ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2017 р.Справа № 922/4435/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання Косма К.І.

розглянувши справу

за позовом Управління комунального майна та приватизації ДЕКМ Харківської міської ради, м. Харків
до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, м. Харків
про розірвання договору, виселення, стягнення
за участю представників:

позивача - Мельник Т.В. (дов.№368 від 10.01.17);

відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Управління комунального майна та приватизації ДЕКМ Харківської міської ради, м. Харків звернулось до господарського суду Харківської області із позовом до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, м. Харків, в якому просить суд:

- розірвати договір оренди нежитлового приміщення від 22.09.2008 № 438 та Додаткові угод № 1,2, 3, 4.

- стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна заборгованість по орендній платі за договором оренди від 22.09.2008 № 438 у сумі 61604,46 грн., заборгованість по пені у сумі 3027,12 грн. на р/р 2208.

- виселити фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 з нежитлових приміщень 1-го поверху, загальною площею 88,4 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1, літ. «А-1», та передати управлінню комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов'язань за договором оренди № 438 від 22.09.2008 року та додаткових угод до вищевказаного договору в частині повного та своєчасного розрахунку.

Ухвалою господарського суду від 23.12.2016 року, порушено провадження у справі№4435/16, розгляд справи призначено на 17.01.2017 року.

Ухвалою господарського суду від 17.01.2017 року, розгляд справи відкладено до 07.02.2017 року, у зв'язку із невиконанням позивачем вимог ухвали суду від 17.01.2017 року, та не явкою відповідача в судове засідання. Розгляд справи відкладено до 07.02.2017 року.

Ухвалою господарського суду від 07.02.2017 року , розгляд справи відкладено до 21.02.2017 року.

Представник позивача в судовому засіданні 21.02.2017 року підтримав заявлений позов в повному обсязі, через канцелярію господарського суду (вх.№5969) надав письмові пояснення в яких , зокрема повідомив суд, що згідно відомості оплат по договору оренди № 438 від 22.09.2008 року станом на 06.02.2017 року відповідачем сплачено заборгованість по орендній платі у сумі:

- 23.09.2016- 1660,51 грн.

- 07.11.2016-5647,73 грн.

- 15.12.2016-8053,55 грн.

- 26.01.2017-5939,07 грн., несплаченою залишилась заборгованість по орендній платі у сумі 40303,60грн.

Як вказує позивач у поясненнях, згідно протоколу розрахунку пені по договору оренди заборгованість по пені за договором оренди № 438 від 22.09.2008 у сумі 3027,12 грн. що є предметом спору по даній справі, сплачено відповідачем 23.09.2016 року.

У зв*язку із чим позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість по орендній платі у сумі 40303,60 грн., в частині стягнення заборгованості по орендній платі у сумі 21300,86 грн. та пені у сумі 3027,12 грн., просив припинити провадження по справі на підставі п.1-1 ст.80 ГПК України, вказані пояснення досліджені судом та долучені до матеріалів справи на підставі ст.22 ГПК України

Відповідач в призначене судове засідання 21.02.2017року свого повноважного представника не направив, відзив на позовну заяву та витребуваних судом документів не надав, причини неявки у судове засідання суду не повідомив. Ухвала про порушення провадження у справі №922/4435/16 направлена на адресу відповідача повернулась до суду без вручення адресату, з приміткою пошти "за закінченням строку зберігання".

Відповідно до п.3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи те, що норми ст.65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п.4 ч.3 ст.129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглядати справу за наявними у справі і додатково поданими на вимогу суду матеріалами і документами, без участі відповідача, в порядку ст.75 ГПК України.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно дослідивши надані позивачем докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи 22.09.2008 р. між позивачем (орендодавець) та відповідачем (орендарем) був укладений договір оренди нежитлового приміщення (будівлі) №438 та додаткові угоди до вищевказаного договору №1,2,3,4,5,6.

Відповідно до п. 1.1. договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нежитлові приміщення загальною площею 88,4 кв.м. (технічний паспорт КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», інвентарний № 75306 від 19.10.2001 року), далі «Майно», яке належить до комунальної власності територіальної громади м. Харкова, розташоване за адресою: АДРЕСА_1, літера л-1» та знаходяться на балансі КП «Жилкомсервіс». Право на оренду цих приміщень отримано Орендарем на підставі Розпорядження управління комунального майна та приватизації № 1270.від 02 вересня 2008 року «Про переукладання договору оренди 257 від 28.11.2001 року на нежитлові приміщення, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, літ. «А-1».

Відповідно до п. 1.2. договору майно передається в оренду з метою використання: виробнича діяльність суб'єкта малого підприємництва (виготовлення панчіх та шкарпеток).

Додатковою угодою №6 від 30.08.2013 року , пункт п.10.1. викладено у наступній редакції "Цей договір діє з "22"серпня 2013 року до "22" серпня 2015 року."

