донецький апеляційний господарський суд
Постанова

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2017 справа № 908/2831/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:ОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю представників сторін:
від позивача:1) ОСОБА_4 за дов. № 17/1 від 10.01.2017 2) ОСОБА_5 (керівник),
від відповідача:ОСОБА_6 за дов. № 18-96 від 26.12.2016,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів", м. Запоріжжя,
на рішення Господарського суду Запорізької області
від21.12.2016
у справі№908/2831/16 (суддя Носівець В. В.)
за позовомПриватного підприємства "Елін-2007", м. Кам'янське Дніпропетровської області,
доПублічного акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів", м. Запоріжжя,
простягнення 35 652,59 грн.

Приватне підприємство «Елін-2007» (далі ПП «Елін-2007») звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» (далі ПАТ «ЗФЗ») про стягнення основного боргу в розмірі 29 840, 00 грн., пені в сумі 3 131, 98 грн., 3 % річних у розмірі 853, 51 грн. та інфляційних втрат у сумі 2 748, 47 грн. (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог).

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 21.12.2016 у справі № 908/2831/16 позовні вимоги задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь позивача основний борг у розмірі 29 840, 00 грн., 3 % річних у сумі 851, 30 грн., інфляційні втрати в розмірі 2 748, 47 грн. та судовий збір у сумі 1 259, 91 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Відповідач, не погодившись з ухваленим рішенням, звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 21.12.2016 у справі № 908/2831/16 та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити. Апелянт посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм як матеріального, так і процесуального права, а також неповне зясування місцевим господарським судом фактичних обставин, що мають значення для справи. Зокрема, заявник апеляційної скарги зазначає, що обовязок замінити неякісний товар покладено на Постачальника. Крім того, видаткова накладна, за якою було поставлено спірний товар, не була підписана з боку ПАТ «ЗФЗ».

В апеляційній скарзі наведено й інші доводи, які на думку відповідача є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Представник відповідача у судовому засіданні заявив усне клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових документів, а саме: копії листів ПАТ «ЗФЗ» і Публічного акціонерного товариства «Слюда» (виробника спірного товару) та паспорти якості. Неможливість надання зазначених документів суду першої інстанції представник відповідача обґрунтовує тим, що листування ПАТ «ЗФЗ» з ПАТ «Слюда» відбулось вже після винесення оскаржуваного рішення. Також представник апелянта вказує на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення у судовому засіданні 21.12.2016, незважаючи на вимоги представника ПАТ «ЗФЗ» відкласти розгляд справи.

Представник позивача проти задоволення цього клопотання заперечує.

Колегія суддів, керуючись статтею 101 ГПК України, не вбачає підстав для задоволення клопотання та долучення до матеріалів справи зазначених документів, оскільки наведені представником ПАТ «ЗФЗ» причини неможливості своєчасного надання доказів не є поважними і зумовлені виключно волевиявленням відповідача.

Крім того, з огляду на зміст статті 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; на суд, у свою чергу, покладено лише обовязок створити сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції розглянув справу у межах передбачених статтею 69 ГПК України строку та не перешкоджав сторонам у реалізації передбачених чинним процесуальним законодавством прав.

Також колегія суддів зауважує, що всупереч вимогам статті 36 ГПК України копії паспортів якості, які представник відповідача просить долучити до матеріалів справи, не були засвідчені належним чином, а тому не може бути взята апеляційним судом до уваги в якості письмового доказу.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав доводи і заперечення, викладені в апеляційній скарзі, та просить її задовольнити, а рішення місцевого господарського суду скасувати.

Представник позивача у відзиві на апеляційну скаргу та в судовому засіданні просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого господарського суду залишити без змін.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України та на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм як матеріального, так і процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд

В С Т А Н О В И В :

Між ПП «Елін-2007» та ПАТ «ЗФЗ» 09.01.2015 було укладено Договір постачання № 53 (далі Договір), за умовами якого Постачальник зобовязується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, поставити, а Покупець прийняти та оплатити продукцію в асортименті та за цінами, вказаними у додатку (специфікації) та додаткових угодах до цього Договору, які є його невідємною частиною (а. с. 9-12).

