РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2017Справа №910/23259/16
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАПЧАСТИНА АВТО СЕРВІС»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАС ГРУП»

про стягнення 16744,24 грн.

Суддя Демидов В.О.

Представники сторін:

від позивача - Назаренко І.С. (за дов. № 13 від 11.01.2017);

від відповідача - не прибув

встановив :

19.02.2016 позивач - Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАПЧАСТИНА АВТО СЕРВІС», звернувся до господарського суду м. Києва з позовною заявою № 910/23259/16 від 21.02.2016 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАС ГРУП» про стягнення заборгованості у розмірі 13 010, 00 грн., пені в розмірі 1 950, 36 грн., відсотків річних у розмірі 1016,29 грн. та сума інфляційних витрат в розмірі 767,59 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідач в порушення умов п.п. 2.1, 2.2 договору поставки товарів на умовах відстрочки платежу № П-5 від 11.05.2016, своєчасно та в повному обсязі не оплатив послуги, надані позивачем, у зв'язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 16744,24 грн.

Письмовим відзивом від 17.01.2017 на позовну заяву відповідач просить суд відмовити в повному обсязі у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що наявне укладення між позивачем та відповідачем господарського договору у спрощений спосіб, а саме шляхом підтвердження придбання погодженого товару за погодженою (запропонованою) ціною, що вказана у видатковій накладній. Оскільки у видатковій накладній не вказано строк дії договору-строк виконання зобов'язання, то вважається, що зобов'язання щодо оплати придбаного ( поставленого) товару виникає з моменту пред'явлення вимоги. Також, на думку відповідача, видаткова накладна містить всі істотні умови договору, які визначені ст. 180 Господарського кодексу України, а тому її можна розглядати як спрощену форму договору.

Крім того, відповідач посилається на те, що станом на подання позовної заяви ним не було отримано жодної вимоги від позивача щодо оплати вартості (ціни) за поставлений товар.

У своєму відзиві відповідач не заперечує факт здійснення поставки товарів на підставі видаткових накладних № ЗАС0000147 від 16.05.2016, № ЗАС 0000157 від 25.05.2016 та № ЗАС0000164 від 04.06.2016 та повністю підтверджує його.

16.01.2017 через загальний відділ діловодства суду представником позивача подано клопотання про залучення додаткових доказів у справі.

Представник відповідача, що належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання 17.01.2017 не з'явився, проте 17.01.2017 через загальний відділ суду подав клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 17.01.2017 у справі №910/23259/16 відкладено розгляд справи на 14.02.2017.

07.02.2017 Відповідачем, через загальний відділ суду, було подано доповнення до відзиву, в якому наголошує на відсутність в оформленні Позивачем видаткової накладної вказівки на номер договору поставки з посиланням на відповідну заявку.

В судове засідання 14.02.2017 прибув повноважний представник позивача у справі, який надав пояснення по суті спору. Представник відповідача в судове засідання не прибув, хоча був повідомлений, належним чином, про час та місце його проведення.

Розглянувши матеріали справи, надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

11.05.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗАПЧАСТИНА АВТО СЕРВІС», (далі - позивач, постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «КОМПАС ГРУП» (далі - відповідач, покупець) укладено договір поставки товарів на умовах відстрочки платежу № П-5, відповідно до умов п.1.1 якого Постачальник зобов'язується передати у власність Покупця запасні частини до транспортних засобів, які вказані у заявці Покупця, згідно з видатковими накладними на кожну партію товару, а Покупець зобов'язується прийняти й оплатити товар. Ціни, асортименти, кількість і строки поставки товару узгоджуються Сторонами в заявках, які є невід'ємною частиною вказаного Договору.

Відповідно до п. 2.1 договору сума договору становить суму видаткових накладних на всі партії товару.

Пунктом 2.2 договору визначено, що оплата вартості партії товару, зазначеної відповідно до п. 1.1 даного договору, здійснюється на умовах відстрочення платежу, у гривнях, прямим грошовим переказом на поточний банківський рахунок Постачальника протягом 10 (десяти) банківських днів з моменту передачі товару.

Відповідно до п. 2.2.1 договору у випадку відвантаження товару в кінці календарного року покупець зобов'язується провести повний розрахунок з постачальником, в тому числі, якщо строк оплати згідно п. 2.2 даного договору не сплинув, в строк до 20 грудня календарного року, в якому здійснювались господарські відносини між сторонами.

Згідно п. 2.3.1 договору днем здійснення платежу вважається день, в який сума, що підлягає сплаті, списана з поточного рахунку покупця.

