ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2017 року Справа № 910/15549/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді Бондар С.В. (доповідач),
суддівПалія В.В., Селіваненка В.П.
розглянувши матеріали касаційної скарги за участю представників : Публічного акціонерного товариства "Центренерго" від позивача: Чечока М.В. від відповідача:Боєнко О.В.
на рішенняГосподарського суду міста Києва від 22.03.2016 року
та постановуКиївського апеляційного господарського суду від 24.10.2016 року
у справі№ 910/15549/15
за позовомПублічного акціонерного товариства "Центренерго"
до відповідачаПублічного акціонерного товариства "Донбасенерго"
про стягнення 23 701 962,37 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Центренерго" (далі позивач) звернулось з позовом до Публічного акціонерного товариства "Донбасенерго" (далі відповідач) про стягнення 23 701 962,37 грн., з яких 11 682 478,43 грн. - попередня оплата, 2 504 201,72 грн. - пеня за порушення строків поставки товару, 9 515 282, 22 грн. - пеня за недопоставлений товар.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідачем, у порушення умов Контракту №212 від 02.09.2014 року (далі Контракт), здійснено поставку товару несвоєчасно та не в повному обсязі.

За результатами нового розгляду справи, рішенням Господарського суду міста Києва від 22.03.2016 року в частині стягнення пені позов задоволено частково, а саме: стягнуто з відповідача на користь позивача 1 057 264,30 грн. пені за недопоставлений товар.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.10.2016 р. рішення Господарського суду міста Києва від 22.03.2016 року залишено без змін.

Місцевий та апеляційний господарські суди прийшли до висновку, що поставка товару у кількості 49 436,25 тонн відбулася в межах договірного строку, а тому вимоги позивача про стягнення 2 504 201,72 грн. пені за порушення строків поставки задоволенню не підлягають. Пеню за недопоставлений товар, за висновками судів попередніх інстанцій, слід розраховувати виходячи із суми здійсненої позивачем попередньої оплати даної частини товару, і тому вірний розмір пені за недопоставку товару становить 2 114 528, 60 грн. При цьому, за результатами розгляду клопотання відповідача про зменшення розміру пені судами зменшено розмір пені, яка підлягає стягненню, на 50%, тобто до 1 057 264,30 грн. пені.

Не погоджуючись з прийнятими у справі судовими рішеннями позивач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати прийняті у справі судові рішення та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги про стягнення пені задовольнити повністю.

В своїй касаційній скарзі позивач зазначає, що при прийнятті оскаржуваних рішень судами була надана неналежна оцінка фактичним обставинам справи та невірно застосовано діюче законодавство. Позивач, зокрема, звертає увагу суду на те, що відповідно до умов Контракту датою поставки партії товару вважається дата підписання сторонами акту приймання-передачі товару. Позивач також зауважує, що укладений сторонами Контракт не містить умов про попередню оплату товару.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування норм діючого законодавства, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

02.09.2014 року позивачем (покупець) та відповідачем (продавець) було укладено Контракт (т. 1 а.с. 16-22).

Відповідно до п. 1.1 Контракту продавець зобов'язався продати, а покупець купити вугілля марки Т, ввезене на митну територію України по коду відповідно до УКТ ЗЕД 2701 19 00 00, на умовах, вказаних у Контракті.

Пунктами п. 1.2, 1.4 передбачено, що загальна кількість товару, який поставляється, орієнтовно складає 110 000 метричних тон (+/- 10%). Поставка товару виконується партіями, розмір партії визначається сторонами в додатках до контракту, які є його невід'ємною частиною.

Згідно з п. 3.1 Контракту поставка товару проводиться залізничним транспортом, партіями, насипом, у відкритих, технічно справних, очищених від залишків раніше перевезеного вантажу, залізничних напіввагонах із застосуванням необхідних заходів проти замерзання вантажу за мінусових температур. Реквізити вантажоотримувача зазначаються у заявках покупця, заздалегідь узгоджених з продавцем, або у додатках до контракту, а також інструкції із заповнення залізничних накладних.

До 15 числа поточного місяця покупець зобов'язався надіслати продавцю по електронній пошті заявку на наступний календарний місяць із зазначенням кількості запланованого до поставки товару, станції призначення вантажоотримувача (п. 3.2 Контракту).

Пунктом 5.2 Контракту встановлено, що оплата товару здійснюється покупцем шляхом перерахування грошових коштів в національній валюті України на рахунок продавця на підставі рахунків продавця і розрахунку суми платежу з урахуванням положень пунктів 4.7, 5.3 Контракту.

Згідно з п. 4.7 Контракту, враховуючи, що предметом даного Контракту є поставка імпортного товару, гривневий еквівалент фактичної вартості якого залежить від обмінного курсу гривні до долара США, сторони встановили, що для розрахунку фактичної вартості поставленої партії товару по Контракту в національній валюті України, з ціллю її фіксації в акті прийому-передачі партії товару, а також для здійснення покупцем платежу за товар, - використовується середній курс продажу (ask) долара за гривню, встановлений на УМБВР в останній фінансовий (робочий день), що передує дню здійснення покупцем передоплати за таку партію товару.

