номер провадження справи 25/52/15-29/78/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

за результатами розгляду в межах справи про банкрутство позову про розірвання договору купівлі-продажу нерухомого майна

10.02.2017 Справа № 908/4828/15

м. Запоріжжя

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Полонія", код з ЄДР-22143875 (69057 АДРЕСА_1)

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю "МАСТЕР V", код з ЄДР-37300876 (69071 АДРЕСА_2)

ліквідатор арбітражний керуючий ОСОБА_1

про розірвання договору купівлі-продажу від 12.10.2010р.

Суддя В.А. Кричмаржевський

За участю представників:

- позивача ОСОБА_1

- відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3

Установив:

До господарського суду Запорізької області 23 грудня 2016 року з позовом про розірвання договору купівлі-продажу від 12.10.2010р., укладеного між позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Полонія", код з ЄДР-22143875, м.Запоріжжя, та відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "МАСТЕР V", код з ЄДР-37300876, м.Запоріжжя, звернувся ліквідатор позивача - ОСОБА_1

Позовні вимоги мотивовані наступним.

Позивача у справі - ТОВ "Полонія" згідно з постановою господарського суду Запорізької області від 16 грудня 2015р. у справі № 908/4828/15 визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого ОСОБА_1

А відповідно до статті 41 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" ліквідатор - фізична особа, яка відповідно до судового рішення господарського суду організовує здійснення ліквідаційної процедури боржника, визнаного банкрутом, та забезпечує задоволення вимог кредиторів у встановленому цим Законом порядку. З дня свого призначення ліквідатор вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб.

Реалізуючи свої повноваження, ліквідатору позивача-банкрута стало відомо про факт укладення 12 жовтня 2010р. між позивачем - ТОВ "Полонія" і відповідачем ТОВ "МАСТЕР V" договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим номером 920.

За цим договором ТОВ "Полонія" продало та зобовязалося передати у власність відповідача - ТОВ "МАСТЕР V" нерухоме майно, яке розташоване в смт. Комишуваха Оріхівського району Запорізької області по вул. Б.Хмельницького, траса Маріуполь 38-й км, а саме: автозаправну станцію (операторна-магазин літ. А загальною площею 45,5 кв.м; вбиральня літ. Б; навіс літ.В; бензинорозбірна колонка №1; бензинорозбірна колонка №2; пожежна водойма V-100 м3 №3; каналізаційний колодязь №4; каналізаційний колодязь №5; колодязь №6; резервуар №7; резервуар №8; резервуар №9; резервуар №10; бензомастилоуловлювач №11; бензомастилоуловлювач №12; бензомастилоуловлювач №13; бензомастилоуловлювач №14; бензомастилоуловлювач №15; бензомастилоуловлювач №16; трансформатор літ. Тр; вимощення №1) та земельну ділянку для розташування автозаправної станції (кадастровий номер :07:001:0067, загальною площею 0,36 га).

Згідно з пунктом 3 вказаного договору купівлі-продажу в редакції договору від 25 жовтня 2010р. про внесення змін до п.3 договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим номером 987, продаж здійснено за 670 060, 40грн., з яких вартість автозаправної станції становить 515 060,06грн., у тому числі ПДВ 85 843,34грн., вартість земельної ділянки 155 000,34грн. Зазначену у договорі вартість майна відповідач - ТОВ "МАСТЕР V" зобовязався сплатити до 12 жовтня 2015р. Сторони узгодили, що сплата має проводитись щомісячно на рахунок продавця - ТОВ "Полонія".

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна станом на 08.12.2016р. за відповідачем - ТОВ "МАСТЕР V" зареєстроване право власності на перелічене вище нерухоме майно.

Оскільки умови укладеного договору купівлі-продажу порушені покупцем ТОВ "МАСТЕР V", який не сплатив визначену у договорі суму за придбане у власність нерухоме майно, то позивач вважає договір купівлі-продажу таким, що підлягає розірванню, а вищезгадане майно поверненню позивачеві.

Позов обґрунтований статтями 651, 655, 692, 1212 Цивільного кодексу України, статтями 179, 193 Господарського кодексу України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, постановою Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013р. "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними".

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, просить задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідач та його представники з позовом не згодні, просять у позові відмовити, вважаючи, що позивач у даному випадку обрав невірний спосіб захисту порушеного права, і не вправі вимагати розірвання договору купівлі-продажу нерухомого майна та його повернення позивачеві, оскільки відповідач набув право власності на це майно в установленому законом порядку.

У судовому засіданні, що відбулося 31 січня 2017р., з метою надання суду сторонами для огляду оригіналу оспорюваного договору купівлі-продажу та його належно посвідченої копії, оголошена перерва до 10 лютого 2017р. на 10-00 год.

