РІШЕННЯ

21 лютого 2017 року Справа № 913/17/17

Провадження №5/913/17/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Спецрембудсервіс, м. Луганськ

до відповідача ОСОБА_1 міського комунального підприємства Теплокомуненерго, м. Луганськ

про стягнення 89281 грн. 40 коп.

Господарський суд Луганської області у складі судді Віннікова С.В.

Секретар судового засідання Рвачов О.О.

У засіданні брали участь:

від позивача представник не прибув;

від відповідача представник не прибув.

в с т а н о в и в:

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 3% річних в сумі 16732 грн. 00 коп. та інфляційних втрат в сумі 72549 грн. 40 коп. у звязку з невиконанням за договором купівлі-продажу від 04.09.2004 б/н.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує несвоєчасними розрахунками відповідача за договором купівлі-продажу від 04.09.2004 б/н, у звязку з чим на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України нараховані інфляційні втрати та три проценти річних після прийняття 10.09.2007 рішення у справі № 7/629 господарським судом Луганської області.

Представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач витребувані судом документи не представив, правом на участь свого представника у судовому засіданні не скористався, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Явка учасників процесу в судове засідання не визнавалася обовязковою.

При цьому, відповідач не заявив клопотання про відкладення розгляду справи з наведенням відповідного обґрунтування необхідності такого відкладення та доданням доказів поважності неприбуття у дане судове засідання.

Інформаційним листом Вищого господарського суду України від 05.06.2014 № 01-06/745/2014 "Про деякі питання практики застосування у судовій практиці Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" розяснено, що учасник судового процесу, який знаходиться на тимчасово окупованій території України, вважатиметься належним чином повідомленим про час і місце засідання господарського суду за умов, зазначених у підпунктах 1-4 пункту 6 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.09.2014 № 01-06/1290/14 "Про Закон України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції" (у редакції Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 01.12.2014 № 01-06/2052/14). Так, учасник судового процесу, який знаходиться на території проведення АТО, вважатиметься належним чином повідомленим про час і місце засідання господарського суду за таких умов:

1) Якщо відповідну ухвалу господарським судом надіслано поштою за місцезнаходженням учасника судового процесу, зазначеним в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. При цьому слід мати на увазі, що згідно із статтею 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, вони вважаються достовірними, доки до них не внесено відповідних змін.

2) У разі коли учасник судового процесу не значиться у згаданому реєстрі, - якщо названу ухвалу господарським судом надіслано поштою за адресою, яку зазначено в заяві (скарзі), або за місцем проживання фізичної особи, або за місцезнаходженням відокремленого підрозділу юридичної особи (коли заяву повязано з його діяльністю).

3) Якщо у господарського суду наявні достовірні (тобто документально підтверджені підприємством звязку) відомості про неможливість здійснення поштових відправлень до певних населених пунктів чи місцевостей, то суд не вчиняє дій, зазначених у підпунктах 1 і 2 цього пункту. У такому разі, а також у випадках, коли поштові відправлення учасникам судового процесу все ж було надіслано, але їх повернуто підприємством звязку через неможливість вручення, суд здійснює відповідне повідомлення шляхом надсилання телеграми, телефонограми, з використанням факсимільного зв'язку чи електронною поштою або з використанням інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення. У такому разі на примірнику переданого тексту, що залишається у матеріалах справи, зазначаються дата і година його передачі і прізвища та ініціали осіб, які передали і прийняли текст. У матеріалах справи мають міститися документи, що підтверджують отримання учасником судового процесу повідомлення (завірений судом витяг з журналу реєстрації телефонограм, журналу реєстрації електронних поштових відправлень тощо).

4) За неможливості здійснити повідомлення учасника судового процесу і в такий спосіб - інформація про час і місце судового засідання розміщується на сторінці відповідного суду (у розділі "Новини та події суду") офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/). У такому разі на роздрукованій сторінці з мережі Інтернет, на якій розміщено інформацію про час та місце засідання господарського суду, зазначаються дата розміщення інформації, прізвище та ініціали судді, у провадженні якого знаходиться відповідна справа, а також вчиняється його підпис.

Так, відповідно до витягу з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцем реєстрації відповідача є 91005, м. Луганськ, вул. Куракіна, 23А.

Листом від 16.03.2015 №511-30-100 УДППЗ Укрпошта повідомляє, що відповідно до Указу Президента України від 14.11.2014 № 875/2014 Про рішення ради національної безпеки і оборони України від 04.11.2014 Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях та розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення (зі змінами), органи поштового зв'язку тимчасово не здійснюють пересилання поштових відправлень до вказаного населеного пункту.

Оскільки відповідач у справі знаходиться на території проведення АТО інформація про час і місце судового засідання також була повідомлена відповідачу шляхом направлення копії ухвал суду на електронну скриньку, адреса якої розміщена на офіційному веб-сайті відповідач, а саме: , про що свідчать роздруківки з електронної скриньки суду.

Таким чином, судом вжито відповідні заходи щодо повідомлення учасника судового процесу, який знаходиться на тимчасово окупованій території, тому у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування прийнятого судового рішення з посиланням на пункт 2 частини третьої статті 104 або пункт 2 частини другої статті 111-10 ГПК (аналогічна позиція викладена у Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.09.2014 № 01-06/1290/14).

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

Рішенням господарського суду Луганської області від 10.09.2007 у справі № 7/692, яке набрало законної сили, встановлено факт укладення Договору від 04.09.2004 (далі Договір) між позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Спецрембудсервіс" (Продавець) та відповідачем - ОСОБА_1 міським комунальним підприємством "Теплокомуненерго" (Покупець), за умовами якого Продавець зобовязується передати у власність Покупцю товар, а Покупець зобовязується прийняти товар згідно накладних та оплатити його на умовах даного Договору (п. 1.1 Договору).

