ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2017 р. Справа № 921/473/16-г/7

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого судді Дубник О.П.

суддів Матущака О.І.

Скрипчук О.С.

при секретарі Лагдан Ю.О.

розглянув апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТзОВ) "Агрофірма "Постолівська" б/н від 02.12.2016 року (вх. № 01-05/5795/16 від 09.12.2016 року)

на рішення Господарського суду Тернопільської області від 20.10.2016 р.

у справі № 921/473/16-г/7 (суддя Стадник М.С.)

за позовом: Фізичної особи - підприємця (далі - ФОП) ОСОБА_2, смт. Підволочиськ, Тернопільська область

до відповідача: ТзОВ "Агрофірма "Постолівська", с. Постолівка, Гусятинський район, Тернопільська область

про cтягнення попередньої оплати у сумі 200 000,00 грн

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_3 - представник (довіреність у матеріалах справи);

від відповідача: не з'явився (належно повідомлений).

Судом роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст.ст. 20, 22, 28 Господарського процесуального кодексу України (надалі -ГПК України).

Відводів складу суду в порядку ст.20 ГПК України не заявлялось. Заяв про технічну фіксацію судового процесу від сторін не надходило, у зв'язку з чим хід судового засідання фіксується у протоколі судового засідання.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 09.12.2016р прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено до розгляду на 17.01.2017р.

У зв'язку з перебуванням у відпустці члена колегії - судді Скрипчук О.С. та з урахуванням Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України № 30 від 26.11.2010 року з наступними змінами і доповненнями, розгляд вищевказаної справи 17.01.2017 року не відбувся.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 18.01.2017 року призначено до розгляду апеляційну скаргу на 01.02.2017р.

У зв'язку із повідомленням про замінування будівлі суду розгляд справи 01.02.2017 року не відбувся.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 01.02.2017 року у справі №921/473/16-г/7 відкладено розгляд справи на 08.02.2017 року.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 08.02.2017 року продовжено строк розгляду справи на 15 днів та відкладено розгляд справи на 15.02.2017 року, вказано позивачу надати суду оригінал довіреності №76 від 05.12.2013р. виданої ОСОБА_2 (для долучення до матеріалів справи).

Відповідач участь уповноваженого представника не забезпечив, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується наявним у матеріалах справи списком згрупованих рекомендованих відправлень від 09.02.2017р.

До початку судового засідання на електронну адресу суду від представника відповідача надійшло клопотання б/н від 14.02.2017р. (вх. №01-04/1198/17 від 15.02.2017р.) про відкладення розгляду справи у зв'язку з зайнятістю представника у розгляді іншої справи у Вищому господарському суді України.

Колегія суддів, порадившись, вирішила клопотання відхилити, зважаючи на встановлені строки розгляду справи.

Як видно із вищезазначеного клопотання, відповідачу було відомо про те, що розгляд апеляційної скарги відкладено на 15.02.2017р. і він міг забезпечити явку в судове засідання іншого представника, оскільки діюче законодавство не обмежує представництво інтересів в суді певним колом осіб, а тому неможливість явки в судове засідання конкретного представника, не є правовою підставою для відкладення розгляду справи.

На виконання вимог ухвали Львівського апеляційного господарського суду від 08.02.2017 року представником позивача з клопотанням б/н від 15.02.2016р. (вх. №01-04/1208/17 від 15.02.2016р.) подано для доручення до матеріалів справи оригінал довіреності №76 від 05.12.2013р. виданої ОСОБА_2

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 20.10.2016р. у справі №921/473/16-г/7 (суддя Стадник М.С.) позовні вимоги ФОП ОСОБА_2 задоволено, стягнуто з ТзОВ "Агрофірма "Постолівська" 200 000,00 грн отриманої попередньої оплати та 3 000,00 грн судового збору.

При прийнятті рішення місцевий господарський суд керувався вимогами ст.ст. 526, 527, ч. 2 ст. 530, ст.ст. 629, 655, 663, 664, ч. 1 ст. 692, ст. 693, ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України (надалі -ЦК України), ст.ст. 173-175, 193 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) та прийшов до висновку про те, що позивачем виконано п.7.1 Договору поставки №90-08/2013 від 21.08.2013р., а саме оплачено 21.08.2013р. шляхом внесення готівки у касу товариства, 100% попередньої оплати за поставку сої в сумі 200 000,00 грн, однак відповідач взяті на себе зобов'язання по договору не виконав, а саме не поставив сою у строки встановлені договором до 31.10.2013р. та не повернув попередню оплату в сумі 200 000,00 грн

Не погодившись із рішенням місцевого господарського суду, ТзОВ "Агрофірма "Постолівська" оскаржило таке в апеляційному порядку.

