ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2017 року Справа № 912/2365/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чус О.В. - (доповідача),

судді: Науменко І.М., Джихур О.В.

Секретар судового засідання Ковзиков В.Ю.

За участю представників сторін:

від арбітражного керуючого: Галковська О.І., представник, довіреність №б/н від 05.08.2016 року;

від ПАТ "ВА Банк": Загрійчук С.С., представник, довіреність №22/1/39 від 03.01.2017 року;

представники відповідачів-1,2,3 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Розглянувши апеляційну скаргу арбітражного керуючого Стіфутіна Ігора Валерійовича на рішення господарського суду Кіровоградської області від 31.10.2016 року у справі №912/2365/16

за позовом арбітражного керуючого Стіфутіна Ігора Валерійовича, м. Кіровоград

до відповідача 1: обласного комунального підприємства "Кіровоградське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації", м. Кіровоград

відповідача 2: приватного підприємства "Юліус", м. Кіровоград

відповідача 3: приватного підприємства "Цитрус Лайм", м. Кіровоград

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 3 - публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк", м.Київ

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_3,

про визнання недійсними запису в реєстрі прав власності на нерухоме майно та договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 31.10.2016 року у справі №912/2365/16 (суддя Вавренюк Л.С.) у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням суду, з апеляційною скаргою до Дніпропетровського апеляційного господарського суду звернувся арбітражний керуючий Стіфутін І.В., в якій просить зазначене рішення суду скасувати, прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Скаржник вважає рішення таким, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, викладенні в рішенні висновки суду не відповідають обставинам справи.

Скаржником зауважено, що відповідач-1 діяв в порушення вимог Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності та інших речових прав на нерухоме майно, а тому запис в реєстрі прав власності на нерухоме майно про реєстрацію прав власності на будовано-прибудоване нежитлове приміщення, розташоване за адресою: м.Кіровоград, АДРЕСА_1, загальною площею 121,7 кв.м. за ПП "Юліус" має бути визнаний недійсним; на час укладення між відповідачем 2 та відповідачем 3 оспорюваного договору Продавець за договором - ПП "Юліус" не був власником товару, а тому зазначений договір суперечить вимогам Цивільного кодексу України та з цих підстав є недійсним.

Скаржник вважає, що матеріалами справи доведено те, що ПП «Юліус» є майном, яке належить фізичній особі ОСОБА_3 на праві приватної власності як засновнику (учаснику) цього підприємства. Тому ліквідатором ФОП ОСОБА_3 правомірно включено дане майно до складу ліквідаційної маси ФОП ОСОБА_3 Факт включення ПП «Юліус» (його корпоративних прав) до складу ліквідаційної маси боржника ФОП ОСОБА_3 підтверджується Інвентаризаційним описом (додатковим) від 05.04.2016 року, копія якого міститься в матеріалах справи.

На думку заявника, суд першої інстанції безпідставно, дійшов висновку що Позивач не надав суду будь-яких доказів належності ОСОБА_3 права власності на ПП «Юліус».

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" просить суд залишити рішення господарського суду без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

За клопотаннями арбітражного керуючого Стіфутіна Ігоря Валерійовича, публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" та третьої особи - ОСОБА_3 розгляд апеляційної скарги проводився в режимі відеоконференції із забезпеченням її проведення в господарському суді Кіровоградської області.

Від відповідача-1надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника за наявними матеріалами справи.

Беручи до уваги, що неявка представника відповідача-1 не перешкоджає розгляду справи по суті, матеріали справи є достатніми для розгляду апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про задоволення заявленого клопотання.

Оскільки позовні вимоги арбітражного керуючого обґрунтовані тим, що нерухоме майно, яке пов'язано з предметом позову у даній справі, належить саме боржнику - фізичній особі - підприємцю ОСОБА_3, ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 21.12.16р. до участі у справі було залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_3.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні представників, та перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 01.06.2005 р. рішенням виконавчого комітету Кіровоградської міської ради № 766 ПП "Юліус" надано дозвіл на реконструкцію нежитлового приміщення площею 84,6 кв.м. (до реконструкції), яке знаходиться у нього в користуванні відповідно до договору оренди від 11.12.2003 р. № 110/17 та належить на праві власності територіальній громаді м. Кіровограда в особі Кіровоградської міської ради по АДРЕСА_1 під кафе з добудовою (а.с. 21).

Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю ПП "Юліус" надано дозвіл від 07.06.2007 р. № 35 на виконання робіт з реконструкції нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 під кафе з добудовою (а.с. 22).

15.08.2005 р. між територіальною громадою м. Кіровограда (Продавець) та ПП "Юліус" (Покупець) укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення по АДРЕСА_1, у відповідності до якого Продавець продав, а Покупець купив ціле вбудовано-прибудоване приміщення площею 102,9 кв.м., яке знаходиться в м. Кіровограді по АДРЕСА_1 і складається з: зала 49,3 кв.м., коридору 19,6 кв.м., кабінету 20,9 кв.м., підсобного 13,1 кв.м. (а.с. 17-20).

