номер провадження справи 35/152/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2017 Справа № 908/3396/16

Суддя господарського суду Запорізької області Топчій О.А.

при секретарі Осоцький Д.І.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 1053 від 20.12.2016 р.; ОСОБА_2, довіреність № 1052 від 12.12.2016 р.

від відповідача: ОСОБА_3, довіреність № 1 від 09.02.2017 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

За позовом Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Запорізької філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», м. Запоріжжя

до Управління соціального захисту населення Якимівської районної державної адміністрації Запорізької області, Запорізька область, Якимівський район, м. Якимівка

про стягнення заборгованості в сумі 14274,28 грн.

ВСТАНОВИВ:

20.12.2016р. до господарського суду Запорізької області звернулось Публічне акціонерне товариство «Укртелеком» в особі Запорізької філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» з позовом до Управління соціального захисту населення Якимівської районної державної адміністрації Запорізької області про стягнення заборгованості в сумі 14274,28 грн.

Позивач, обґрунтовуючи свій позов, посилається на те, що у листопаді - грудні 2015р. позивачем надавалися телекомунікаційні послуги споживачам телекомунікаційних послуг, що проживають в Якимівському районі, які мають право на відповідні пільги, передбачені чинним законодавством. Загальна сума компенсації, нарахована за надання пільг з оплати за фактично надані споживачам телекомунікаційні послуги в зазначеному періоді, склала 14274,28 грн.

Всупереч вимогам чинного законодавства, витрати, понесені позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг населенню на пільгових умовах за листопад - грудень 2015 року відповідачем компенсовані позивачу не були, у звязку з чим утворилась заборгованість в розмірі 14274,28 грн.

Позивач направляв відповідачу лист № 32/2-3-496 від 13.12.2016 р. з вимогою оплати відшкодування понесених витрат, який залишено без задоволення.

Позивач вказує на те, що відповідач порушує встановлені нормативно-правовими актами зобовязання, незаконно ухиляється від відшкодування позивачу пільг з оплати послуг звязку, з підстав не передбачених законодавством, у звязку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 14274,28 грн.

20.12.2016 року автоматизованою системою документообігу господарського суду Запорізької області здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, справу розподілено судді Топчій О.А.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 21.12.2016р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі, присвоєно справі номер провадження 35/152/16 та призначено розгляд справи на 24.01.2017р. об 15 год. 15 хв.

20.01.2017р. через Відділ документального забезпечення господарського суду Запорізької області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву № 108/01-16 від 18.01.2016р. в якому зазначено, що видатки на надання пільг з послуг звязку, інших передбачених законодавством пільг до 2016 року надавалися за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2016 рік» така субвенція з державного бюджету не передбачена. Кредиторська заборгованість перед позивачем станом на 01.01.2016р. згідно зведеному реєстру актів звірення з пільг та субсидій по Якимівському району за послуги звязку склала 7048,44 грн. (збитки підприємства на надання пільгових послуг звязку в листопаді 2015р.). Саме цей розмір кредиторської заборгованості зареєстровано в органах Державної Казначейської служби України станом на 01.01.2016р., що підтверджується реєстром бюджетних зобовязань розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів від 13.01.2016р. № 17 і реєстром бюджетних фінансових зобовязань розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів від 13.01.2016р. № 18. Розрахунки вартості пільг за грудень 2015р. на суму 7225,84 грн. надані відповідачу в січні 2016р., виключило можливість реєстрації кредиторської заборгованості станом на 01.01.2016р. в органах Державної казначейської служби України. Відповідач вказує, що заборгованість у сумі 14274,28 грн. не підтверджена в органах Державної казначейської служби України, та у звязку зі змінами в законодавстві позбавлений можливості розвязати дану проблему у робочому порядку з незалежних від нього обєктивних причин, а тому просить у задоволені позову відмовити.