Відповідно до пункту 2.3 Договору підтвердженням належної якості товару, що поставляється, є сертифікат (та/або) паспорт якості з відповідною відміткою відділу технічного контролю (ВТК), виданий виробником товару, а також інші документи, передбачені чинним законодавством України, що підтверджують якість товару та його відповідність національним стандартам, технічним умовам та інших встановленим законодавством вимогам.

Згідно з пунктом 3.7 Договору у разі складання акту про невідповідну якість товару згідно з пунктом 6.3 цього Договору операція з поставки вважається нездійсненою і не підлягає відображенню в бухгалтерському обліку. Усі первинні документи (рахунок, видаткова накладна, податкова накладна), що були надані Постачальником разом з товаром, не приймаються до відображення в бухгалтерському обліку Покупцем та повертаються Постачальнику разом з неякісним товаром або листом на замовлення. Постачальник, у свою чергу, зобовязаний у триденний термін з моменту отримання повернутих первинних документів повернути Покупцеві довіреність, видану на отримання товару, який не був прийнятий через неналежну якість.

У випадку складання акту спільного приймання товару або його заміни датою поставки вважається дата складання акту спільного приймання товару або дата заміни.

Як передбачено у пункті 5.1 Договору ціна кожного найменування товару, його марки, виду, сорту, одиниці виміру, а також загальна вартість кожної партії товару на узгоджений обсяг та період поставки вказується в додатку (специфікації) та додаткових угодах до цього Договору.

Відповідно до пункту 5.6 Договору порядок оплати та форма розрахунків вказуються сторонами в додатках (специфікаціях) до цього Договору.

Згідно з пунктом 6.1 Договору право власності на товар, усі ризики його псування, пошкодження та знищення переходять від Постачальника Покупцю в момент передання товару на склад Покупця.

Приймання товару за кількістю здійснюється відповідно до Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю, затвердженої постановою Держарбітражу при Раді міністрів СРСР від 15.06.1965 № П-6 зі змінами та доповненнями (пункт 6.2 Договору).

Як передбачено у пункті 6.3 Договору, приймання товару за якістю здійснюється відповідно до Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю, затвердженої постановою Держарбітражу при Раді міністрів СРСР від 25.04.1966 № П-7 зі змінами та доповненнями.

У пункті 6.4 Договору сторони узгодили, що у разі виявлення Покупцем під час приймання невідповідності фактично поставленого товару кількості та/або якості та/або будь-яким іншим умовам Договору Покупець має право відмовитися від прийняття Товару та розірвати цей Договір в односторонньому порядку без відшкодування будь-яких збитків, матеріального і морального збитку Постачальнику, або діяти в такому порядку: Покупець письмово повідомляє Постачальника і вказує термін, в який повинен прибути представник Постачальника на територію Покупця. Постачальник або його представник за дорученням зобовязаний прибути не пізніше ніж у триденний термін після отримання виклику, не враховуючи час проїзду для посвідчення факту невідповідності товару умовам договору шляхом підписання відповідного акту, передбаченого вимогами Інструкції П-6, П-7. Постачальник зобовязаний не пізніше ніж на другий день після отримання виклику повідомити (телеграма/факсимільний зв'язок) Покупця про прибуття/неприбуття представника для участі у прийманні Товару за якістю. Представник Постачальника за дорученням зобовязаний мати при собі оригінал довіреності, що підтверджує його повноваження діяти від імені Постачальника.

Відповідно до пункту 6.5 Договору протягом трьох робочих днів з моменту прибуття Постачальника або його представника за довіреністю, Сторони складають та підписують відповідний акт. У разі невідповідності кількості, якості, асортименту та інших характеристик поставленого товару умовам Договору, Постачальник зобовязується своїми силами і за свій рахунок замінити неякісний товар, який не відповідає асортименту та іншим характеристикам товар на якісний і такий, що відповідає асортименту та іншим характеристикам, відремонтувати його або іншим способом усунути недоліки або ж додатково поставити відсутню кількість товару протягом двадцяти календарних днів з дати підписання акту. Транспортні витрати щодо заміни товару покладаються на Постачальника.