Згідно п. 3.1. Договору оплата товару здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника згідно виставленого рахунка на суму, що не перевищує зазначену у специфікації.

Оплата за цим Договором здійснюється наступним чином: передплата 30%, решта 70% - протягом 3-х місяців з моменту постачання продукції (п. .3.2. Договору).

На виконання вказаного договору позивач передав відповідачу продукцію за відповідною накладною № 68 від 18.10.04 (а.с.9).

Рішенням господарського суду Луганської області від 10.09.2007 у справі № 7/692, яке набрало законної сили, позов задоволено повністю та з відповідача на користь позивача було стягнуто борг у сумі 71200 грн. 00 коп. та судові витрати.

Рішенням господарського суду Луганської області від 13.12.2007 у справі № 7/693, яке набрало законної сили, позов задоволено частково та з відповідача на користь позивача було стягнуто 3% річних у сумі 6363 грн. 94 коп., інфляційні нарахування у сумі 23280 грн. 88 коп. та судові витрати.

Рішенням господарського суду Луганської області від 11.03.2009 у справі № 9/40, яке набрало законної сили, позов задоволено та з відповідача на користь позивача було стягнуто 3% річних у сумі 2848 грн. 00 коп. за період з 01.10.2007 по 31.01.2009, інфляційні нарахування у сумі 25016 грн. 83 коп. за період з жовтня 2007 року по січень 2009 року та судові витрати.

Внаслідок неналежного виконання відповідачем зобовязань по договору за ним утворився борг, який на день вирішення спору в суді не сплачено.

За таких обставин, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи позивача та надані ним докази, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Аналогічна за змістом норма міститься у п.1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Згідно п.2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно із ч. 2 сказаної статті боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором.

Факт невиконання зобовязань щодо оплати відповідачем отриманого товару за договором купівлі-продажу від 04.09.2004 б/н згідно із накладною від 18.10.2004 № 68 в повному обсязі встановлено судом при розгляді справи № 7/629.

Відповідно до ст. 35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Норми статті 124 Конституції України визначають обовязковість виконання усіма субєктами прав судових рішень у справі № 7/629. Згідно преамбули та статті 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою № 48553/99 Совтрансавто-Холдінг проти України, а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 у справі за заявою № 28342/95 Брумареску проти Румунії встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

В силу частини 3 статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини згадані судові рішення та зміст самої Конвенції про захист прав та свобод людини є приоритетним джерелом права для національного суду.

Згідно ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

У цій справі відповідачем доводи позивача не спростовано, належних доказів виконання грошових зобовязань у повному обсязі, на підставі яких заявлено позовні вимоги, не надано.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

При цьому зазначена норма не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов'язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу.

Чинне законодавство не пов'язує припинення зобов'язання з винесенням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов'язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків (Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного суду України від 20.12.2010 № №3-57гс10, від 20.01.2011 № 10/25 та від 16.05.2011.№32/242-32/243-32/244-32/245, від 12.09.2011 № 6/433-42/183).

Так, позивачем заявлені вимоги по стягненню 3% річних за розрахунковий період з 01.02.2009 по 30.11.2016 в сумі 16732 грн. 00 коп. та інфляційних втрат за розрахунковий період з лютого 2009 року по листопад 2016 року (включно) в сумі 72549 грн. 40 коп.

При цьому, рішенням господарського суду Луганської області від 11.03.2009 у справі № 9/40 з відповідача стягнуто 3% річних у сумі 2848 грн. 00 коп. за період з 01.10.2007 по 31.01.2009, інфляційні нарахування у сумі 25016 грн. 83 коп. за період з жовтня 2007 року по січень 2009 року.

Так, перевіривши розрахунок 3% річних, суд дійшов до висновку про задоволення вимоги про стягнення 3% річних частково в сумі 16725 грн. 67 коп. за період з 01.02.2009 по 30.11.2016 (включно), оскільки позивачем в розрахунку за 2012 рік та 2016 рік було застосовано 365 днів заміст 366 днів у році.

Щодо вимоги про стягнення інфляційних втрат за період з лютого 2009 року по листопад 2016 року (включно) суд зазначає наступне.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат, суд дійшов до висновку про задоволення вказаної вимоги у повному обсязі в сумі 72549 грн. 40 коп. з огляду на те, що обґрунтований розмір інфляційних втрат складає 105971 грн. 76 коп., що є більшим, ніж заявлено позивачем до стягнення.

Таким чином, позов підлягає задоволенню частково. З відповідача підлягають стягненню інфляційні втрати у сумі 72549 грн. 40 коп. та 3% річних у сумі 16725 грн. 67 коп. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити за необґрунтованістю.

Відповідно до приписів ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір слід покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У судовому засіданні 21.02.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Керуючись ст. ст. 43, 33, 34, 44, 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Спецрембудсервіс до ОСОБА_1 міського комунального підприємства Теплокомуненерго про стягнення 89281 грн. 40 коп. задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 міського комунального підприємства "Теплокомуненерго", 91055, м. Луганськ, вул. Куракіна, 23а, , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецрембудсервіс", 91000, м. Луганськ, кв. Южний, 3а/70, , 3% річних у сумі 16725 грн. 67 коп., інфляційні нарахування у сумі 72549 грн. 40 коп., судовий збір у сумі 1377 грн. 90 коп. Видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено та підписано - 24.02.2017.

Суддя С.В.Вінніков