Договір зареєстровано Реєстраційною палатою виконавчого комітету Кіровоградської міської ради за № 677 від 31.08.2005 р. та посвідчено приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Водяницькою А.В.

08.10.2007 р. виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради прийнято рішення №1294, яким затверджено акт від 04.10.2007 р. державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію кафе з добудовою по АДРЕСА_1 (а.с. 23-29).

12.10.2007 р. між ПП "Юліус", як Продавцем та ПП "Цитрус Лайм", як Покупцем укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення з відстрочкою платежу, за умовами якого Продавець передав, а Покупець прийняв у власність вбудовано-прибудоване нежитлове приміщення, що розташоване в м. Кіровограді на АДРЕСА_1 та складається з: І поверх: тамбуру 2,3 кв.м., залу 45,5 кв.м., санвузлів 2,7 кв.м., 2,7 кв.м., коридорів 4,0 кв.м., 5,5 кв.м., мийки 4,2 кв.м., кухні 22,3 кв.м., підсобного 7,8 кв.м, котельної 4,3 кв.м.; ІІ поверх: підсобного 14,2 кв.м., санвузла1,4 кв.м., кабінету 4,8 кв.м., загальною площею 121,7 кв.м., нежитлове приміщення знаходиться в будинку, що є пам'яткою архітектури (а.с. 30).

Пунктом 1.2. Договору купівлі-продажу нежитлового приміщення з відстрочкою платежу від 12.10.2007 р. визначено, що зазначене нежитлове приміщення належить Продавцю на праві власності на підставі договору-купівлі продажу, посвідченого 15.08.2005 р. приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Водяницькою А.В. за реєстром 3658, зареєстрованого нею ж в Державному реєстрі правочинів 15.08.2005 р. за номером 773049 в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 27.06.2007 р. в книзі 4 номер запису 576 витягу № 15058162 про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого 27.06.2007 р. ОКП "Кіровоградське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації".

Договір підписано Продавцем та Покупцем, скріплено печатками підприємств та посвідчено приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Літвіновою Л.В. (а.с. 30).

Відповідно п. 2.2 договору купівлі-продажу нежитлового приміщення з відстрочною платежу від 12.10.2007 р., право власності ПП "Юліус" на момент відчуження нерухомого майна підтверджувалось відповідним Витягом з реєстру прав власності від 10.10.2007 р. за №16237002.

Постановою господарського суду Кіровоградської області від 10.08.2011 р. у справі №5013/464/11 визнано громадянина - підприємця ОСОБА_3 банкрутом; відкрито ліквідаційну процедуру; призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Стіфутіна Ігоря Валерійовича (а.с. 35-38).

Посилаючись на положення ч.ч. 1, 2 ст. 41 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", позивачем зазначено, що останній як ліквідатор має повноваження щодо вжиття ним заходів, спрямованих на виявлення та повернення майна боржника, чим обґрунтовано звернення до суду з відповідним позовом.

Звертаючись з позовом до суду, позивачем, зокрема, зазначено, що в жовтні 2007 року ОКП "Кіровоградське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації" здійснено державну реєстрацію прав власності на реконструйоване нежитлове приміщення, розташоване за адресою: м. Кіровоград, АДРЕСА_1, а саме: вбудовано-прибудоване нежитлове приміщення загальною площею 121, 7 кв.м. на ім'я ПП "Юліус", внаслідок чого до Реєстру прав власності на нерухоме майно внесено відповідний запис, про що свідчить Витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно від 10.10.2007 р. (а.с. 32). Позивач просив суд визнати запис недійсним, оскільки він вчинений не у відповідності до вимог чинного законодавства. Крім того, визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення з відстрочкою платежу від 12.10.2007 р., оскільки відповідач 2 розпорядився майном, яке не належало йому на праві власності.

Як на підстави позову заявник посилався на те, що нерухоме майно, що пов'язано з предметом позову у даній справі, належить саме боржнику - фізичній особі - підприємцю ОСОБА_3 Згідно п. 1.2. Статуту ПП "Юліус", засновником ПП "Юліус" є фізична особа громадянин України ОСОБА_3 (а.с. 75).

Колегія суддів вважає, що при вирішенні даного спору суд першої інстанції в повній мірі з'ясував обставини справи та дійшов правильного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для відмови у задоволення позову, з чим погоджується колегія суддів з огляду на викладене нижче.

Як передбачено п. 6 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження" ( в редакції на дату укладення правочину), згідно з яким правочин щодо нерухомого майна вчиняється лише тоді, коли право власності на це майно зареєстровано відповідно до закону.

Відповідно до приписів ст..638 Цивільного Кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини 3 статті 640 Цивільного кодексу України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державної реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Відповідно до п.2.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" зазначено, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, вважається таким з моменту його вчинення (частина перша статті 236 ЦК України).