Згідно з пунктом 6.6 Договору у випадку, якщо Постачальник або не прибув, або прибув із порушенням встановленого пунктом 6.4 Договору строку, або відмовляється підписувати акт про невідповідність якості/кількості/асортименту та інших характеристик поставленого товару умовам цього Договору, або за наявності спірних питань між Сторонами про відповідність поставленого Товару умовам Договору, Покупець має право залучити для перевірки відповідності кількості/якості/асортименту/інших характеристик Товару представника незалежної організації (Торгово-промислової палати України або іншу організацію, узгоджену Сторонами). У цьому випадку висновок незалежної організації є підставою для виникнення у сторін прав і обовязків, передбачених цим Договором. Постачальник своїми силами і за свій рахунок зобовязується замінити неякісний або такий, що не відповідає асортименту та іншим характеристикам, товар на якісний, такий, що відповідає асортименту та іншим характеристикам, відремонтувати чи іншим способом усунути недоліки або ж додатково поставити товар протягом двадцяти календарних днів з дати висновку незалежної організації. У випадку якщо висновком незалежної організації був підтверджений факт невідповідності поставленого товару умовам Договору, усі витрати, повязані із залученням представника незалежної організації, виконаної ним роботи, несе Постачальник.

Також сторони уклали Додаткову угоду № 5 від 22.09.2015 до Договору, в якій визначили кількість, асортимент, вартість товару, порядок його поставки та оплати (а. с. 13). Так, ПП «Елін-2007» зобовязано поставити ПАТ «ЗФЗ» товар на загальну суму 246 890, 00 грн.; умови поставки: СРТ (Інкотермс-2010), м. Запоріжжя, вул. Діагональна, буд. 11; строк поставки: жовтень 2015 року; умови оплати: через 60 календарних днів за умови виконання Постачальником пунктів 3.4, 4.1.2 4.1.5 Договору.

Крім того, відповідно до пункту 4.2 Додаткової угоди у разі надходження неякісного, некомплектного товару або його нестачі, замовник (Покупець) має право: частково відмовитися від оплати рахунку на суму вартості нестачі товару або на суму забракованого товару згідно з приймально-здавальними документами; повністю відмовитися від оплати рахунку згідно з чинним законодавством.

На виконання умов Договору ПП «Елін-2007» поставило ПАТ «ЗФЗ» товар на загальну суму 29 840, 00 грн. за видатковою накладною № 255 від 13.10.2015 (а. с. 14)

Проте зазначена видаткова накладна не була підписана з боку Покупця через невідповідність товару вимогам технічних умов.

Співробітниками ПАТ «ЗФЗ» 13.10.2015 було складено ОСОБА_6 приймання міканітових виробів за якістю та комплектністю № 6821, в якому зазначено про невідповідність поставленого товару технічним умовам та, як наслідок, відмову в його прийнятті (а. с. 108).

ПАТ «ЗФЗ» 19.10.2015 звернулося до ПП «Елін-2007» з листом № 0029, в якому повідомлено про невідповідність якості поставленого товару технічним умовам, виявлену під час комісійного приймання товару за якістю і кількістю згідно з Інструкціями № П-6 і П-7 (а. с. 89).

У подальшому ПАТ «ЗФЗ» листом від 26.10.2015 № 0030 повідомило ПП «Елін-2007» про відсутність відповіді щодо комісійного прийняття товару та заплановане прийняття товару 28.10.2015 за участю представників Запорізької торгово-промислової палати (а. с. 117).

Листом від 09.11.2015 № 15-1109 ПП «Елін-2007» повідомило про готовність направити уповноваженого представника 10.11.2015 для проведення спільного комісійного приймання товару.

Після неодноразового уточнення дати здійснення сумісного приймання товару комісією представників ПАТ «ЗФЗ» та ПП «Елін-2007» 02.12.2015 було складено акт № 7166 приймання продукції за якістю та комплектністю щодо приймання спірного товару, в якому зазначено, що передані товарно-матеріальні цінності не відповідають вимогам технічних умов, вимогам ГОСТ, правилам експлуатації високовольтного обладнання тощо (а. с. 132). Представники Постачальника підписали вказаний акт із зауваженнями, оскільки не вважають виявлені відхилення від технічних умов достатніми для відмови прийняти поставлену продукцію.

Також експертом Запорізької торгово-промислової палати за участю представників ПАТ «ЗФЗ» 10.12.2015 за результатами дослідження поставленої продукції було складено ОСОБА_6 експертизи № О-1159 (а. с. 67-74), № О-1159/1 (а. с. 48-56), № О-1159/2 (а. с. 57-66) та № О-1159/3 (а. с. 46-47), в яких встановлено невідповідність відбірних зразків спірного товару технічним умовам.

