ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2017 р.Справа № 922/4436/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жельне С.Ч.

при секретарі судового засідання Федоровій Т.О.

розглянувши справу

за позовом Управління комунального майна та приватизації ДЕКМ Харківської міської ради, м. Харків
до ФОП ОСОБА_2, м. Харків
про розірвання договору, виселення, стягнення
за участю представників:

сторони не з'явились.

ВСТАНОВИВ:

Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (позивач) звернулося до господарського суду Харківської області із позовною заявою до відповідача - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, в якій просить суд розірвати договір оренди нежитлового приміщення (будівлі) №755 від 10.02.2015р., стягнути з відповідача заборгованість по орендній платі за договором оренди нежитлового приміщення №755 від 10.02.2015р. в сумі 76 161,86 грн. та заборгованість по пені у сумі 13 030,35 грн., а також виселити відповідача з нежитлових приміщень цокольного поверху №32-:-38, 38а, 39-:-54, 43а, 50а, загальною площею 351,4 кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 23.12.2016 року було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 23.01.2017 року об 11:30 годин.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 23.01.2017 року розгляд справи було відкладено через неявку представників сторін у судове засідання.

03.02.2017року через канцелярію господарського суду Харківської області від представника позивача надійшло письмове пояснення (вх.№3608) щодо нарахованої відповідачу пені за спірним договором оренди №755 від 10.02.2015 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 06.02.2017р. розгляд справи було відкладено на 15.02.2017р.

У судове засідання 15.02.2017р. представники сторін не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до п.3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України.

Судом виконано процесуальний обов'язок щодо повідомлення учасників процесу про дату, час та місце розгляду справи відповідно до вимог пункту 2.6. Інструкції з діловодства в господарських судах України, погодженої листом Вищого господарського суду України від 19.02.2013 р. та затвердженої наказом Державної удової адміністрації України від 20.02.2013 р. № 28, а тому суд вважає можливим розглядати справу за наявними в ній матеріалами, як це передбачено статтею 75 Господарського процесуального кодексу України.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши надані позивачем докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи 10.02.2015 р. між позивачем (орендодавець) та відповідачем (орендарем) був укладений договір оренди №755

Відповідно до п. 1.1. договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нежитлові приміщення цокольного поверху №32-:-38, 38а, 39-:-54, 43а, 50а загальною площею 351,4 м.2 у житловому будинку, далі "майно", яке належить до комунальної власності територіальної громади м. Харкова, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та відображається на бадансі КП "Жилкомсервіс".

Право на оренду цього майна отримано Орендарем на підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 04.02.2015р. №45 "Про передачу в оренду нежитлових приміщень".

Згідно з п.10.1., договір діє з "10" лютого 2015 року до "10" січня 2018 року.

Судом встановлено, що протягом 30 днів після закінчення строку дії договору жодною зі сторін не було заявлено про припинення або зміну договору протягом, а тому, згідно з п.10.5. договору, договір вважається продовжений на той саме термін і на тих самих умовах.

Враховуючи вищезазначене, даний договір продовжений на тих же самих умовах.

Згідно з п. 1.2. договору майно передається в оренду з метою розміщення суб'єкта господарювання, що надає побутові послуги населенню.

Відповідно до п. 3.2. - 3.3. договору орендна плата за базовий місяць - січень 2015р становить 4098,58 грн. Ставка орендної плати становить 5% за рік. Нарахування орендної плати починається з дати підписання акту приймання-передачі.(п.3.3. Договору)

Факт передачі майна відповідачу в оренду підтверджується актом прийому-передачі від 10.02.2015 р. (а.с.15).

Згідно з п. 3.5. договору орендна плата за орендоване майно сплачується орендарем щомісяця протягом 15 календарних днів наступного місяця.

За умовами п. 3.6. договору розмір орендної плати за кожний місяць визначається шляхом коригування орендарем розміру орендної плати за минулий місяць на індекс інфляції за поточний місяць і сплачується ним самостійно.

Відповідно до п. 3.7. договору орендна плата перераховується на бюджетний рахунок управління державної казначейської служби №0002, банк: в ГУДКСУ у Харківській області, МФО 851011, код ЗКПО 37999649. Одержувач :УДКСУ у м.Харкові Харківської області.

Пунктом 3.10. договору передбачено, що орендна плата перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, стягується на користь Орендодавця відповідно до чинного законодавства з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня за кожний ден прострочення (включаючи день проплати).

Згідно з п. 3.11. договору у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов'язання у повному обсязі першочергово погашається пеня, а у другу чергу сплачується основна сума боргу орендної плати.

Позивач у позові зазначив, що відповідач вносив орендну плату несвоєчасно та не в повному обсязі, внаслідок чого у відповідача перед позивачем станом на 07.12.2016 р. утворилась заборгованість з орендної плати в розмірі 76161,86 грн. та пеня в розмірі 13030,35 грн.

На підтвердження існування заборгованості з орендної плати в розмірі 76161,86 грн. позивач надав розрахунок суми боргу за договором станом на 07.12.2016 р.

При цьому відповідач про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, але в судові засідання свого повноважного представника не направив, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву та контррозрахунку до суду не подав.

Таким чином судом встановлено, що у відповідача перед позивачем станом на 07.12.2016р утворилась заборгованість з орендної плати за договором оренди №755 від 10.02.2015 р. в розмірі 76161,86 грн., яка залишається не погашеною.

Надаючи правову кваліфікацію фактичним обставинам справи та спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 1 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 3 ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

За приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 526 ЦК України та ч. 1 ст. 193 ГК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору (ч. 1 ст. 32 ГПК України).

