КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2017 р. Справа№ 910/24146/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Зубець Л.П.

Мартюк А.І.

при секретарі Шмиговській А.М.

за участю представників:

від позивача - Алексєєв С.О. (довіреність №16/17 від 16.01.2017 р.), Фролов І.О. (довіреність №05/17 від 27.12.2016 р.)

від відповідача 1 - не з'явився

від відповідача 2 - Карпик Л.І. (довіреність №9607/11 від 24.11.2016 р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства «БЭЛЬ»

на ухвалу господарського суду міста Києва від 29.12.2016 р.

у справі №910/24146/16 (суддя Шкурдова Л.М.)

за позовом Приватного підприємства «БЭЛЬ»

до 1. Державної казначейської служби України

2. Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг

про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста Києва від 29.12.2016 р. позовну заяву Приватного підприємства «БЭЛЬ» повернуто без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Не погоджуючись з ухвалою господарського суду, Приватне підприємство «БЭЛЬ» звернулось з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати вказану ухвалу та передати справу до господарського суду міста Києва для розгляду по суті.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що оскаржувана ухвала винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного та всебічного вивчення позовної заяви та доданих до неї матеріалів.

Представники позивача в судовому засіданні повністю підтримали доводи викладені в апеляційній скарзі, просили скаргу задовольнити, ухвалу скасувати, справу направити до господарського суду міста Києва для розгляду по суті.

Представник відповідача 2 в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив відмовити в її задоволенні, ухвалу залишити без змін.

Представник відповідача 1 в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи те, що в матеріалах справи містяться докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, а строки розгляду апеляційної скарги обмежені ст. 102 ГПК України, колегія суддів, вважає можливим здійснити перевірку ухвали суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку без участі представника відповідача 1.

Колегія суддів зазначає, що ухвалою від 30.01.2017 р. явка сторін у судове засідання обов'язковою не визнавалась.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача 1 не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, апеляційний господарський суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача 2, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Підставами повернення позовної заяви Приватного підприємства «БЭЛЬ» в оскаржуваній ухвалі зазначено те, що у вказаній заяві не вказано ідентифікаційних кодів відповідачів, а також не надано доказів понесення збитків та не наведено обґрунтованого розрахунку суми понесених збитків у розмірі вказаному у позовній заяві.

Згідно ст. 4 ГПК України господарський суд вирішує господарські спори на підставі Конституції України, цього Кодексу, інших законодавчих актів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

В силу ч. 3 ст. 4-3 ГПК України господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Стаття 43 ГПК України зобов'язує господарський суд повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи.

Для реалізації вказаних положень процесуального закону господарський суд наділений правом самостійно витребувати докази, залучати інших осіб до участі у справі, тощо.

Відповідно до п.п. 4, 11 ст. 65 ГПК України, з метою забезпечення правильного і своєчасного вирішення господарського спору суддя вчиняє в необхідних випадках дії по підготовці справи до розгляду, зокрема, зобов'язує сторони виконати певні дії, витребовує від них документи, відомості, висновки тощо, необхідні для вирішення спору, вчиняє інші дії спрямовані на забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 54 ГПК України, позовна заява повинна містити: найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові за його наявності для фізичних осіб) сторін, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання (для фізичних осіб), ідентифікаційні коди суб'єкта господарської діяльності за їх наявності (для юридичних осіб) або реєстраційний номер облікової картки фізичної особи - платника податків за його наявності.

Як вбачається з позовної заяви, позивачем зазначено всі необхідні реквізити передбачені п. 2 ч. 2 ст. 54 ГПК України, а саме: зазначено повне найменування відповідачів та їх юридична адреса.

Таким чином, висновки суду першої інстанції щодо не зазначення повного найменування відповідачів не відповідають дійсним обставинам справи та суперечать п. 2 ч. 2 ст. 54 ГПК України.

Правова позиція суду першої інстанції про те, що обов'язковою умовою для прийняття позовної заяви позивача до розгляду є зазначення індивідуального ідентифікаційного номеру відповідачів не відповідає вимогам ГПК України.

В п. 3.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 p. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено, що недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК України щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК. Так, позовна заява підлягає поверненню без розгляду, якщо позивачем не вказано повне найменування сторін та їх поштових адрес.

Таким чином, відсутність зазначення ідентифікаційних кодів відповідачів не є підставою для повернення позовної заяви без розгляду.

Щодо відсутності в позовній заяві доказів понесення збитків в зазначеному розмірі, а також не наведення позивачем обґрунтованого розрахунку суми понесених збитків у розмірі вказаному у позовній заяві, колегія суддів зазначає наступне.

Так, предметом позову, на думку позивача, є солідарне стягнення з відповідачів матеріальної шкоди, що завдано протиправними діями відповідачів.

У зв'язку з чим, позивачем до позову додано калькуляцію ASQ1500140 Diamond Aircraft Industries GmbH в перекладі на мову судочинства, яка підтверджує розмір понесених позивачем витрат.

Згідно п. 3.3 та абз. 7 п. 3.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», суд не вправі повернути позовну заяву на підставі пункту 3 частини першої статті 63 ГПК з мотиву неподання документів, що є доказами, або подання не засвідчених належним чином копій документів, оскільки, позивач може їх подавати до закінчення розгляду справи.

Якщо у позовній заяві є посилання на докази, що підтверджують викладені обставини, але самі докази до позовної заяви не додані, таку заяву не можна повертати з посиланням на статтю 63 ГПК України. У цьому випадку суддя у процесі підготовки справи до розгляду ухвалою витребовує ці докази від позивача чи відповідача.

Стаття 55 Конституції України зазначає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується (ч. 3 ст. 8 Конституції України).

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що повернення оскаржуваною ухвалою позовної заяви Приватного підприємства «БЭЛЬ» без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 63 ГПК України є неправомірним.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Приватного підприємства «БЭЛЬ» підлягає задоволенню, а ухвала місцевого господарського суду скасуванню.

Відповідно до ч. 7 ст. 106 ГПК України, у випадку скасування апеляційною інстанцією ухвали, справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 102, п. 2 ч. 1 ст. 103, п. 1 ч. 1 ст. 104, ст.ст. 105, 106 ГПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «БЭЛЬ» задовольнити.

Ухвалу господарського суду міста Києва від 29.12.2016 р. у справі №910/24146/16 скасувати та направити справу до господарського суду міста Києва для розгляду по суті.

Справу № 910/24146/16 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді Л.П. Зубець

А.І. Мартюк