ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

14.02.2017 Справа № 917/1472/14

за заявою Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області, вул. Фрунзе, 155, м. Полтава, 36008,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницькхлібопродукт", вул. Жовтнева, 66, м. Полтава, 36014,

про визнання банкрутом

Суддя Паламарчук В.В.

Представники сторін:

від кредиторів: не з'явились

ліквідатор: Васін Є.Є. арбітражний керуючий

В судовому засіданні 14.02.2017 року на підставі ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини ухвали. Господарський суд повідомив, повний текст ухвали буде складено протягом п'яти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини ухвали.

Розглядається заява ДПІ у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання банкрутом ТОВ "Хмельницькхлібопродукт", м. Полтава з підстав неплатоспроможності.

До суду надійшла заява (вхід. №170/17 від 30.01.2017р.) по справі №917/1472/14 ОСОБА_3 (АДРЕСА_1) про грошові вимоги в сумі 40964,67 грн.

Розглянувши матеріали справи №917/1472/14, заслухавши ліквідатора, суд встановив:

Постановою господарського суду Полтавської області від 17.02.2015р. ТОВ "Хмельницькхлібопродукт" визнано банкрутом і відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Васіна Є.Є.

Згідно із ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму. Згідно із ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Так, згідно абз. 2 п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999р. "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" у будь-якому випадку оплата праці при виконанні працівником місячної (годинної) норми праці (обсягу робіт) не може бути нижчою від встановленої законом мінімальної заробітної плати.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999р. "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунку, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. У разі не проведення розрахунку у зв'язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню в повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. Згідно із п. 21 вказаної Постанови, при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. №100.

У відповідності до п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. №100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

До суду звернувся ОСОБА_3 із вимогами в сумі 40964,67 грн., з яких 12087,00 грн. заробітна плата, 28877,67 грн. середній заробіток за весь час затримки виплати.

Як вбачається з копії трудової книжки ОСОБА_3, він працював з 09.02.2010р. на посаді робітника Ярмолинецького ХПП згідно наказу № 6-к від 08.02.2010року, 01.03.2010 року згідно наказу № 12-к від 01.03.2010 року був переведений на посаду сушильного майстра елеватора, 01.03.2012 року відповідно до наказу № 16к від 22.03.2012 року був переведений на апаратника оброблення зерна 5 розряду. Наказом № 65к від 24.09.2012 року був звільнений у зв'язку із скороченням штату працівників п.1 ст.40 КЗпП України.

При звільнені ОСОБА_3 не було виплачена заробітна плату з травня 2011 року по квітень 2012р. Заборгованість по заробітній платі за період з травня 2011 року по квітень 2012 року включно підтверджується Індивідуальними відомостями про застраховану особу форми ОК-5, виданої Управлінням Пенсійного фонду України в Ярмолинецькому районі.

Так, згідно цих відомостей кредитору не була виплачена заробітна плата з травня 2011 року по квітень 2012р. Зокрема, в травні 2011 року - 960 грн., в червні 2011 року - 960 грн., в липні 2011 року - 960 грн., в серпні 2011 року - 960 грн., у вересні 2011 року - 960 грн., в жовтні 2011 року -985 грн., в листопаді 2011 року - 985, в грудні 2011 року - 1004 грн., в січні 2012 року -1073 грн., в лютому 2012 року -1073 грн., в березні 2012 року -1073 грн., в квітні 2012 року - 1094 грн., а загалом - 12087,00 грн.

ОСОБА_3 було звільнено 24.09.2012р., тому для обрахунку середнього заробітку береться середня заробітна плата за останні два місяці роботи, тобто за липень -серпень 2012 року відповідно до Індивідуальних відомостей про застраховану особу форми ОК-5. Розрахунок середньої заробітної плати обчислено згідно Постанови КМУ №100 від 8 лютого 1995 року (розрахунок додається). Розрахунок середнього заробітку за весь час затримки здійснений за період з вересня 2012р. по лютий 2015р. склав 28877,67 грн. (розрахунок наявний в матеріалах справи).

Проте, під час здійснення розрахунку середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, кредитор не вірно здійснив розрахунок середньоденного заробітку за липень - серпень 2012 року, а саме: кредитор за липень 2012 року взяв до розрахунку 21 робочий день, а відповідно до листа Мінсоцполітики від 23.08.2011 року №8515/0/14-11/13, кількість робочих днів у липні 2012 року складає 22 робочих дні.

Після перерахунку, зробленого судом, розрахунок середньоденної заробітної плати наступний:

(1082,20 грн. за липень + 977,20 грн. за серпень 2012р.) / 44 р.д. = 46,80 грн.

Розрахунок середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати наступний: 70 р.д. за 2012р. +251 р.д. за 2013р. +251 р.д. за 2014р. +31 р.д. за 2015р. (разом 603 р.д) х 46,80 грн. = 28 220,40 грн.

З урахуванням наведеного розрахунку, суд визнає 28 220,40 грн. середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати. Сума 657,27 грн. середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати підлягає відхиленню.

Таким чином, визнанню та включенню до реєстру вимог кредиторів підлягають вимоги ОСОБА_3 (АДРЕСА_1) в сумі 40307,40 грн., з яких: 12087,00 грн. заробітна плата (1 черга), 28220,40 грн. середній заробіток за весь час затримки виплати (1 черга).

Решта заявлених кредиторських вимог ОСОБА_3 в сумі 657,27 грн. не підлягають визнанню та включенню до реєстру вимог кредиторів, як безпідставно нараховані.

Враховуючи вищевикладені обставини, слід внести зміни до реєстру вимог кредиторів щодо заборгованості банкрута по заробітній платі в указаних сумах та черговості.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 85, 86 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 23, 38, 45 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", суд, -

УХВАЛИВ:

1. Визнати грошові вимоги:

1) ОСОБА_3 (АДРЕСА_1) в сумі 40307,40 грн., з яких: 12087,00 грн. заробітна плата (1 черга), 28220,40 грн. середній заробіток за весь час затримки виплати (1 черга).

2. Визнані вимоги внести до реєстру вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницькхлібопродукт", вул. Жовтнева, 66, м. Полтава, 36014, в вищезазначених судом розмірах та черговості.

3. Решта заявлених кредиторських вимог ОСОБА_3 у сумі 657,27 грн. не підлягають визнанню та включенню до реєстру вимог кредиторів.

4. Копію ухвали направити ОСОБА_3, ліквідатору Васіну Є.Є.

Повний текст ухвали складено та підписано 17.02.2017р.

Суддя Паламарчук В.В.