ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

24.02.2017 Справа № 904/4392/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач)

суддів: Дарміна М.О., Подобєд І.М.

розглянувши матеріали справи за апеляційною скаргою Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, м. Дніпропетровськ на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 18.04.2016 року у справі № 904/4392/15

за позовом Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 Дніпропетровської області, м. Дніпропетровськ в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, м. Дніпропетровськ

до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровська область

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Позивача - Державне підприємство "Виробниче об'єднання "Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова", м. Дніпропетровськ

про стягнення 999 866,80 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 18.04.2016 року (головуючий суддя Соловйова А.Є.) в задоволенні позову Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області про стягнення 999 866,80 грн. відмовлено.

Не погодившись з даним рішенням Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області звернулось до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовну заяву Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 в повному обсязі.

Перевіривши матеріали апеляційної скарги, колегія суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду України, дійшла висновку, що подана апеляційна скарга не відповідає вимогам розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України з наступних підстав.

Згідно ч. 3 ст. 94 Господарського процесуального кодексу України до скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

В силу п.3 ч.1 ст. 97 ГПК України, апеляційна скарга не приймається до розгляду та повертається апеляційним господарським судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

З 01.09.2015 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" № 484-VІІІ від 22.05.2015р., яким змінено ставки судового збору, в тому числі і за звернення з апеляційними скаргами на рішення господарських судів.

Відповідно до п.п. 4 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду встановлюється у розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 18.04.2016 року, виходячи із суми позовних вимог, стягнуто з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області в дохід державного бюджету України 14 998,00 грн. - судового збору.

Таким чином, 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду становить 16 497 грн.80 коп. (14 998 грн. * 110% = 16 497 грн.80 коп.).

Частиною 1 статті 6 згаданого Закону передбачено, що судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі виключно через установи банків чи відділення зв'язку.

Скаржником до апеляційної скарги додано докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 8400 грн., що на 8097 грн. 80 коп. менше, ніж ставка судового збору, передбачена п.п. 4 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір".

Таким чином, скаржником до апеляційної скарги не додано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Виключний перелік осіб, яким надано пільги щодо сплати судового збору відповідно до ст. 5 Закону України "Про судовий збір", не розповсюджується на скаржника як такого.

Одночасно з апеляційною скаргою скаржник звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з письмовою заявою, в якій просить відстрочити сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі. При цьому, скаржник посилається на те, що він є бюджетною організацією та на відсутність на його рахунку по КЕВД 2800 «Інші поточні видатки» коштів для сплати в повному обсязі судового збору за подання апеляційної скарги.

Апеляційний господарський суд, з метою дотримання положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, якими передбачено, що кожний має право на розгляд його справи судом, перевіривши апеляційну скаргу на відповідність вимогам ст.ст. 94, 95 ГПК України, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання скаржника про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги та про необхідність повернення останньої з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті. При цьому обґрунтування пов'язаних з цим обставин, які унеможливлюють сплату судового збору у встановлених законом розмірах, покладається на заінтересовану сторону.

В п.3.1 розділу 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України" зазначено, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін.

Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

В заяві про відстрочку сплати судового збору скаржник просить відстрочити сплату судового збору, посилаючись на виписку Головного управління державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, відповідно до якої «… залишок коштів на рахунку Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області по КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки», по якому здійснюється оплата судового збору, станом на 03.02.2017 року складає ...... грн.».

Скаржником на підтвердження доводів клопотання надано копію виписки по рахунку Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області від 03.02.2017 року, відповідно до якої вхідний залишок становить 125 661,21 грн., а вихідний залишок становить 125,451,21 грн.

Таким чином, на думку скаржника, вказаних коштів недостатньо для повної сплати судового збору.

В той же час, колегія суддів прийшла до висновку, що незважаючи на вищезазначені обставини, а саме розмір залишку по КЕВД 2800 «Інші поточні видатки», скаржник має можливість самостійно здійснювати видаткові операції, в тому числі здійснити оплату судового збору за подання даної апеляційної скарги, оскільки відповідно до наданої самим скаржником вищезазначеної копії виписки по рахунку Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області за 03.02.2017 року вхідний залишок становить 125 661,21 грн., а вихідний залишок становить 125,451,21 грн., чого було достатньо для повної сплати судового збору.

Інших доказів на підтвердження доводів клопотання про відстрочення сплати судового збору скаржником не надано.

При цьому, оскільки статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже, в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України, здійснення розрахунково-касового обслуговування Державною казначейською службою України, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

У зв'язку з чим, колегія суддів прийшла до висновку, що скаржником не надано доказів в підтвердження неможливості сплати судового збору, а саме того, що його майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті ним судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Крім того, колегія суддів приймає до уваги, що ухвалами Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13.05.2016 року, від 06.06.2016 року та від 16.01.2017 року скаржнику вже тричі було повернуто без розгляду апеляційну скаргу з причини відмови у задоволенні клопотання про відстрочку сплати судового збору та ухвалами Вищого господарського суду України від 31.08.2016 року та 01.11.2016 року було відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення та про відстрочку сплати судового збору.

З огляду на викладене, обставини, наведені в апеляційній скарзі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області не є підставою для відстрочення сплати судового збору.

Згідно з п. 3 ст.97 ГПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду дійшла висновку про необхідність повернення апеляційної скарги без розгляду.

Водночас, слід зауважити, що, після усунення обставин апеляційна скарга може бути подана до Дніпропетровського апеляційного господарського суду повторно.

На підставі наведеного та керуючись ст.86, п.3 ст.97 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, м. Дніпропетровськ на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 18.04.2016 року у справі № 904/4392/15 повернути скаржнику без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Додаток: (скаржнику) апеляційна скарга №10-11-02226 від 27.04.2016 року з додатками на 16 аркушах, в тому числі платіжне доручення про сплату судового збору №665 від 08.12.2016 року на суму 7000 грн. та платіжне доручення про сплату судового збору №169 від 19.05.2016 року на суму 1400 грн.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя М.О. Дармін

Суддя І.М. Подобєд