РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2017Справа №910/250/17

Суддя Господарського суду міста Києва Карабань Я.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ - «ФРЕГАТ» в особі філії «АДЕЛ» до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 19 000, 00 грн,

за участю представників сторін:

від позивача - не з'явилися;

від відповідача - не з'явилися,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2017 року товариство з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ - «ФРЕГАТ» в особі філії «АДЕЛ» (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі - відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 19 000, 00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 10.10.2014 між позивачем та відповідачем був укладений договір поставки № 161 (надалі - договір), згідно з умовами якого позивач зобов'язувався передати, а відповідач прийняти та оплатити та умовах і в порядку, передбачених договором, товар в асортименті, в кількості та за цінами, вказаними в специфікаціях та/або накладних. На виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар на суму 19 953, 12 грн, проте, відповідач зобов'язання, взяті на себе згідно з умовами договору виконав неналежним чином, товар, переданий позивачем оплатив частково в сумі 927, 08 грн.

Вважаючи, що його права порушені, позивач звернувся до суду та просив стягнути з відповідача суму основної заборгованості у розмірі 19 000, 00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.01.2017 позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 910/250/17 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 14.02.2017.

Представник позивача у судове засідання 14.02.2017 не з'явився, однак через відділ діловодства суду подав клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

Ухвала про порушення провадження у даній справі надсилалася сторонам на їх адреси місцезнаходжень, які відповідають відомостям, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а відтак, в силу ч. 1 ст. 64 Господарського процесуального кодексу України, сторони вважаються повідомлені про дату, час і місце належним чином. Крім того, в матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, зокрема відповідачу, завчасно, а саме: 20.01.2017.

Однак, відповідач в судове засідання 14.02.2017 свого повноважного представника не направив, обґрунтованих письмових пояснень із зазначенням поважних причин неявки представника у судове засідання до суду не подав, правом, наданим йому ст. 59 ГПК України, не скористався, відзиву на позов від останнього до суду не надійшло, а тому, відповідно до положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 14.02.2017 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Вивчивши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини справи та докази на їх підтвердження, судом встановлено таке.

10.10.2014 між філією «АДЕЛ» товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ - «ФРЕГАТ» (надалі - позивач, продавець) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (надалі - відповідач, покупець) був укладений договір поставки № 161 (надалі - договір), відповідно до умов якого продавець передає, а покупець приймає та оплачує на умовах і в порядку, передбачених цим договором, товар в асортименті, в кількості та за цінами, вказаними в специфікаціях та/або накладних (надалі - товар) (п. 1.1 договору).

Згідно з п. 4.1. договору централізована-кільцева доставка або відпуск (за домовленістю сторін) продавцем товару здійснюється на підставі замовлення покупця у триденний строк.

Пунктом 4.2. договору передбачено, що замовлення на товар передається покупцем та приймається продавцем у будь-якій зрозумілій сторонам формі (шляхом оформлення специфікації та надіслання її факсом, або шляхом заповнення бланку замовлення. Допускається замовлення товару по телефону з послідуючим оформленням документів).

Прийняття покупцем товару від продавця за кількістю, асортиментом та якістю здійснюється повноважними представниками сторін, в місці отримання товару за супроводжувальними документами. Підпис покупця, засвідчений печаткою на накладній, свідчить про отримання ним товару належної якості, асортименту та відповідної кількості (п. 4.3. договору).

У відповідності до п. 4.5. договору в разі наявності у покупця обґрунтованих зауважень щодо якості, асортименту або кількості товару, що приймається, повноважні представники сторін складають відповідний акт за участю третьої незацікавленої особи.

Пред'явлення претензій до продавця щодо недостачі товару після підписання покупцем накладної не допускається (п. 4.6. договору).

У відповідності до п. 5.1. договору ціна кожної партії товару вказується на підписаних сторонами специфікаціях та накладних.