24.01.2017р. через Відділ документального забезпечення господарського суду Запорізької області від позивача надійшли заперечення на відзив відповідача № 12/27 від 23.01.2017р., в яких вказано, що наданий відповідачем зведений реєстр актів звіряння розрахунків з пільг та субвенцій по Якимівському району за послуги звязку станом на 01.01.2016р. не може бути прийнято як належний доказ у звязку з наступним: у зведеному реєстрі не відображено нарахувань позивача за грудень 2015р., оскільки позивачем відповідно до вимог порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р. № 256, акти форми № 2 надаються відповідачу до 5 числа місяця наступного за звітним. Таким чином, нарахування грудня 2015р. не були прийняті в облік відповідачем після 01.01.2016р. у звязку з відсутністю фінансування. Це відповідач підтверджує у відзиві та повідомив, що станом на 01.01.2016р. заборгованість дорівнює нулю, не визнаючи тим самим суму за грудень 2015р., що підлягає відшкодуванню, тобто фактично не виконав вимоги Постанови КМУ № 256 від 04.03.2002р. щодо складання та направлення позивачу актів форми № 3, що свідчить про те, що відповідачем не було дотримано процедуру доведення до розпорядників коштів вищого рівня обсягів фінансування видатків.

Ухвалою суду від 24.01.2017 р. розгляд справи відкладено на 15.02.2017 р.

В судовому засіданні 15.02.2017р. представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні 15.02.2017 р. заперечив проти задоволення позову.

В судовому засіданні 15.02.2017р., на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, документи, надані сторонами додатково, заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлено наступне.

Публічне акціонерне товариство «Укртелеком» є оператором телекомунікацій і включений до реєстру операторів, провайдерів телекомунікацій Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері звязку та інформатизації. Позивач надає телекомунікаційні послуги фізичним особам, в тому числі і тим, що мають визначені законодавством пільги з їх оплати.

Відповідно до п. 3 ст. 63 Закону України «Про телекомунікації» встановлено, що телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Пунктом 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою КМУ №295 від 11.04.2012 р., визначено, що установлені законами пільги з оплати послуг надаються споживачеві відповідно до законодавства за місцем його проживання з дня предявлення ним документа, що підтверджує право на пільги.

Відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу», Закону України «Про жертви нацистських переслідувань», Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Закону України «Про статус ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний статус», Закону України «Про охорону дитинства», Закону України «Про прокуратуру» для певних категорій споживачів встановлені пільги з оплати за послуги зв'язку.

Згідно ч. 1 ст. 102 Бюджетного кодексу України встановлено, що видатки місцевих бюджетів, передбачені у підпункті «б» пункту 4 частини першої статті 89 цього Кодексу, проводяться за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256, Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення на рахунок субвенцій з державного бюджету № 256, розпорядником коштів бюджетного фінансування соціальних пільг Гуляйпільського району є Управління соціального захисту населення Гуляйпільської районної державної адміністрації.

Відповідно до ч. 1 п. 8 Порядку № 256 встановлено, що отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби, для здійснення відповідних видатків. При цьому Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють у п'ятиденний строк розрахунки з постачальниками відповідних послуг (приписи ч. 2 п.8 Порядку № 256).

Переліки споживачів-пільговиків за видами пільг складались позивачем за формою №2-пільга, затвердженою наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 04.10.07 N 535 «Про затвердження форми для розрахунку видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг « 2-пільга», та Інструкції про порядок її заповнення, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України, направлялись щомісячно Управлінню соціального захисту населення Якимівської районної державної адміністрації Запорізької області, як головному розпоряднику коштів місцевого бюджету для відшкодування позивачу пільг, наданих споживачам телекомунікаційних послуг (належним чином засвідчені копії надано до матеріалів справи).

З матеріалів справи вбачається, що в листопаді-грудні 2015 року позивачем надавались послуги споживачам телекомунікаційних послуг, що проживають в Якимівському районі, які мають право на відповідні пільги. Позивачем понесені витрати на надання послуг звязку означеним категоріям пільговиків на загальну суму 14274,28 грн., в підтвердження чого позивачем надано розрахунки видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг у листопаді-грудні2015 року (форми № 2-пільга).