Судом встановлено, що протягом 30 днів після закінчення строку дії договору жодною зі сторін не було заявлено про припинення або зміну договору протягом, а тому, згідно з п.10.5. договору, договір вважається продовжений на той саме термін і на тих самих умовах.

Враховуючи вищезазначене, даний договір продовжений на тих же самих умовах.

Відповідно до п. 3.2. - 3.3. договору орендна плата за жовтень 2008 року -812,17 грн. без врахування індексів інфляції за вересень і жовтень місяці 2008 року. Ставка орендної плати становить 5%. Нарахування орендної плати починається з дати підписання акту приймання-передачі.

Факт передачі майна відповідачу в оренду підтверджується актом прийому-передачі від 22.09.2008 р.

Згідно з п. 3.5. договору орендна плата за орендоване майно сплачується орендарем щомісяця протягом 15 календарних днів наступного місяця.

За умовами п. 3.6. договору розмір орендної плати за кожний місяць визначається шляхом коригування орендарем розміру орендної плати за минулий місяць на індекс інфляції за поточний місяць і сплачується ним самостійно. Орендар сплачує орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Відповідно до п. 3.7. договору орендна плата перераховується на бюджетний рахунок відділення державного казначейства №0002, банк: в ГУДКУ у Харківській області м. Харків, МФО 851011, код ОКПО 24134490. Одержувач: УДК у м. Харкові ГУДКУ у Харківській області. Про зміну розрахункового рахунку з орендної плати Орендодавець повідомляє орендаря шляхом офіційного оголошення у газеті „Харьковские изветия" та в мережі Інтернет на офіційному сайті Харківської міської ради.

Пунктом 3.8. договору передбачено, що орендна плата перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, стягується на користь балансоутримувача та міського бюджету відповідно до чинного законодавства з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня за кожний ден прострочення (включаючи день проплати).

Позивач у позові та письмових поясненнях зазначив, згідно відомості оплат по договору оренди № 438 від 22.09.2008 року станом на 06.02.2017 року відповідачем сплачено заборгованість по орендній платі у сумі:

- 23.09.2016- 1660,51 грн.

- 07.11.2016-5647,73 грн.

- 15.12.2016-8053,55 грн.

- 26.01.2017-5939,07 грн., несплаченою залишилась заборгованість по орендній платі у сумі 40303,60грн.

В наданих поясненнях позивач вказував на те, що згідно протоколу розрахунку пені по договору оренди заборгованість по пені за договором оренди № 438 від 22.09.2008 у сумі 3027,12 грн. сплачено відповідачем 23.09.2016 року.

У зв*язку із чим позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість по орендній платі у сумі 40303,60 грн., в частині стягнення заборгованості по орендній платі у сумі 21300,86 грн. та пені у сумі 3027,12 грн., керуючись ст.80 ГПК України, у зв'язку зі сплатою, просив припинити провадження по справі.

Проте, в процесі розгляду судом встановлено, що відповідачем

-23.09.2016року було сплачено 1660,51 грн.

- 07.11.2016року було сплачено 5647,73 грн.

-15.12.2016року було сплачено 8053,55 грн.

-23.09.2016 року пені в сумі 3027,12грн. (до звернення Управління комунального майна та приватизації ДЕКМ Харківської міської ради, м. Харків з відповідним позовом) на загальну суму 18388,91грн., що підтверджується відомістю оплат по договору №438 від 22.09.2008 року, які знаходяться в матеріалах справи.

У п.4.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено, що якщо спір був відсутній до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне відмову у позові, а не припинення провадження у справі.

За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення 18388,91грн. є необґрунтованими, оскільки вказана сума була сплачена відповідачем до звернення позивача з позовом, а отже спір в цій частині вимог не існував на момент звернення позивача з позовом до суду.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи судом, відповідачем сплачена сума боргу у розмірі 5939,07 грн. а саме: 26.01.2017 року. Вказана обставина не заперечується позивачем.

Відповідно до вимог пункту 1-1 частини 1 статті 80ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо, зокрема, відсутній предмет спору.

За приписами пунктів 4.3, 4.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмету спору (п.1-1 ч.1 ст.80ГПК України), зокрема, у випадку припинення існування предмету спору (наприклад сплати суми боргу, знищення спірного майна тощо), якщо у зв'язку з цим не залишилось неврегульованих питань. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існувати в процесі розгляду справи.

В цій частині позовних вимог на суму 5939,07грн. провадження у справі слід припинити на підставі п.1.-1 ст.80 ГПК України .

Надаючи правову кваліфікацію фактичним обставинам справи та спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 1 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 3 ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

За приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 526 ЦК України та ч. 1 ст. 193 ГК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору (ч. 1 ст. 32 ГПК України).