Відповідно до п. п. 6.2, 6.3 Контракту датою поставки партії товару вважається дата підписання сторонами акта приймання-передачі товару. Право власності на товар переходить до покупця з моменту підписання акта приймання-передачі товару.

Пунктом 8.3 Контракту передбачено, що у випадку порушення строків поставки та/або обсягів поставки продавець сплачує покупцю пеню в розмірі 0,1% вартості невідвантаженого в строк та/або недопоставленого товару за кожен день прострочення поставки.

З матеріалів справи вбачається, що 02.09.2014 р. сторонами було підписано додаток № 1 до Контракту (т. 1 а.с. 23-25), в якому, зокрема, зазначено період відвантаження - вересень 2014 р. та період поставки - вересень-жовтень 2014 року, а також вказано реквізити вантажоотримувачів.

За своєю правовою природою Контракт, укладений між сторонами у справі, є договором поставки.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В даному випадку, до Контракту, укладеного сторонами у справі, застосовуються загальні положення про купівлю - продаж.

Відповідно до ст. 663 ЦК України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст. 530 цього кодексу.

Матеріали, зібрані у справі, свідчать про те, що позивачем здійснено передоплату за постачання вугілля в сумі 82 876 961,60 грн. (платіжні доручення (т. 1 а.с. 26-32), однак відповідач здійснив поставку товару у кількості 49 436, 25 тонн (акти приймання-передачі (т. 1 а.с. 33-101) загальною вартістю 67 639 306 грн. 83 коп.

У даному випадку спір виник в зв'язку з тим, що відповідач (на думку позивача) неналежно виконав свої зобов'язання за Контрактом, а саме: поставив товар не своєчасно та не в повному обсязі. Тому позивач вважає, що відповідач зобов'язаний сплатити пеню, передбачену п. 8.3 Контракту.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

В ст. 611 ЦК України закріплено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

Аналізуючи взаємовідносини сторін у справі та умови укладеного між ними Контракту, судова колегія приходить до висновку, що місцевим та апеляційним господарськими судами вірно визначено, що у даному випадку оплата товару мала здійснюватись на умовах попередньої оплати, про що вказано в п. 4.7 Контракту.

Таким чином, суди попередніх інстанцій прийшли до обґрунтованого висновку, що розмір пені за недопоставку товару має розраховуватись виходячи з 11 682 478,43 грн. внесеної позивачем попередньої оплати за відповідну частину товару, у зв'язку з чим вірний розмір такої пені становить 2 114 528,60 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно зі ст. 233 ГК України, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій; якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Пунктом 3 статті 83 ГПК України передбачено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Враховуючи наведені норми права та зібрані матеріали у справі, колегія суддів приходить до висновку, що суди не перевищили повноважень, які зазначені в п. 3 ст. 83 ГПК України.

За таких обставин, прийняті судами рішення в частині стягнення з відповідача 1 057 264,30 грн. пені за поставку товару не в повному обсязі підлягають залишенню без змін.

В ст. 627 Цивільного кодексу України закріплено принцип свободи договору, який полягає у тому, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як зазначено вище в Контракті передбачено (п. п. 6.2, 6.3), що датою поставки партії товару вважається дата підписання сторонами акта приймання-передачі товару. Право власності на товар переходить до покупця з моменту підписання акта приймання-передачі товару.

Матеріали справи, а саме: акти приймання-передачі (т. 1 а.с. 33-101), свідчать про те, що поставка 49 436, 25 тонн товару була здійснена відповідачем поза межами вказаного у додатку № 1 до Контракту строку.

За таких обставин, у судів не було підстав для відмови в стягненні з відповідача 2 504 201,72 грн. пені за порушення строків поставки товару за Контрактом.

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що касаційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, а рішення прийняті у справі в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про стягнення 2 504 201,72 грн. пені за порушення строків поставки товару підлягають скасуванню. В цій частині повинно бути прийняте нове рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 111-5, 111-7, 111-9, 111-11 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Центренерго" задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 22.03.2016 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 24.10.2016 року у справі №910/15549/15 скасувати в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про стягнення 2 504 201,72 грн. пені за порушення строків поставки товару. Прийняти в цій частині нове рішення, а саме: задовольнити позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Центренерго" в частині стягнення 2 504 201,72 грн. пені за порушення строків поставки товару. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Донбасенерго" (03151, м. Київ, вул. Предславинська, буд 34А, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Центренерго" (03151, м. Київ, вул. Народного ополчення, буд. 1, ) 2 504 201,72 грн. пені.

4. В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 22.03.2016 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 24.10.2016 року у справі №910/15549/15 залишити без змін.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Донбасенерго" (03151, м. Київ, вул. Предславинська, буд 34А, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Центренерго" (03151, м. Київ, вул. Народного ополчення, буд. 1, ) судовий збір в розмірі 16 077,60 грн. за розгляд апеляційної скарги та судовий збір в розмірі 17 539,20 грн. за розгляд касаційної скарги.

4. Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідні накази.

Головуючий С.В.Бондар

Судді В.В.Палій

В.П. Селіваненко