Після перерви представником позивача у судовому засіданні 10 лютого 2017р. подане письмове клопотання про долучення до матеріалів справи виписок з розрахункового рахунку позивача, які свідчать про відсутність оплати за спірним договором. Господарський суд задовольнив це клопотання та долучив виписки до справи.

Відповідно до ч. 4 статті 10, ч. 8 статті 44 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником, спори, які виникають при проведенні та виконанні результатів аукціонів, у тому числі про визнання недійсними договорів купівлі-продажу майна, розглядаються в межах провадження у справі про банкрутство.

А відтак, враховуючи викладене, цей спір розглядається в межах справи №908/4828/15 про банкрутство ТОВ "Полонія", завершальним судовим актом якого є ухвала.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми цивільного та господарського законодавства, Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", судову практику вищих судових інстанцій при вирішенні аналогічних спорів, заслухавши пояснення учасників судового засідання, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 2 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно з ч.1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Матеріалами справи підтверджується, що згідно з договором купівлі-продажу від 12 жовтня 2010р. з урахуванням внесених до нього 25 жовтня 2010р. змін, ТОВ "Полонія" продало та передало у власність відповідача - ТОВ "МАСТЕР V" нерухоме майно, яке розташоване у смт. Комишуваха Оріхівського району Запорізької області по вул. Б.Хмельницького, траса Маріуполь 38-й км, зокрема: автозаправну станцію (операторна-магазин літ. А загальною площею 45,5 кв.м; вбиральня літ. Б; навіс літ.В; бензинорозбірна колонка №1; бензинорозбірна колонка №2; пожежна водойма V-100 м3 №3; каналізаційний колодязь №4; каналізаційний колодязь №5; колодязь №6; резервуар №7; резервуар №8; резервуар №9; резервуар №10; бензомастилоуловлювач №11; бензомастилоуловлювач №12; бензомастилоуловлювач №13; бензомастилоуловлювач №14; бензомастилоуловлювач №15; бензомастилоуловлювач №16; трансформатор літ. Тр; вимощення №1) та земельну ділянку для розташування автозаправної станції (кадастровий номер :07:001:0067, загальною площею 0,36 га).

Вказаний договір та зміни до нього посвідчені приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстровані у відповідному реєстрі.

Зазначену у пункті 3 договору вартість майна - 515 060,06 грн., у тому числі податок на додану вартість 85 843,34 грн., і вартість земельної ділянки 155 000,34грн. відповідач - ТОВ "МАСТЕР V" зобовязався сплатити до 12 жовтня 2015р. Оплата мала проводитись щомісячно на рахунок продавця. У випадку несплати, неповної оплати або прострочення платежу продавець має право надати цей договір для стягнення.

Відповідачем не здійснено в установленому договором і законом порядку оплати вартості продажу нерухомого майна і земельної ділянки.

Враховуючи дану обставину, позивач і його представник послалися на факт істотного порушення відповідачем договірних зобов'язань, а саме, зобов'язань щодо здійснення оплати вартості переданого майна, що є предметом вищевказаного договору, зазначивши, що це є підставою для розірвання у судовому порядку укладеного між сторонами договору та, як наслідок, повернення позивачу майна - предмету договору.

Але господарський суд не погоджується з доводами позивача та його представника, виходячи з такого.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтями 610, 611 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Так, відповідно до частин 1, 2 статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. З огляду на зазначене змінити або розірвати договір у разі відсутності на це згоди сторін можна на вимогу зацікавленої сторони лише у судовому порядку і лише при наявності певних підстав, якими є: 1/ - істотне порушення договору другою стороною та 2/ - інші випадки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.2 статті 651 Цивільного кодексу України істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Істотним слід вважати таке порушення договору, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення мети договору.

Згідно зі статтею 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. Тобто, метою укладеного між сторонами договору з огляду на норми Цивільного кодексу України, які регулюють договірні відносини купівлі-продажу, є набуття відповідачем права власності на спірне майно та отримання позивачем визначеної договором плати за це майно.

Таким чином, позивач, укладаючи спірний договір купівлі-продажу мав на меті саме отримання прибутку - коштів за продане нерухоме майно та земельну ділянку.

Водночас, як вбачається зі змісту позовної заяви, звертаючись до господарського суду з позовом, метою ТОВ "Полонія" є повернення лише майна, що є предметом спірного договору, а не досягнення для себе основної мети укладеного договору - отримання коштів за передане відповідачу майно. Позивачем не доведено факту неможливості виконання відповідачем обов'язку з оплати за даним договором.

