ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

15.02.2017 Справа № 905/1775/15

Господарський суд Донецької області у складі судді Сажневої М.В., розглянувши матеріали скарги Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на дії державного виконавця, поданої до суду 31.01.2017, у справі №905/1775/15

за позовомПублічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку»
до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»
простягнення заборгованості за кредитним договором №ККPOSKD.991040.033 від 07.11.2013 у розмірі 7684903,63 доларів США
за участю представників:

від позивача (стягувача) не зявились
від відповідача (скаржника) ОСОБА_1 - представник за довіреністю
від державної виконавчої служби ОСОБА_2 - представник за довіреністю
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Рішенням господарського суду Донецької області від 19.10.2015 у справі №905/1775/15 позов Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» задоволено частково, стягнуто з Державного підприємства «Донецька залізниця» на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» заборгованість за кредитним договором №ККPOSKD.991040.033 від 07.11.2013, що складається із заборгованості за кредитом в сумі 6960965,85 доларів США, поточної заборгованості по сплаті відсотків в сумі 54066,68 доларів США, простроченої заборгованості по сплаті відсотків в сумі 546674,21 доларів США. Стягнуто з Державного підприємства «Донецька залізниця» на користь державного бюджету України судовий збір в сумі 71909,32 грн.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 26.01.2016 рішення господарського суду Донецької області від 19.10.2015 у справі № 905/1775/15 залишено без змін.

22.02.2016 на виконання вказаного рішення господарським судом Донецької області видано відповідні накази.

Постановою Вищого господарського суду України від 30.03.2016 постанову Донецького апеляційного господарського суду від 26.01.2016 у справі №905/1775/15 залишено без змін.

12.04.2016 до суду від Державного підприємства «Донецька залізниця» надійшла заява про заміну відповідача (боржника) його правонаступником, а саме: заміну Державного підприємства «Донецька залізниця» на Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця».

Ухвалою господарського суду Донецької області від 10.08.2016 замінено відповідача (боржника) у справі №905/1775/16 - Державне підприємство «Донецька залізниця» на його правонаступника - Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця».

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 08.11.2016 ухвалу господарського суду Донецької області від 10.08.2016 у справі № 905/1775/15 скасовано.

Постановою Вищого господарського суду України від 11.01.2017 постанову Донецького апеляційного господарського суду від 08.11.2016 у справі №905/1775/15 скасовано, а ухвалу господарського суду Донецької області від 10.08.2016 залишено в силі.

31.01.2017 до суду від Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» надійшла скарга на дії державного виконавця, в якій скаржник просить суд, визнати незаконними дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, зобовязати державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України повернути судовий наказ №905/1775/15 стягувачу та зупинити проведення виконавчих дій за судовим наказом №905/1775/15 до закінчення розгляду даної скарги.

Оскільки у поданій скарзі Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» не зазначає які саме дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України скаржник просить визнати незаконними та коли йому стало відомо про вказані дії, у звязку з необхідністю зясування питання, чи було дотримано скаржником термін звернення зі скаргою, встановлений статтею 121-2 Господарського процесуального кодексу України, ухвалою господарського суду Донецької області від 03.02.2017 призначено судове засідання для вирішення питання про прийняття скарги на 15.02.2017 та витребувано від скаржника відповідні письмові документально підтверджені пояснення.

Представники позивача (стягувача) в судове засідання, призначене на 15.02.2017, не зявились.

07.02.2017 до суду від Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» надійшли письмові пояснення, в яких позивач повідомляє, що відповідач (боржник) виконав перед позивачем (стягувачем) всі зобовязання за виконавчим провадженням №51241983, порушеним ВПР ДДВС МЮУ, з виконання наказу суду №905/1775/15 від 22.02.2016. У звязку з викладеним, у позивача на даний час, відсутні вимоги до відповідача в зазначеному виконавчому проваджені.

У поданій 31.01.2017 скарзі скаржник зазначає, що 30.09.2016 на адресу скаржника надійшла постанова державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 26.08.2016 ВП №51241983 про заміну боржника ДП «Донецька залізниця» на правонаступника ПАТ «Укрзалізниця». Підставою для такої заміни зазначено ухвалу господарського суду Донецької області від 10.08.2016 по справі №905/1775/15.

01.09.2016 на адресу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України було подано заяву про перевірку виконавчого провадження та скасування постанови від 26.08.2016, у звязку з ненабранням чинності ухвали від 10.08.2016 по справі №905/1775/15. Відповідь до теперішнього часу не отримано скаржником.

12.09.2016 на адресу скаржника надійшла постанова державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 02.09.2016 ВП 251241983 про стягнення з відповідача виконавчого збору в сумі 456170,67 доларів США.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 18.11.2016 по справі №905/1775/15 було скасовано ухвалу господарського суду Донецької області від 10.08.2016 по справі №905/1775/15.