Апелянт зазначає, що підтверджує одержання коштів у сумі 200 000,00 грн 21.08.2013р., але стверджує, що такі одержані на виконання поставки не по договору поставки №90-08/2013 від 21.08.2013р., а по договору поставки №85-07/2013 від 23.07.2013р., предметом якого також є поставка сої, за яку і було здійснено попередню часткову оплату. Стверджує, що вподальшому 5 грудня 2013 року була здійснена фактична поставка сої, що підтверджується видатковою накладною №1702 від 05.12.2013р. та довіреністю №76 від 05.2.2013р., виданою ОСОБА_2 на отримання товару по даній накладній. Просить суд скасувати рішення Господарського суду Тернопільської області від 20.10.2016р. у справі №921/473/16-г/7 та відмовити у задоволенні позову.

У відзиві на апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_2 просить залишити рішення Господарського суду Тернопільської області від 20.10.2016р. у справі №921/473/16-г/7 без змін, зазначає що відповідач не виконав своїх зобов'язань по договору поставки №90-08/2013 від 21.08.2013р. та не поставив сою. Стверджує, що видаткова накладна №1702 від 05.12.2013р. не містить підпису покупця, який є обов'язковим реквізитом.

Колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду, керуючись нормами ст. 101 ГПК України щодо меж перегляду справи в апеляційній інстанції, вважає, що є можливим прийняти за наслідками розгляду апеляційної скарги постанову в даному судовому засіданні.

Вивчивши матеріали справи в сукупності з апеляційною скаргою, відзивом на неї, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши зібрані по справі докази, та дослідивши фактичні обставини у справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, при цьому, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду встановила наступні обставини та керувалася такими мотивами.

21.08.2013р. між ТзОВ "Агрофірма "Постолівська" в особі директора товариства Тхір Степаном Степановичем, який діє на підставі Статуту (постачальник), та ФОП ОСОБА_2, що діє на підставі Свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, що є платником податку на загальних підставах (покупець), укладено договір поставки №90-08/2013 (надалі - Договір), згідно якого постачальник зобов`язується передати у власність покупця товар (соя), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити цей товар (а.с. 14-18).

Загальна кількість товару, його часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура), одиниці виміру товару та ціна одиниці визначаються сторонами у Специфікації, що є додатком №1 до Договору (п.1.5 Договору).

Згідно п.1.7 Договору впродовж семи календарних днів з моменту укладання договору покупець зобов`язується внести передоплату, за поставку сої згідно цього договору, в розмірі 200 000,00 грн

Відповідно до п. 1.8 Договору умови даного Договору викладаються відповідно до Міжнародних правил тлумачення торгових термінів "Інкотермс 2010". За цим Договором поставка товару здійснюється транспортом покупця на умовах EXW (франко-склад вантажовідправника), а саме місце поставки: склад покупця за адресою: с. Качанівка, Підволочиського району, Тернопільської області, якщо інше не зазначено в додатковій угоді.

Постачальник зобов`язаний поставити товар до 31.10.2013р. Товар вважається поставленим з моменту надходження його в повному обсязі (останньої його частини) на 31.10.2013р. (п.п. 2.1, 2.2 Договору).

Згідно п. 7.1 -7.3 Договору договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін, та діє до 01.11.2013р., при цьому закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору.

На виконання п.1.7 Договору поставки №90-08/2013 від 21.08.2013р. позивач 21.08.2013р. вніс в касу ТзОВ "Агрофірма "Постолівська" попередню оплату за сою в сумі 200 000,00 грн, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру від 21.08.2013р. (а.с. 19). Дана обставина підтверджується відповідачем у відзиві на позовну заяву та апеляційній скарзі.

Відповідач взяті на себе зобов'язання по поставці сої до 31.10.2013р. не виконав.

ФОП ОСОБА_2 звернувся до ТзОВ "Агрофірма "Постолівська" з претензією-вимогою №2 від 06.07.2016р. про повернення 200 000.00 грн отриманої попередньої оплати за сою згідно договору поставки №90-08/2013 від 21.08.2013р. у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, тобто до 14.07.2016р. (а.с. 25-26). Дана претензія-вимога направлена рекомендованою кореспонденцією 07.07.2016р. (а.с. 27).

Претензія залишена відповідачем без розгляду та виконання.

Згідно ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

21.08.2013р. між сторонами у справі було укладено договір поставки №90-08/2013, згідно якого постачальник зобов`язувався передати у власність покупця товар (соя), а покупець зобов`язувався прийняти та оплатити цей товар.

Згідно ч. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно п.1.7 Договору позивач здійснив попередню оплату у розмірі 200 000,00 грн, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру від 21.08.2013р. (а.с. 19) та підтверджується самим відповідачем.

У матеріалах справи відсутні докази виконання відповідачем зобов'язання щодо поставки товару.

Згідно ч. 1 ст. 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 3 ст. 612 ЦК України, якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитись від прийняття виконання зобов'язання.

Статтею 693 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, що отримав суму попередньої оплати, не передав товар у встановлений термін, покупець має право вимагати повернення суми попередньої оплати.