Згідно з п. 5.2. договору сума договору відповідає загальній сумі усіх накладних на підставі яких покупець отримав товар від продавця за період даного договору.

Оплата товару здійснюється покупцем шляхом перерахування на розрахунковий рахунок продавця в національній валюті України за кожну поставлену партію товару протягом 14 банківських днів з дати отримання товару, але не пізніше 21 календарного дня з дні його отримання (п. 5.3. договору).

Днем здійснення платежу вважається дата зарахування коштів на рахунок продавця (п. 5.4. договору).

Згідно з п. 8.1. договору останній набуває чинності з дати його підписання і діє до 31.12.2015.

Виходячи з умов договору, даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Так, позивач на підставі договору поставив, а відповідач отримав товар загальною вартістю 19 953, 12 грн. Наведена обставина підтверджується видатковими накладними від 24.12.2015 № РН-0050723 на суму 5 815, 62 грн, від 28.01.2016 № РН-0002224 на суму 5 827, 08 грн, від 22.12.2015 № РН-0050313 на суму 1 052, 52 грн, від 04.12.2015 № РН-0048229 на суму 1 395, 48 грн, від 14.08.2015 № РН-0034400 на суму 2 211, 90 грн, від 01.12.2015 № РН-0047798 на суму 2 104, 92 грн, від 01.12.2015 № РН-0047800 на суму 1 545, 60 грн, які підписані представниками та скріплені відбитками печаток сторін. Проте, відповідач товар, поставлений позивачем оплатив частково у сумі 927, 08 грн, що підтверджується платіжними дорученнями від 11.04.2016 № ps22561005 на суму 500, 00 грн та від 20.04.2016 № ps22653524 на суму 427,08 грн, оригінали яких містяться в матеріалах справи.

З огляду на викладене, суд зазначає, що заборгованість відповідача перед позивачем фактично становить 19 026, 04 грн (19 953, 12 грн - 927, 08 грн).

Крім того, між сторонами був складений, підписаний та скріплений відбитками печаток сторін акт звірки взаєморозрахунків з 01.12.2015 по 31.12.2015 з якого вбачається, що заборгованість відповідача перед позивачем становить 19 000, 00 грн. Належним чином засвідчена копія вказаного акту міститься в матеріалах справи.

У зв'язку з цим, позивач звернувся до суду, просив стягнути з відповідача суму основної заборгованості меншу, ніж визначено судом, а саме у розмірі 19 000, 00 грн.

Суд зазначає, що п. 2 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України йому надано право виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони. Позивачем, як заінтересованою особою, відповідного клопотання подано не було, тому сума заборгованості підлягає стягненню в розмірі, визначеному позивачем, а саме 19 000, 00 грн.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 статті 193 Господарського кодексу України).

За приписами, встановленими частинами 1, 2 ст. 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.1 ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Враховуючи те, що зобов'язання з боку відповідача не припинилося виконанням, проведеним належним чином, а саме сплатою заборгованості за договором поставки від 10.10.2014 № 161, а також відповідачем не надано суду належних доказів його виконання, або неможливості такого виконання, беручи до уваги наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ - «ФРЕГАТ» в особі філії «АДЕЛ» про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 19 000, 00 грн підлягають задоволенню в повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 1, 4, 12, 22, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ - «ФРЕГАТ» в особі філії «АДЕЛ» задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (03194, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, з будь-якого його рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконавчого провадження) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ - «ФРЕГАТ» (02094, м. Київ, вул. Магнітогорська, 1, ідентифікаційний код 36100206) в особі філії «АДЕЛ» (02094, м. Київ, вул. Магнітогорська, 1, ідентифікаційний код 36820529, на будь-який його рахунок, виявленого державним виконавцем під час виконавчого провадження) суму основного боргу 19 000 (дев'ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок; судовий збір в сумі 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) гривень 00 копійок.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Повне рішення складено 20 лютого 2017 року.

Суддя Я.А. Карабань