Скаржник зазначає, що всупереч вимогам чинного законодавства державним виконавцем проводяться виконавчі дії хоча він повинен повернути судовий наказ стягувачу.

Відповідно до ч. 1 ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України скарга на рішення, дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців щодо виконання судових рішень господарських судів може бути подана стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів, крім рішень виконавця про відкладення проведення виконавчих дій, які можуть бути оскаржені протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів.

Скаржником пропущено десятиденний строк, встановлений ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України, на оскарження постанов державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 26.08.2016 ВП №51241983 про заміну боржника ДП «Донецька залізниця» на правонаступника ПАТ «Укрзалізниця» та від 02.09.2016 ВП 251241983 про стягнення з відповідача виконавчого збору в сумі 456170,67 доларів США, на які міститься посилання у поданій 31.01.2017 скарзі.

Проте, суд відзначає, що 14.09.2016 Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» було подано скаргу на дії державного виконавця, в якій скаржник просить суд, визнати незаконними вищезазначені постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 26.08.2016 та від 02.09.2016 у виконавчому проваджені ВП№51241983 та скасувати вказані постанови державного виконавця.

Ухвалою суду від 15.02.2017 поновлено Публічному акціонерному товариству «Українська залізниця» пропущений процесуальний строк для звернення зі скаргою на дії державного виконавця про визнання незаконними та скасування постанов державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 26.08.2016 та від 02.09.2016 у виконавчому проваджені ВП№51241983 та призначено судове засідання з розгляду вказаної скарги на дії державного виконавця на 06.03.2017.

Крім того, постановою Вищого господарського суду України від 11.01.2017 постанову Донецького апеляційного господарського суду від 08.11.2016 у справі №905/1775/15, на яку міститься посилання у поданій 31.01.2017 скарзі, скасовано, а ухвалу господарського суду Донецької області від 10.08.2016 залишено в силі.

Як зазначено у п. 9.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» скарга має відповідати загальним вимогам щодо змісту та форми позовної заяви, передбаченим статтею 54 ГПК, з доданням до неї документів, зазначених у пунктах 2, 4 частини першої цієї статті і за необхідності - зазначених у частинах другій і третій статті 57 названого Кодексу, а також містити відомості, перелічені в пунктах 3 - 5 частини сьомої статті 82 Закону України «Про виконавче провадження».

У вирішенні питань, які виникають у розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб Державної виконавчої служби, до заяв учасників виконавчого провадження (заявників) мають застосовуватися положення ГПК, якими врегульовано аналогічні питання, зокрема, статей 2, 18, 21, 22, 26, 29, 31, 41, 42, 62, пунктів 1 - 3, 5, 6, 9 частини першої статті 63, статті 64, розділів XI, XII, XII-1 ГПК тощо.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 54 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; законодавство, на підставі якого подається позов.

Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини (п. 3 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України).

У поданій скарзі Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» не зазначає які саме дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України скаржник просить визнати незаконними та коли йому стало відомо про вказані дії, не надано жодних доказів в обґрунтування оскаржуваної дії/бездіяльності державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 03.02.2017 скаржника було зобовязано надати суду письмові пояснення, в яких зазначити, які саме дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України скаржник просить визнати незаконними та коли скаржнику стало відомо про вказані дії.

Скаржником вказаних вимог ухвали суду не виконано, витребуваних доказів суду не надано.

В судовому засіданні 15.02.2017 представник скаржника жодних пояснень щодо вказаної скарги не надав.

Відповідно до п. 9.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» встановлений у частині першій статті 121-2 ГПК десятиденний строк для подання скарги є процесуальним і тому відповідно до вимог статті 53 ГПК може бути відновлений за наявності поважних причин його пропуску та на підставі заяви скаржника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в останній у вигляді клопотання. Скарга, пропущений строк подання якої не відновлений, залишається без розгляду, про що з посиланням на статті 53 і 121-2 ГПК судом без виклику сторін виноситься ухвала. Якщо ж скаргу було подано з пропуском згаданого строку без заяви про його відновлення, суд без виклику сторін виносить ухвалу про залишення скарги без розгляду, що не перешкоджає повторному поданню скарги із заявою про відновлення строку такого подання. Згідно зі ст. 53 Господарського процесуального кодексу України, за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідних заяви чи клопотання про поновлення пропущеного строку для звернення зі скаргою, поданою 31.01.2017, скаржником не подано.

З урахуванням викладеного, оскільки Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» у поданій до суду 31.01.2017 скарзі не визначено які саме дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України необхідно визнати незаконними та коли йому стало відомо про вказані дії, не надано жодних доказів на підтвердження оскаржуваної дії/бездіяльності державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, скарга №2022/27 від 20.01.2017 Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України підлягає залишенню без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 53, 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу №2022/27 від 20.01.2017 Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, подану до суду 31.01.2017, залишити без розгляду.

Суддя М.В. Сажнева