Частиною 2 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

06.07.2016р. ФОП ОСОБА_2 звернувся до ТзОВ "Агрофірма "Постолівська" з претензією-вимогою №2 про повернення 200 000.00 грн отриманої попередньої оплати за сою згідно договору поставки №90-08/2013 від 21.08.2013р. у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, тобто до 14.07.2016р. (а.с. 25-26). Дана претензія-вимога направлена рекомендованою кореспонденцією 07.07.2016р. (а.с. 27). Доказів зворотнього відповідач не надав і щодо зазначених обставин заперечень не висловив.

Відповідач 200 000.00 грн отриманої попередньої оплати не повернув, доказів на підтвердження причин невиконання зобов'язання по поставці сої суду не надав.

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати (ч. 2 ст. 693 ЦК України).

Отже, у розумінні приписів цієї норми покупцю належить право вимагати, крім іншого, повернення передоплати за непоставлений товар. Тобто, наведена норма є спеціальною нормою, яка регулює такі правовідносини та за своїм змістом є правом покупця на односторонню відмову від зобов'язання, внаслідок якої припиняється зобов'язання продавця перед покупцем по поставці товару і виникає нове грошове зобов'язання (аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 18.01.2010 року у справі № 42/423).

У апеляційній скарзі апелянт зазначає, що кошти у сумі 200 000,00 грн 21.08.2013р., одержані на виконання поставки не по договору поставки №90-08/2013 від 21.08.2013р., а по договору поставки №85-07/2013 від 23.07.2013р., предметом якого також є поставка сої, за яку і було здійснено попередню часткову оплату. Дані доводи скаржника є необґрунтованими враховуючи вищенаведене.

Згідно п.п.6.1, 6.3 договору поставки №85-07/2013 від 23.07.2013р. передбачена оплата в безготівковій формі, згідно виставлених рахунків, і умови даного договору не передбачають 100% попередньої оплати товару, як не містять і загальної суми договору, яка би відповідала сумі позову (а.с. 43-44).

Податковими накладними від 23.07.2013р. №802/2 на загальну суму з ПДВ 550 000,00 грн., від 21.08.2013р. №832/2 на загальну суму з ПДВ 300 000,00 грн. та від 30.09.2013р. №1000/2 на загальну суму з ПДВ 100 000,00 грн. підтверджено, що такі складені на виконання Договору поставки від 23.07.2013р. №85-07/2013 про що зазначено у графі декларацій "вид цивільно-правового договору" (а.с. 69-71).

Крім того, банківськими виписками по рахунку, відкритому у Підволочиському відділенні ПАТ "КБ "Хрещатик", підтверджено перерахування позивачем коштів відповідачу у розмірі згідно податкових накладних - 950000,00 грн.: 23.07.2013р. - 550 000,00 грн. (в т.ч. ПДВ) згідно рах. №20 від 23.07.2013р.; 21.08.2013р.- 300 000,00 грн. (в т.ч. ПДВ) згідно рах. №22 від 21.08.2013р.; 30.09.2013р. - 100 000,00 грн. (в т.ч. ПДВ) згідно рах. №30 від 16.09.2013р. (а.с. 66-68).

Апелянт стверджує, що вподальшому 5 грудня 2013 року була здійснена фактична поставка сої, що підтверджується видатковою накладною №1702 від 05.12.2013р., однак дана видаткова накладна не містить підпису ОСОБА_2 про його одержання, який є обов'язковим реквізитом згідно ч.2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 №996-XIV. У видатковій накладній №1702 від 05.12.2013р. зазначено про поставку сої по договору №85-07/2013 від 23.07.2013р., а загальна сума вказана в накладній - 950 000,00 грн. відповідає сумі перерахованих коштів згідно банківських виписок по рахунку та сумі коштів зазначеній у податкових накладних.

Щодо довіреності №76 від 05.2.2013р., виданої ОСОБА_2 на отримання товару по даній накладній, то дана довіреність є не використаною, знаходилась у позивача, і на вимогу суду оригінал довіреності №76 від 05.2.2013р. долучена до матеріалів справи.

Згідно п. 13 Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 16 травня 1996 р. N 99 (зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 12 червня 1996 р. за N 293/1318), чинної станом на 05.12.2013р., довіреність, незалежно від строку її дії, залишається у постачальника при першому відпуску цінностей.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з ТзОВ "Агрофірма "Постолівська" на користь ФОП ОСОБА_2 200 000,00 грн отриманої попередньої оплати згідно договору поставки №90-08/2013 від 21.08.2013р.

Згідно ст. 33 ГПК України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи наведені вище норми матеріального права та встановлені обставини справи, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, у зв'язку із чим згідно із ст. 49 ГПК України судові витрати за розгляд справи в апеляційному порядку слід покласти на ТзОВ "Агрофірма "Постолівська".

Керуючись ст. ст. 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Тернопільської області від 20.10.2016р. у цій справі без змін.

2. Судові витрати покласти на ТзОВ "Агрофірма "Постолівська".

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з Розділом ХІІ-І Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано 20.02.2017р.

Головуючий суддя Дубник О.П.

Суддя Матущак О.І.

Суддя Скрипчук О.С.