За змістом частини третьої статті 207 ГК України господарське зобов'язання, визнане судом недійсним, також вважається недійсним з моменту його виникнення.

У силу припису частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, встановлених частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 названого Кодексу, саме на момент вчинення правочину.

Як було вже зазначено, оскаржений договір від 12.10.2007 р. був укладений між ПП "Юліус" та ПП "Цитрус Лайм". Нежитлове приміщення, що є предметом даного договору, належить Продавцю на праві власності на підставі договору-купівлі продажу, посвідченого 15.08.2005 р. приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Водяницькою А.В. за реєстром 3658, зареєстрованого нею ж в Державному реєстрі правочинів 15.08.2005 р. за номером 773049 в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 27.06.2007 р. в книзі 4 номер запису 576 витягу № 15058162 про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого 27.06.2007 р. ОКП "Кіровоградське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації". Спірний договір підписано сторонами, скріплено печатками підприємств та посвідчено приватним нотаріусом.

Право власності ПП "Юліус" на момент відчуження нерухомого майна підтверджено відповідним Витягом з реєстру прав власності від 10.10.2007 р. за №16237002.

Відповідно до ст.ст. 80, 81 Цивільного кодексу України, юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Юридична особа може бути створена шляхом об'єднання осіб та (або) майна. Юридичні особи, залежно від порядку їх створення, поділяються на юридичних осіб приватного права та юридичних осіб публічного права. Юридична особа приватного права створюється на підставі установчих документів відповідно до статті 87 цього Кодексу. Юридична особа приватного права може створюватися та діяти на підставі модельного статуту в порядку, визначеному законом.

В силу вимог ст. 62 Господарського кодексу України, підприємство - самостійний суб'єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими суб'єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами. Підприємства можуть створюватись як для здійснення підприємництва, так і для некомерційної господарської діяльності. Підприємство, якщо законом не встановлено інше, діє на основі статуту або модельного статуту. Підприємства незалежно від форми власності, організаційно-правової форми, а також установчих документів, на основі яких вони створені та діють, мають рівні права та обов'язки. Підприємство є юридичною особою, має відокремлене майно, самостійний баланс, рахунки в установах банків та може мати печатки.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 96 Цивільного кодексу України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями. Юридична особа відповідає за своїми зобов'язаннями усім належним їй майном. Учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов'язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов'язаннями її учасника (засновника), крім випадків, встановлених установчими документами та законом.

Як зазначено в Статуті ПП "Юліус" підприємство є самостійним статутним господарським суб'єктом, володіє правами юридичної особи, має самостійний баланс, розрахунковий і інші рахунки в банках, у тому числі закордонних, емблему, кутовий штамп та печатку зі своїм найменуванням (а.с. 74-81).

Відповідно до п.п. 1.3., 1.4. Статуту, підприємство для досягнення встановлених цілей своєї діяльності має право від свого імені здійснювати угоди, заключати договори, придбати майнові та особисті немайнові права, нести відповідальність, бути позивачем і відповідачем в суді, арбітражному і третейському суді.

Згідно п. 1.2. Статуту, засновником ПП "Юліус" є фізична особа громадянин України ОСОБА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків 26533, паспорт серії НОМЕР_1, виданий Кіровським РВ УМВС України в Кіровоградській області 05.06.1997 р., місце проживання: АДРЕСА_2.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що ПП "Юліус" є самостійним суб'єктом господарювання, наділеним цивільною правоздатністю та цивільною дієздатністю, а отже як самостійний суб'єкт господарських відносин, розпорядився належним йому на праві власності згідно договору купівлі-продажу від 15.08.2005 р. нерухомим майном, шляхом його продажу 12.10.2007 р. ПП "Цитрус Лайм".

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинні довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Також, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивачем по справі не надано належних доказів того, що ПП "Юліус" є майном, яке належить фізичній особі ОСОБА_3 на праві власності та яке має бути включене до складу ліквідаційної маси боржника фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, з метою наступного продажу для задоволення вимог кредиторів.

Оскільки позивачем не надано доказів належності фізичній особі ОСОБА_3 права власності на майно ПП "Юліус", а саме нерухомого майна, що знаходиться за адресою: м. Кіровоград, АДРЕСА_1, зокрема, станом на 2007 рік, апеляційний суд приходить до висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дав їм правильну юридичну оцінку, прийняв законне і обґрунтоване рішення, підстави для скасування якого відсутні. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду, а тому її слід залишити без задоволення.

З урахуванням наведеного вище, викладені в апеляційній скарзі заперечення, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає безпідставними та спростованими наявними у справі доказами. Натомість, оскаржуване рішення повністю відповідає вимогам чинного законодавства України, у зв'язку з чим підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу арбітражного керуючого Стіфутіна Ігора Валерійовича залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Кіровоградської області від 31.10.2016 року у справі №912/2365/16 залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 20.02.2017 року

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя О.В. Джихур

Суддя І.М. Науменко