При цьому за умовами ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом

Враховуючи вищевказані обставини, приписи закону і те, що суму заборгованості в розмірі 40303,60 грн. відповідачем не спростовано і не погашено, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати за договором №438 від 22.09.2008 р. в розмірі 40303,60 грн. є правомірними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

У позовній заяві позивач також просить розірвати договір оренди нежитлового приміщення від 22.09.2008 № 438 та Додаткові угоди № 1,2, 3, 4, а також виселити фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 з нежитлових приміщень 1-го поверху, загальною площею 88,4 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1, літ. «А-1», та передати управлінню комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради.

Проаналізувавши дані позовні вимоги, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 284 ГК України істотними умовами договору оренди є: об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про оренду державного і комунального майна" виконання зобов'язання є істотною умовою договору оренди.

Згідно з ч. 3 ст. 291 ГК України договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 ГК України.

Частиною 2 ст. 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Частиною 3 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" встановлено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

В обґрунтування вимог про розірвання договору оренди позивач посилається на порушення відповідачем умов пунктів 7.1., 7.2. договору оренди.

Так, згідно з пунктом 7.1. договору, орендодавець має право відмовитись від договору і вимагати повернення майна, що передано в оренду, якщо орендар не вносить орендну плату протягом трьох місяців підряд.

Пунктом 7.2 договору оренди передбачено, що орендодавець має право вимагати розірвання договору і відшкодування збитків у разі внесення орендарем 3-х орендних платежів не в повному обсязі.

15.04.2016 р. позивач надіслав відповідачеві лист за вих. №4894 в порядку ст. 188 ГК України про намір розірвати договір оренди нежитлового приміщення №438 від 22.09.2008 р. через невиконання відповідачем істотних умов договору, а саме несплату орендної плати до міського бюджету, в результаті чого утворилась заборгованість. У даному листі позивач також просив відповідача протягом 20-ти днів від дати одержання листа звільнити приміщення, надати до Управління акти повернення орендованого майна та сплатити заборгованість. Крім того, у листі позивач повідомив відповідача про те, що у випадку незадоволення даної пропозиції або неотримання позивачем відповіді у встановлений ст. 188 ГК України термін позивач буде змушений звернутися до господарського суду Харківської області з позовною заявою про розірвання договору оренди, стягнення боргу та виселення з віднесенням на рахунок відповідача судових витрат.

Проте відповідач відповіді на даний лист не надав, заборгованість та пеню не сплатив, орендоване майно позивачеві не повернув.

В п. 10.3. договору оренди передбачено, що за ініціативою однієї із сторін цей договір може бути розірвано рішенням господарського суду у випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Згідно з ч. 1 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору оренди орендар зобов'язаний негайно повернути орендодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено договором.

У п. 4.14. договору оренди встановлено, що у разі припинення або розірвання договору повернути орендодавцю орендоване майно в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, та відшкодувати орендодавцю збитки в разі погіршення стану орендованого майна чи його втрати (повної або часткової) з вини орендаря.

На теперішній час нежитлові приміщення 1-го поверху, загальною площею 88,4 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1, літ. «А-1» відповідачем не звільнено та позивачеві не передано, що тягне за собою неможливість власника розпоряджатися своїм майном та спричиняє збитки місцевому бюджету.

Враховуючи вищевикладені положення закону, умови договору оренди, встановлений судом факт невиконання відповідачем істотної умови договору оренди з оплати орендної плати у передбачений договором строк, суд вважає позовні вимоги позивача про розірвання договору оренди нежитлового приміщення №438 від 22.09.2008р., про виселення відповідача з нежитлових приміщень 1-го поверху, загальною площею 88,4 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1, літ. «А-1» та про передачу позивачеві правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. Судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати у даній справі покладаються на відповідача пропорційно задоволених позовних вимог .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 11, 525, 526, 530, 549, 610-612, 651, 653, 759, 782, 783, 785 Цивільного кодексу України, ст. ст. 188, 193, 232, 283, 284, 286 Господарського кодексу України, ст. ст. 10, 18, 26, 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", ст. ст. 1, 4-3, 12, 32-34, 36, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Розірвати договір оренди нежитлового приміщення від 22.09.2008 № 438 та Додаткові угоди № 1,2, 3, 4.

Виселити фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) з нежитлових приміщень 1-го поверху, загальною площею 88,4 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1, літ. «А-1», та передати управлінню комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради(61003, м. Харків, м-н. Конституції, 16 ).

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна (61003, м. Харків, м-н. Конституції, 16 )заборгованість по орендній платі за договором оренди від 22.09.2008 № 438 у сумі 40303,60грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 3741,93грн.

Відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 18388,91грн.

Провадження на суму боргу у розмірі5939,07 грн. припинити на підставі п.1-1 ст.80 ГПК України .

Наказ видати після набранням рішення законної сили .

Повне рішення складено 24.02.2017 р.

Суддя О.О. Присяжнюк