УХВАЛА

13.02.2017№ 910/24484/16

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., за участю секретаря судового засідання Роздобудько В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

заяву Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Департамент), м. Київ, про забезпечення позову

у справі № 910/24484/16

за позовом Департаменту

до публічного акціонерного товариства «Укртелеком», м. Київ, в особі його Київської міської філії, м. Київ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Департамент фінансів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), м. Київ, та

Головне управління Державної казначейської служби України в місті Києві, м. Київ,

про стягнення 22 489 574,85 грн.,

за участю представників:

позивача - Крехальова А.А. (довіреність від 23.01.2017 №051/43736-010);

відповідача - Чорноморець Я.А. (довіреність від 20.12.2016 №1205);

третьої особи-1 - Заболотного С.В. (довіреність від 26.01.2017 №054-9-08/235);

Щербай М.Д. (довіреність від 23.01.2017 №054-9-04/189);

третьої особи-2 - Зеленської А.О. (довіреність від 03.01.2017 №5-08/10-35),

ВСТАНОВИВ:

Департамент звернувся до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі його Київської міської філії (далі - Філія) 22 489 574,85 грн. перерахованих Філії платіжними дорученнями від 26.11.2015 №1386, від 30.11.2015 №1441, від 04.12.2015 №1469, від 23.12.2015 №1552 і від 23.12.2015 №1556.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 04.01.2017 порушено провадження у справі; розгляд справи призначено на 13.02.2017; залучено до участі у справі Департамент фінансів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Департамент фінансів) та Головне управління Державної казначейської служби України в місті Києві (далі - Управління) як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача.

Департаментом 30.12.2016 подано суду заяву про забезпечення позову, в якій позивач просив суд накласти арешт на грошові кошти Товариства в межах розміру позовних вимог.

Заяву мотивовано тим, що, користуючись неповною інформацією в графі «Призначення платежу» в платіжних дорученнях на суму 22 489 574,85 грн., Філія не зарахувала бюджетні кошти на погашення державного боргу у сумі 15 888 604,31 грн. за надані киянам послуги пільгового зв'язку та намагається в судовому порядку отримати через Департамент додаткову компенсацію з бюджету; на звернення Департаменту про повернення коштів від Товариства отримано відмову; враховуючи значну ціну позову та збитки, які можуть бути завдані державному бюджету в результаті розтрати помилково перерахованих позивачу коштів, та утруднити або зробити неможливим виконання судового рішення в майбутньому, слід вжити заходів до забезпечення позову.

Представники позивача і Управління підтримали заяву про забезпечення позову та просили її задовольнити.

Представник відповідача заперечив проти задоволення заяви про забезпечення позову.

Представник Департаменту політики розгляд заяви позивача залишив на розсуд суду.

Господарський суд міста Києва дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні вказаної заяви позивача з огляду на таке.

Відповідно до статті 66 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно з частиною першою статті 67 ГПК України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачеві вчиняти певні дії та забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

У пункті 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» зазначено, що у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

В обґрунтування необхідності вжиття судом заходів до забезпечення позову Департамент посилається на те, що грошові кошти можуть бути розтрачені на момент виконання рішення у даній справі.

Разом з тим, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість зникнення коштів без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії (пункт 3 названої постанови пленуму).

Заявником не подано суду доказів на підтвердження можливості ухилення відповідача від виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог, а тому вимоги заяви щодо відповідача задоволенню не підлягають.

Отже, доводи позивача щодо необхідності вжиття заходів до забезпечення позову не є обґрунтованими, а тому відповідна заява задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 66, 67 і 86 ГПК України, господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про забезпечення позову зі справи №910/24484/16 відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено у встановленому законодавством України порядку.

Суддя О. Марченко