремо за попередній рік до дня подання позову, якщо інший період не встановлено законом або угодою сторін. При цьому, однак, слід мати на увазі положення ч. 6 ст. 232 ГК України, за якими нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через 6 місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Даний 6-місячний строк не є позовною давністю, а визначає максимальний період часу, за який може бути нараховано штрафні санкції (якщо інший такий період не встановлено законом або договором).

Судом враховано, що умовами укладеного сторонами договору не передбачено збільшення встановленої законом, зокрема спеціальної позовної давності.

Інших доказів щодо досягнення сторонами домовленості про збільшення встановленої законом спеціальної позовної давності (по пені) представниками сторін до суду не надано.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду з вимогою про стягнення з відповідача пені:

- за період з 18.08.15 по 19.08.15 (2 дні) на суму 240 266,87 грн. (за зобовязаннями липня 2015 р.);

- за період з 16.09.15 по 27.10.15 (42 дні) на суму 221 956,22 грн. (за зобовязаннями серпня 2015 р.);

- за період з 16.10.15 по 27.10.15 (12 днів) на суму 206 208,98 грн. (за зобовязаннями вересня 2015р.);

- за період з 17.11.15 по 27.11.15 (11 днів) на суму 33 960,13 грн. (за зобовязаннями жовтня 2015 р.).

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З огляду на вищевикладене, враховуючи, що вході розгляду цієї справи позивач не навів жодної поважної причини пропущення ним строку позовної давності, судом відмовляється у задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені за вищевказані періоди за зобовязаннями липня жовтня 2015р. (за жовтень частково за період з 17.11.15 по 27.11.15 (11 днів)).

В іншій частині вимоги про стягнення пені заявлені позивачем в межах строку позовної давності, у звязку із чим за розрахунком суду до стягнення з відповідача підлягає пеня в сумі 342,44 грн., з якої:

- 122,81 грн. пені за період з 28.11.13 по 31.11.13 (3 дні) на суму 33 960,13 грн. (прострочене зобовязання жовтня 2015 р.);

- 219,63 грн. пені за період з 16.12.15 по 22.12.15 (7 днів) на суму 26 027,69 грн. (прострочене зобовязання листопада 2015 р.).

Також, позивачем за прострочення виконання грошового зобовязання заявлено до стягнення 3 % річних в загальній сумі 1 063,13 грн. (розрахунок 3 % річних позивачем наданий на суму 1 063,14 грн. - міститься в матеріалах справи та є аналогічним розрахунку пені в частині визначення періодів та прострочених платежів на які нараховано 3 % річних за кожним з рахунків (місяців) окремо).

Згідно із ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також 3 % річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлено інший розмір відсотків.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних суд дійшов висновку, що він є вірним.

Враховуючи, що позивач в прохальній частині позову просить суд стягнути з відповідача 3% річних в розмірі 1 063,13 грн., а не суму 1 063,14 грн. згідно із розрахунком 3% річних, який долучений до матеріалів цієї справи, суд дійшов висновку, що підлягає задоволенню вимога відображена в прохальній частині позову, а саме про стягнення з відповідача 1063,13 грн. 3 % річних.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір в розмірі 111,23 грн. покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 21, 43, 45, 22, 33, 34, 49, 69, 82, 821, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з публічного акціонерного товариства Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь (69008, м. Запоріжжя, Південне шосе, 72, ) на користь публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго в особі Приазовського району електричних мереж (72400, Запорізька область, Приазовський район, смт Приазовське, пров. Лікарняний, 17, р/р 1124 в ОСОБА_3 «Запорізьке РУ» ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 313399, ) 342 (триста сорок дві) грн. 44 коп. пені, 1 063 (одну тисячу шістдесят три) грн. 13 коп. 3 % річних та 111 (сто одинадцять) грн. 23 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Повне рішення складено 22.02.17.

Суддя В.Л. Корсун