Частиною 3 статті 692 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Таким чином, враховуючи мету укладеного договору - отримання коштів за передане відповідачу майно, не здійснення відповідачем оплати за договором не є істотним порушенням умов цього договору, і позивач не позбавлений права звернутися до суду з позовом про примусове стягнення з відповідача заборгованості за передане за договором майно, що й відновить порушене право позивача на отримання оплати за спірне майно.

Суд зазначає і про наступне.

Відповідно до статті 697 Цивільного кодексу України договором може бути встановлено, що право власності на переданий покупцеві товар зберігається за продавцем до оплати товару або настання інших обставин. У цьому разі покупець не має права до моменту переходу до нього права власності розпоряджатися товаром, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із призначення та властивостей товару.

Якщо покупець прострочив оплату товару, продавець має право вимагати від нього повернення товару.

Продавець має право вимагати від покупця повернення товару також у разі ненастання обставин, за яких право власності на товар мало перейти до покупця.

У пунктах 11 та 12 оспорюваного договору купівлі-продажу сторонами погоджено, що право власності на відчужувану автозаправну станцію і земельну ділянку переходить від продавця до покупця з моменту державної реєстрації цього договору, яка проведена приватним нотаріусом в установленому законом порядку.

Згідно з положеннями статті 653 Цивільного кодексу України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Договором купівлі-продажу не передбачено право продавця вимагати повернення переданого майна у разі несплати покупцем вартості майна.

Згідно з пунктом 3 договору у випадку несплати, неповної оплати або прострочення платежу продавець має право надати цей договір лише для стягнення.

З моменту державної реєстрації договору купівлі-продажу до відповідача перейшло право власності на продане майно, а відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 697 Цивільного кодексу України позивач має право вимагати повернення від покупця товару у разі, якщо до покупця не перейшло право власності на майно.

Згідно з частинами 4, 5 статті 653 Цивільного кодексу України сторони не мають права вимагати повернення виконаного ними за зобов'язанням до моменту розірвання договору, а мають право на відшкодування збитків, завданих розірванням договору у зв'язку з істотним порушенням договору, то в даному випадку позивач не має законних підстав вимагати повернення йому переданого майна за спірним договором купівлі-продажу.

Зазначена правова позиція підтверджується постановою Верховного суду України від 20.02.2013р. у справі № 6-158цс12.

Також господарський суд, аналізуючи вимоги позивача, доводи та аргументи відповідача і його представника, норми цивільного та господарського законодавства, дійшов висновку про безпідставність посилання позивача на статтю 1212 ЦК України, оскільки у цій нормі йдеться мова про набуття особою майна або збереження його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), і тоді у такому випадку особа зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з частиною.1 статті 1213 Цивільного кодексу України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

А у даному випадку, як і зазначено вище, відповідач набув право власності правомірно, про що свідчить укладений сторонами оспорюваний позивачем договір купівлі-продажу.

В діях відповідача відсутні ознаки безпідставності набуття вищезгаданого майна.

Також суд вважає помилковим твердження позивача про те, що він є заставодержателем майна, відчуженого за спірним договором, і посилання на ч.6 статті 694 Цивільного кодексу України також є безпідставним, оскільки у оспорюваного договору купівлі-продажу зовсім інша правова природа, у нього відсутні ознаки продажу нерухомого майна в кредит.

Статтею 695 Цивільного кодексу України передбачено, що договором про продаж товару в кредит може бути передбачено оплату товару з розстроченням платежу.

Істотними умовами договору про продаж товару в кредит з умовою про розстрочення платежу є ціна товару, порядок, строки і розміри платежів.

Якщо покупець не здійснив у встановлений договором строк чергового платежу за проданий з розстроченням платежу і переданий йому товар, продавець має право відмовитися від договору і вимагати повернення проданого товару.

Але спірний договір не містить усіх істотних умов договору про продаж товару в кредит з умовою розстрочення платежу. Умовами договору визначено лише ціну товару та кінцевий строк розрахунків (12.10.2015 року), і не визначено порядку, строків і розміру платежів.

Відповідно до статей 32-34 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Але позивач всупереч зазначеному документально не довів суду правомірність своїх вимог.

Відтак суд дійшов висновку, що позивачем невірно обраний спосіб захисту свого порушеного права, оскільки, виходячи з вищевикладеного, задоволення цього позову не призведе до відновлення його порушеного права.

З огляду на встановлені обставини щодо відсутності законних підстав для розірвання договору купівлі-продажу у позові суд відмовляє.

Судові витрати відповідно до статті 49 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись статтею 2, ч.4 статті 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", статтями 4-1, 49, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

Ухвалив:

У позові відмовити.

Копію ухвали надіслати позивачу, відповідачу, ліквідатору.

Ухвала набирає законної сили з дня її винесення з 10 лютого 2017р.

Суддя В.А. Кричмаржевський