При цьому за умовами ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом

Враховуючи вищевказані обставини, приписи закону і те, що суму заборгованості відповідачем не спростовано і не погашено, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати за договором оренди №755 від 10.02.2015 р. в розмірі 76161,86 грн. станом на 07.12.2016 є правомірними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Розглянувши позовні вимоги про стягнення пені в розмірі 13030,35 грн. за період станом на 07.12.2016, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

За умовами ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Частиною 6 статті 232 ГК України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 3.10. договору передбачено, що орендна плата перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, стягується на користь орендодавця відповідно до чинного законодавства урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня за кожний день прострочення (включаючи день проплати).

У даному випадку у пункті 7.3. договору зазначено, що у разі прострочення орендарем виконання зобов'язання щодо сплати орендної плати в повному обсязі чи частково, нарахування та стягнення пені проводиться до моменту сплати основної суми боргу у встановленому п.3.10. порядку незалежно від строку та моменту, коли зобов'язання повинно бути виконано.

Як зазначено у п. 4.6. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Однак, договором передбачено інший порядок нарахування штрафних санкцій, ніж передбачено законом, що не забороняється диспозицією ч.6 статті 232 ГК України.

Таким чином, проаналізувавши норми діючого господарського законодавства та умови договору, а також докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає позовні вимоги про стягнення пені такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, а саме в сумі 13030,35 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком пені станом на 07.12.2016 р.

У позовній заяві позивач також просить розірвати договір оренди №755 від 10.02.2015 р., а також виселити відповідача з нежитлових приміщень цокольного поверху №32-:-38, 38а, 39-:-54, 43а, 50а загальною площею 351,4 кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_1.

Проаналізувавши дані позовні вимоги, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 284 ГК України істотними умовами договору оренди є: об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про оренду державного і комунального майна" виконання зобов'язання є істотною умовою договору оренди.

Згідно з ч. 3 ст. 291 ГК України договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 ГК України.

Частиною 2 ст. 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Частиною 3 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" встановлено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

В обґрунтування вимог про розірвання договору оренди позивач посилається на порушення відповідачем умов пунктів 7.1., 7.2. договору оренди.

Так, згідно з пунктом 7.1. договору, орендодавець має право відмовитись від договору і вимагати повернення майна, що передано в оренду, якщо орендар не вносить орендну плату протягом трьох місяців підряд.

Пунктом 7.2 договору оренди передбачено, що орендодавець має право вимагати розірвання договору і відшкодування збитків у разі внесення орендарем 3-х орендних платежів не в повному обсязі.

Позивач надіслав відповідачеві лист від 19.07.2016 р. за вих. №11468 в порядку ст. 188 ГК України про намір розірвати договір оренди №755 від 10.02.2015р. через невиконання відповідачем істотних умов договору, а саме несплату орендної плати , в результаті чого утворилась заборгованість. У даному листі позивач також просив відповідача протягом 20-ти днів від дати одержання листа звільнити приміщення, надати до Управління акти повернення орендованого майна та сплатити заборгованість. Крім того, у листі позивач повідомив відповідача про те, що у випадку незадоволення даної пропозиції або неотримання позивачем відповіді у встановлений ст. 188 ГК України термін позивач буде змушений звернутися до господарського суду Харківської області з позовною заявою про розірвання договору оренди, стягнення боргу та виселення з віднесенням на рахунок відповідача судових витрат.

Проте відповідач відповіді на даний лист не надав, заборгованість та пеню не сплатив, орендоване майно позивачеві не повернув.

В п. 10.3. договору оренди передбачено, що за ініціативою однієї із сторін цей договір може бути розірвано рішенням господарського суду у випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Згідно з ч. 1 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору оренди орендар зобов'язаний негайно повернути орендодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено договором.

У п. 4.14. договору оренди встановлено, що у разі припинення або розірвання договору повернути орендодавцю орендоване майно в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, та відшкодувати орендодавцю збитки в разі погіршення стану орендованого майна чи його втрати (повної або часткової) з вини орендаря.

На теперішній час нежитлові приміщення цокольного поверху №32-:-38, 38а, 39-:-54, 43а, 50а, загальною площею 351,4 кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_1, відповідачем не звільнено та позивачеві не передано, що тягне за собою неможливість власника розпоряджатися своїм майном та спричиняє збитки місцевому бюджету.

Враховуючи вищевикладені положення закону, умови договору оренди, встановлений судом факт невиконання відповідачем істотної умови договору оренди з оплати орендної плати у передбачений договором строк, суд вважає позовні вимоги позивача про розірвання договору оренди №755 від 10.02.2015 р., про виселення відповідача з нежитлових приміщень цокольного поверху №32-:-38, 38а, 39-:-54, 43а, 50а, загальною площею 351,4 кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_1 правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. Судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати у даній справі покладаються на відповідача, з вини якого спір доведено до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 11, 525, 526, 530, 549, 610-612, 651, 653, 759, 782, 783, 785 Цивільного кодексу України, ст. ст. 188, 193, 232, 283, 284, 286 Господарського кодексу України, ст. ст. 10, 18, 26, 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", ст. ст. 1, 4-3, 12, 32-34, 36, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Розірвати договір оренди № 755 від 10.02.2015 р., укладений між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради () та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_1).

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) на користь Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (61003, м. Харків, м-н. Конституції, 16, ):

76 161,86 грн. заборгованість з орендної плати, заборгованість по пені 13030,35 грн. (на р/р 2208; банк ГУ ДКСУ у Харківській області; МФО банку 851011; );

4134,00 грн. судового збору (на р/р 3770; банк ГУ ДКСУ у Харківській області; МФО банку 851011; ).

Виселити Фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) з нежитлових приміщень цокольного поверху №32-:-38, 38а, 39-:-54, 43а, 50а, загальною площею 351,4 кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_1.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 20.02.2017 р.

Суддя С.Ч. Жельне