ПАТ «ЗФЗ», керуючись умовам укладеного між сторонами Договору, звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення штрафу за поставку неякісної продукції за видатковою накладною № 255 від 13.10.2015 та пені й штрафу за порушення строків поставки за спірним Договором.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 05.04.2016 у справі № 904/11062/15, залишеним без змін постановами Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 25.05.2016 та Вищого господарського суду України від 01.08.2016, позовні вимоги ПАТ «ЗФЗ» задоволено частково та стягнуто з ПП «Елін-2007» пеню та штраф за порушення строків поставки за спірним Договором, а в частині позовних вимог про стягнення штрафу за поставку неякісної продукції відмовлено.

У подальшому, після спливу гарантійного строку спірної продукції, ПАТ «ЗФЗ» листом від 10.11.2016 № 27-2149 повідомило ПП «Елін-2007» про те, що поставлений товар 07.10.2016 відправлено на адресу Постачальника перевізником «Нова Пошта» (а. с. 91).

ПП «Елін-2007» у листі від 14.11.2016 № 16-1114 висловило свою позицію щодо дій ПАТ «ЗФЗ» та повідомило Покупця про те, що задля уникнення додаткових витрат та подальшої утилізації товару його було прийнято зі складу перевізника «Нова Пошта» на відповідальне зберігання (а. с. 87).

За таких обставин ПП «Елін-2007» звернулося до місцевого господарського суду з позовом до ПАТ «ЗФЗ» про стягнення вартості поставленого товару та пені, інфляційних втрат і 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов'язання.

Вивчивши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що рішення місцевого господарського суду є законним і обґрунтованим, а тому підлягає залишенню без змін, виходячи з такого.

Апеляційний господарський суд, оцінивши зміст спірного договору, дійшов висновку, що останній за своєю правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм глави 54 ЦК України та статей 264-271 ГК України.

Згідно зі статтею 265 ГК України за договором поставки одна сторона постачальник зобовязується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобовязується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог про стягнення основної заборгованості відповідач посилається на невідповідність поставленого товару технічним умовам.

У пункті 6.3 Договору сторони погодили, що приймання товару за якістю здійснюється відповідно до Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю, затвердженої постановою Держарбітражу при Раді міністрів СРСР від 25.04.1966 № П-7 зі змінами та доповненнями.

Відповідно до пункту 14 Інструкції П-7 приймання продукції за якістю і комплектності проводиться у точній відповідності зі стандартами, технічними умовами, Основними і Особливими умовами поставки, іншими обов'язковими для сторін правилами, а також за супровідними документами, що посвідчують якість та комплектність продукції, що поставляється (технічний паспорт, сертифікат, посвідчення про якість, рахунок-фактура, специфікація і т.п.). Відсутність зазначених супровідних документів або деяких з них не припиняє приймання продукції. У цьому випадку складається акт про фактичну якість і комплектність продукції, що надійшла і в акті вказується, які документи відсутні.

За змістом пункту 16 Інструкції П-7 у разі невідповідності продукції, що поставляється умовам пункту 14 цієї Інструкції одержувач призупиняє подальшу прийомку продукції і складає акт, в якому вказує кількість оглянутої продукції і характер виявлених при прийманні дефектів. При цьому одержувач зобов'язаний забезпечити зберігання зазначеної продукції в умовах, що запобігають погіршення її якості і змішання з іншою однорідною продукцією, а також викликати для участі в продовженні приймання продукції складання двостороннього акта представника іногороднього виготовлювача (відправника).

Повідомлення про виклик представника виготовлювача (відправника) повинно бути направлено (передано) йому по телеграфу (телефону) не пізніше 24 годин, а стосовно продукції, яка швидко псується негайно після виявлення невідповідності останньої, або ж тари чи упаковки, встановленим вимогам, якщо інші терміни не встановлені Основними й Особливими умовами поставки, іншими обовязковими для сторін правилами чи договором (пункт 18 Інструкції П-7).

