РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2017Справа №910/1585/17

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал

Страхування»

до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія

«Альфа-Гарант»

про стягнення 16 956,01 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача Лазор А.І. - по дов. № б/н від 31.12.2016

від відповідача Гнатюк С.В. - по дов. № 01/738-46 від 19.12.2016

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» 16 956,01 грн. виплаченого страхового відшкодування.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту № 0164/15-Т/Ку-039лп від 27.04.2015 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплачено страхове відшкодування автомобіля марки Hyundai Getz, державний номер НОМЕР_1, а тому позивачем відповідно до положень ст. 993 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля марки Богдан А 091, державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4, яким скоєно ДТП, застрахована відповідачем на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АЕ/4380111), а тому позивач вказує, що обов'язок з відшкодування збитків покладається на відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.02.2017 порушено провадження у справі № 910/1585/17 та призначено її до розгляду на 16.02.2017.

13.02.2017 до суду від МТСБУ до надійшла запитувана судом інформація щодо полісу № АЕ/4380111.

Позивач в судовому засіданні 16.02.2017 позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач в судовому засідання 16.02.2017 проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав викладених у поданому відзиві, а саме зазначив, що відшкодуванню підлягає у встановленому законодавством порядку оцінена шкода з урахуванням зносу транспортного засобу. Згідно наданого позивачем звіту № 218-2016 від 30.03.2016 вартість ремонту склала 34 078,62 грн. та коефіцієнт фізичного зносу зазначений - 0,63391. Отже на думку відповідача вартість матеріального збитку складає 21 009,76 грн. Тому відповідач за вирахуванням вартості робіт, лако-фарбових матеріалів, робіт з пофарбування боковин та задніх панелей (3 941,27 грн.) безумовної франшизи (770,00 грн.) та франшизи (500,00 грн.), здійснив виплату в розмірі 15 798,49 грн. Вважає, що належним чином виконав свої зобов'язання за полісом № АЕ/4380111. Зазначає, що страховик який виплатив страхове відшкодування отримує від страхувальника (потерпілої особи) права кредитора, а не регресу. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язані в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Зазначає, що різниця між вартістю ремонту транспортного засобу та розміром страхового відшкодування (яке дорівнює вартості ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу) підлягає стягненню з винної особи або юридичної особи, в якій працювала винна особа.

В судовому засіданні 16.02.2017, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

З постанови Деснянського районного суду м. Києва від 06.04.2016 у справі № 754/3987/16-п вбачається, що ОСОБА_4 14.03.2016 близько 19:00 год. в м. Києві по просп. Московському, 89 керуючи транспортним засобом Богдан А 091, державний номер НОМЕР_2 не дотримався безпечної дистанції та безпечного інтервалу до припаркованого транспортного засобу Ford Sierra, державний номер НОМЕР_3, внаслідок чого здійснив з ним зіткнення, який в свою чергу здійснив зіткнення з припаркованим транспортним засобом номерний Hyundai Getz, державний номер НОМЕР_1, що призвело до механічних пошкоджень даних автомобілів, порушивши п. 13.1 Правил дорожнього руху України.

Даною постановою суду ОСОБА_4 визнано винним за вчинене правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення в розмірі 340,00 грн.

Автомобіль марки Hyundai Getz, державний номер НОМЕР_1 застрахований у Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (страховик) на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту № 0164/15-Т/Ку-039лп від 27.04.2015.

Згідно з ч. 1 статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно п. 3 статті 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Відповідно до виставленого Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтерциклон» рахунку № ІВР0000489 від 01.04.2016 матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля 0164/15-Т/Ку-039лп від 27.04.2015, в результаті пошкодження при ДТП, складає 34 024,50 грн.

На підставі договору страхування позивачем було складено страховий акт № 0164/15/Т/Ку-039лп-1-1 від 04.04.2016 згідно якого подію визнано страховою та вирішено виплатити страхове відшкодування в розмірі 33 254,50 грн.

Кошти в розмірі 33 254,50 грн. були перераховані позивачем Товариству з обмеженою відповідальністю «Інтерциклон» згідно платіжного доручення № 11762 від 05.04.2016.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача перейшло в межах суми 33 254,50 грн. право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Цивільна відповідальність транспортного засобу марки Богдан А 091, державний номер НОМЕР_2, застрахована у Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/4380111.

Відповідно до умов договору (полісу) № АЕ/4380111 страховик зобов'язався відшкодовувати шкоду заподіяну страхувальником життю здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля марки Богдан А 091, державний номер НОМЕР_2.

Зокрема, ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну визначено в розмірі 50 500,00 грн. та розмір франшизи встановлено - 500,00 грн.

У зв'язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику, позивач набув право регресу до винної у ДТП особи, оскільки відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Оскільки, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Богдан А 091, державний номер НОМЕР_2, застрахована у відповідача згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/4380111, то відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язок щодо відшкодування збитку, завданого внаслідок ДТП вищевказаним водієм власнику автотранспортного засобу покладається на відповідача.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Таким чином, за змістом вказаної норми, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина особи, яка керувала автомобілем марки Богдан А 091, державний номер НОМЕР_2, встановлена у судовому порядку.

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з статтею 1192 Цивільного кодексу України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 вказаного Закону передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно ст. 12.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Абзацом другим пункту 12.1 статті 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього пункту.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Оскільки, умовами полісу № АЕ/4380111 розмір франшизи встановлено, тому позивачем при зверненні з позовом до суду страхове відшкодування зменшено на його розмір.

Згідно з пунктом 36.2 статті 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Позивач вказує на те, що відповідач отримавши вимогу виплатив суму страхового відшкодування лише частково в розмірі 15 798,49 грн., що не заперечується відповідачем.

Розглядаючи спір по суті, суд також зазначає, що частиною п'ятою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Посилання відповідача на звіт не приймаються судом до уваги, з огляду на наступне

по-перше позивачем здійснено виплату відшкодування виходячи з виставленого Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтерциклон» рахунку № ІВР0000489 від 01.04.2016, а не звіту № 218-2016 від 30.03.2016;

по-друге Законами України «Про страхування» та «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу, оскільки цей звіт є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу.

Відповідач не довів факт того, що шкоду транспортному засобу Hyundai Getz, державний номер НОМЕР_1 було завдано внаслідок непереборної сили або умислу його водія, а також те, що відшкодуванню підлягає розмір саме виплаченого відшкодування за вирахуванням франшизи, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача страхового відшкодування підлягають задоволенню повністю в розмірі 16 956,01 грн.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (01133, м. Київ, бул. Л.Українки, 26, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, 154, ) суму страхового відшкодування в розмірі 16 956 (шістнадцять тисяч дев'ятсот п'ятдесят шість) грн. 01 коп., 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Повне рішення складено 21.02.2017.

Суддя В.В.Сівакова