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно з ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того, п. 5 Порядку № 256 передбачено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами-надавачами відповідних послуг і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського, Автономної Республіки Крим і обласного значення) до 22 числа місяця, що настає за звітним, в тому числі пільг з послуг зв'язку. Акти звіряння складаються за формою № 3-пільга, встановленою наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 28 березня 2003 року N 83 «Про затвердження форми № 3-пільга».

Отже, складання актів встановленої форми, надання їх позивачу та надсилання до державних органів для виділення фінансування відноситься відповідно до вимог законодавства до обов'язків відповідача, як головного розпорядника коштів місцевого бюджету, які останній не виконав.

З матеріалів справи вбачається, що акти за формою № 3-пільга за результатами розрахунку видатків на відшкодування витрат, повязаних з наданням пільг за листопад-грудень 2015 р. відповідачем складено не було та не направлено на підписання позивачу.

Позивач направляв відповідачу лист № 32/2-3-496 від 13.12.2016 р. з вимогою оплати відшкодування понесених витрат, який залишено відповідачем без задоволення.

Судом встановлено, що відповідачем в порушення вимог чинного законодавства України витрати, понесені позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг в сумі 14274,28 грн. за листопад-грудень 2015 р. не відшкодовані.

Заперечення відповідача викладені у відзиві на позовну заяву щодо відсутності бюджетного фінансування суд вважає безпідставними та зазначає, що чинним законодавством України не передбачена залежність відшкодування від фактичного фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, чи випадки повного або часткового звільнення від обов'язку здійснення розрахунків з постачальниками послуг на пільгових умовах.

Частиною 2 ст. 218 Господарського кодексу України та ст. 617 Цивільного кодексу України передбачено, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважається обставиною, яка є підставою для звільнення від відповідальності.

Відповідно до ч. 6 ст. 48 Бюджетного кодексу України вбачається, що бюджетні зобовязання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг звязку (в частині абонентної плати за користування квартирним телефоном), компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються Казначейством України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Таким чином, відсутність бюджетних коштів у відповідача не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобовязання. Аналогічна позиція викладена у рішенні Європейського суду з прав людини від 18.10.2005 р. по справі «ОСОБА_3 ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України».

Згідно з п. 5 Оглядового листа Вищого господарського суду України № 01-06/374/2013 від 18.02.2013 р. відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках державного бюджету України, не виправдовує бездіяльність замовника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобовязання.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 15.05.2012 р. у справі № 11/446, від 15.05.2012 р. у справі № 3-28гс12 та постанові Вищого господарського суду України від 23.08.2012 р. у справі № 15/5027/715/2011.

За таких обставин, Управління соціального захисту населення Якимівської районної державної адміністрації відповідає за своїми зобов'язаннями, які виникли безпосередньо із закону і така відповідальність не може ставитись в залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб.

Таким чином, зобовязання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв'язку, компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем зобовязання щодо компенсації позивачу вартості наданих телекомунікаційних послуг за листопад-грудень 2015 р. в розмірі 14274,28 грн. у встановленому законом порядку не виконані, відповідач не надав суду доказів відшкодування позивачем понесених витрат.

Таким чином, оскільки судом встановлено, що відповідач не виконав свої зобовязання щодо оплати наданих телекомунікаційних послуг, суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими, документально підтвердженими, в звязку з чим позов Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Запорізької філії ПАТ «Укртелеком» підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір стягується з відповідача на користь позивача в повному обсязі, в розмірі 1378,00 грн.

Керуючись ст. ст. 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Управління соціального захисту населення Якимівської районної державної адміністрації Запорізької області (72503, Запорізька область, Якимівський район, м. Якимівка, вул. Леніна, буд. 67, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Запорізької філії ПАТ «Укртелеком» (69005, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 133, ) 14274 грн. (чотирнадцять тисяч двісті сімдесят чотири) грн. 28 коп. основного боргу, 1378,00 грн. (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. судового збору. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку для подання апеляційної скарги з моменту оформлення та підписання повного тексту рішення.

Повне рішення оформлено і підписано, згідно із вимогами ст. 84 ГПК України 20.02.2017 р.

Суддя О.А. Топчій