Іногородній виробник (відправник) зобовязаний не пізніше ніж на наступний день після отримання виклику одержувача повідомити телеграмою або телефонограмою, чи буде направлений представник для участі в перевірці якості продукції. Неотримання відповіді на виклик в зазначений термін дає право отримувачу здійснити приймання продукції до спливу встановленого терміну явки представника виробника (відправника). Представник іногороднього виготовлювача (відправника) зобовязаний зявитися не пізніше ніж у триденний термін після отримання виклику, не враховуючи часу, необхідного для проїзду, якщо інший термін не передбачений в Основних і Особливих умовах поставки, інших обовязкових для сторін правилах або договорі.

Ураховуючи, що приймання товару за якістю було здійснено співробітниками відповідача 13.10.2015, про що складено акт № 6821 (а. с. 108), то повідомлення про виклик представника Постачальника повинно бути направлено не пізніше 14.10.2015.

Однак усупереч вимогам пункту 18 Інструкції П-7 виклик представника ПП «Елін-2007» відбувся 19.10.2015.

При цьому, незважаючи на неотримання Покупцем відповіді Постачальника на виклик представника позивача для комісійного приймання товару, ПАТ «ЗФЗ» не скористалось правом здійснити таке приймання до спливу строку прибуття представника ПП «Елін-2007».

Комісійне приймання товару відбулось лише 02.12.2015, про що складено ОСОБА_6 № 7166 від 02.12.2015, а ОСОБА_6 експертизи Запорізької торгово-промислової палати № О-1159, О-1159/1, О-1159/2 та О-1159/3 були складені лише 10.12.2015.

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що приймання товару, поставленого за видатковою накладною № 255 від 13.10.2015, здійснено з порушенням вимог чинного законодавства та умов Договору, а докази невідповідності поставленого товару технічним умовам не є належними у розумінні статті 34 ГПК України.

Статтями 526, 527 ЦК України передбачено, що боржник зобовязаний виконати свій обовязок та зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України та інших актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 692 ЦК України передбачено, що покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог щодо стягнення основного боргу в сумі 29 840, 00 грн.

Також позивачем на підставі частини другої статті 625 ЦК України заявлено до стягнення 3 % річних у розмірі 853, 51 грн. за період з 13.12.2015 по 24.11.2016.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши здійснений судом першої інстанції розрахунок відсотків річних, колегія суддів вважає його арифметично правильним, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3 % річних у розмірі 851, 30 грн.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати в сумі 2 748, 47 грн.

Колегія суддів, ураховуючи лист Верховного Суду України № 62-97 від 03.04.1997 та пункт 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» від 17.12.2013 № 14, перевіривши здійснений судом першої інстанції арифметичний розрахунок, погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати в сумі 2 748, 47 грн.

Позивачем на підставі пункту 10.6 Договору також нараховано пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожний день прострочення в сумі 3 131, 98 грн. за період з 23.12.2015 по 23.06.2016.

Стаття 216 ГК України передбачає відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами і договором.

Згідно з пунктом 1 статті 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відповідно до частини першої статті 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Частиною першою статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

За визначенням, наведеним у частині третій зазначеної статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Водночас у пункті 10.6 Договору сторони не узгодили конкретний розмір пені (відсоток, ставку), яка підлягає сплаті за порушення строків оплати товару, обмежившись посиланням на приписи чинного законодавства.

Згідно з пунктом 2.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» № 14 від 17.12.2013 якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обовязок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

Проте чинне законодавство не встановлює ставку пені за порушення умов договору поставки.

Як правильно зауважив суд першої інстанції, приписи статті 2 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» також не визначають розміру пені, а лише обмежують її розмір подвійною обліковою ставкою Національного банку України.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення пені.

Щодо інших доводів і заперечень, наведених в апеляційній скарзі, то колегія суддів до уваги їх не бере, оскільки вони не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні.

Ураховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга ПАТ «ЗФЗ» задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Запорізької області від 21.12.2016 у справі № 908/2831/16 підлягає залишенню без змін як законне та обґрунтоване з наведених вище підстав.

Відповідно до статті 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 102, 103, 105 ГПК України, Донецький апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів», м. Запоріжжя, на рішення Господарського суду Запорізької області від 21.12.2016 у справі № 908/2831/16 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 21.12.2016 у справі № 908/2831/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.А. Скакун

Судді: О.О. Радіонова

ОСОБА_3