Пунктом 6.3 договору передбачено, що договір набирає чинності з моменту його підписання діє до 31.12.2016, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

Як вбачається з матеріалів справи, підтвердженням виконання постачальником умов договору поставки товарів на умовах відстрочки платежу № П-5 від 11.05.2016 є видаткові накладні № ЗАС0000147 від 16.05.2016, № ЗАС0000157 від 25.05.2016 та № ЗАС0000164 від 04.06.2016.

Відповідач свої зобов'язання щодо сплати вартості наданих послуг виконав частково, а саме: згідно видаткової накладної № ЗАС0000147 від 16.05.2016 було сплачено 190,00 грн., а видаткової накладної № ЗАС0000157 від 25.05.2016 -3380,04 грн. Розмір заборгованості відповідача склав 16744 грн. 24 коп.

Як встановлено судом, рядок "підстава" поставки у зазначених вище видаткових накладних відсутній, однак наявні посилання на рахунки на оплату від 16.05.016 № ЗАС0000729, від 13.05.2016 № ЗАС0000726, від 04.06.2016 № ЗАС0000809. Дослідивши вказані рахунки-фактури, суд встановив наявність у рядках "підстава" вказаних рахунків посилання на укладений сторонами у справі договір від 16.05.2016. При цьому іншого, ніж від 11.05.2016, договору сторонами у справі укладено не було, що не спорстовано відповідачем у справі.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність задоволення позову у повному обсязі з таких підстав.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь - які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Спір між сторонами судового процесу виник внаслідок порушення з боку Відповідача зобов'язань з оплати послуг за договором поставки товарів на умовах відстрочки платежу № П-5 від 11.05.2016, підтверджених видатковими накладними № ЗАС0000147 від 16.05.2016, № ЗАС0000157 від 25.05.2016 та № ЗАС0000164 від 04.06.2016.

Факт поставки товару за вказаними накладними відповідачем у справі не заперечується.

Як встановлено судом, рядок "підстава" поставки у зазначених вище видаткових накладних відсутній, однак наявні посилання на рахунки на оплату від 16.05.016 № ЗАС0000729, від 13.05.2016 № ЗАС0000726, від 04.06.2016 № ЗАС0000809. Дослідивши вказані рахунки-фактури, суд встановив наявність у рядках "підстава" вказаних рахунків посилання на укладений сторонами у справі договір від 16.05.2016. При цьому іншого, ніж від 11.05.2016, договору сторонами у справі укладено не було, що не спростовано відповідачем у справі.

Відповідачем у справі не спростований факт укладення між ним та позивачем договору від 11.05.2016 поставки товарів № П-5, а також не доведений факт укладення договору поставки товарів саме від 16.05.2016. Поставки відбулися в час, колі діяв укладений сторонами договір поставки товарів від 11.05.2016 № П-5.

Таким чином, судом не можуть бути прийняті до уваги доводи відповідача у справі про те, що поставка товарів за вказаними накладними відбувалася поза межами укладеного сторонами у справі договору поставки товарів № П-5 від 11.05.2016.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Поставлений товар у передбачений договором строк (10 днів з моменту поставки) відповідачем сплачений не був. Розмір заборгованості відповідача склав 13010 грн. 00 коп.

Вказану суму заборгованості слід стягнути з відповідача за позовом.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до пункту 4.8 договору у випадку порушення покупцем строку оплати, передбаченого пунктом 2.2. договору, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення. Крім пені покупець додатково сплачує постачальнику річні відсотки за користування чужими грошовими коштами у розмірі однієї облікової ставки, встановленої Національним банком України від несвоєчасно сплаченої (несплаченої) суми. Річні відсотки сплачуються пропорційно відповідній кількості днів прострочення.

На підставі вказаних положень договору, а також положень ст. 625 Цивільного кодексу України позивачем у справі нараховано та заявлено до стягнення з відповідача пеню в розмірі 1 950, 36 грн., річні відсотки в розмірі 1 016,29 грн. та інфляційні втрати у розмірі 767,59 грн.

Вказані нарахування здійснені позивачем обгрунтовано, тому вимога про їх стягнення підлягає задоволенню.

За таких обставин позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі з покладенням на відповідача судових витрат відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАС ГРУП» (03061, м. Київ, проспект Відрадний, буд. 103, код 38282261) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАПЧАСТИНА АВТО СЕРВІС» (02222, м. Київ, вул. Беретті, буд. 6-А, кв. 88, код 37880861) заборгованість по Договору поставки товарів на умовах відстрочки платежу № П-5 від 11.05.2016 у розмірі 13 010,00 грн., пеню в розмірі 1 950,36 грн., відсотків річних в розмірі 1 016,29 грн., інфляційні втрати в розмірі 767,59 грн., судовий збір у сумі 1378 грн. 00 коп., видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні 14.02.2017 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повне рішення складене та підписане 20.02.2017.

Суддя В.О. Демидов