РІШЕННЯ

22 лютого 2017 року Справа № 913/132/17

Провадження № 9/913/132/17

за позовом Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Дніпро

до Приватного акціонерного товариства «Краснодонвугілля», м. Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 27495 грн. 00 коп.

суддя Ворожцов А.Г.,

секретар судового засідання Богуславська Є.В.,

у засіданні брали участь:

від позивача - ОСОБА_1, довіреність № 2039 від 25.10.2016,

від відповідача - ОСОБА_2, довіреність № 32 від 20.05.2016,

в с т а н о в и в:

суть спору: позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача штраф у розмірі 27495,00 грн. за неправильно зазначену у залізничній накладній масу вантажу.

У судове засідання прибули повноважні представники сторін у справі.

Відповідачем, ПАТ "Краснодонвугілля", письмовим відзивом № 12/46 від 17.02.2017 позовні вимоги фактично визнані, обґрунтовуючи невідповідність зазначеної маси вантажу даним, отриманим під час його контрольного зважування тим, що у спірних відносинах позивач не врахував наявність позначки про 12% вологості концентрату.

Крім того, з посиланням на важке матеріальне становище підприємства, відповідачем заявлене клопотання про зменшення розміру штрафу у пять разів, на підставі приписів ст. 83 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши доводи представника позивача, приймаючи позицію відповідача щодо спірних відносин, суд встановив такі фактичні обставини.

У вересні 2016 року за залізничною накладною № 50760602 (а.с. 8) зі станції Краснодон Донецької залізниці на станцію Правда Придніпровської залізниці у залізничному вагоні № 53503249 відправником (відповідачем у справі) був відправлений вантаж "концентрат вугільний".

Під час прибуття вагонів на станцію Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці залізницею було проведено перевірку маси вантажу якою встановлено, що маса вантажу у зазначеному вагоні не відповідає масі, вказаній відправником у накладній.

Відповідно до ст. 129 Статуту залізниць України та п. 4 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334 залізницею складено комерційний акт РА № 015722/462/79 від 16.09.2016 (а.с. 9).

В комерційному акті від 16.09.2016 зазначено, що вагон № 53503249 вантажопідйомністю 69 тон було зважено на вагонних вагах, які були повірені 15.01.2016, виявлено, що згідно з перевізними документами тара 22000 кг, маса нетто 69000 кг, фактично маса брутто склала 83400 кг, маса нетто 61200 кг, що є меншим на 7800 кг, ніж зазначено у перевізних документах,

При цьому завантаження вантажу вище бортів на 10-15 см, вантаж маркований катком, що відповідає перевізному документу, маркування не порушене, виїмок та поглиблень немає. У технічному відношенні вагон є справним, двері та люки зачинені, течії вантажу немає.

Матеріали справи містять копію Технічного паспорту вагонних ваг № 14 (а.с. 11-12), на яких здійснювалось зважування спірного вантажу, згідно з яким ваги були повірені 15.01.2016, що в межах необхідного інтервалу.

Враховуючи різницю між масою вантажу, що вказана відправником у залізничній накладній (перевізному документі), та виявленою і засвідченою комерційним актом масою вантажу, позивач на підставі ст. 122 Статуту залізниць України вбачає підстави для стягнення з відповідача штрафу за невірно зазначену у перевізному документі масу вантажу у пятикратному розмірі провізної плати за всю відстань перевезення, розмір якого становить 5499,00 грн.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Доказів повної або часткової сплати штрафу відповідачем під час судового розгляду справи надано не було.

Відповідачем позовні вимоги фактично визнані та заявлено клопотання про зменшення заявленого до стягнення розміру штрафу у пять разів.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність часткового задоволення позову з таких підстав.

Згідно ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

У відповідності з приписами ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Спір виник через порушення відповідачем нормативних актів, що регулюють порядок і умови перевезення вантажів залізничним транспортом.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України, які кореспондуються з положеннями ч. 2 ст. 908, ст. 920 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність субєктів господарювання за цими перевезеннями визначається транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобовязань.

Відповідно до ст. 6 Статуту залізниць України, затвердженого постановою КМУ від 06.04.98 № 457, з подальшими змінами, накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обовязковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем (ст. 23 Статуту залізниць України).

Під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником (ст. 37 Статуту залізниць України).

Маса вантажу вважається правильною, якщо різниця у масі, визначена на станції відправлення, порівняно з масою, що виявилася на станції призначення, не перевищує: у разі недостачі - норми природної втрати маси вантажу і граничного розходження визначення маси нетто; у разі надлишку - граничного розходження визначення маси нетто (ч. 4 ст. 52 Статуту залізниць України).

В результаті переважування вантажу залізницею перевірена маса вантажу, що перевозився за залізничною накладною № 50760602 у спірному вагоні, відправником якого є відповідач, та виявлена невідповідність маси вантажу, зазначеної в перевізному документі, фактичній масі вантажу.

Відповідно до ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення обставин, зокрема, невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах. Залізниця зобовязана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу.

За обставинами виявленої у спірних відносинах невідповідності маси вантажу, зазначеної у перевізному документі, фактичній масі вантажу на станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці складено комерційний акт від 16.09.2016.

Відповідно до ст. 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Пунктом 5.5. Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Мінтранспорту України від 21.11.2000 № 644 (у редакції наказу Мінінфраструктури України від 08.06.11 № 138, зареєстр. в Мінюсті України 24.06.2011 за № 765/19503), передбачено, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача, з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Відповідно до ст. 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у накладній, у тому числі, масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту.

Статтею 118 Статуту залізниць України встановлено, що штраф стягується у розмірі пятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Позивач здійснив розрахунок провізної плати за вагон відповідно до накладної № 50760602 на підставі Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом в межах України та пов'язані з ними послуги та коефіцієнтів, що застосовуються до цього Збірника (таб. 1 п. 4, Р. 2 (стор. 181) наступним чином:

- для вантажів, що перевозяться на відстань 503 км із масою 70000 кг застосовується ставка 4263,

- коефіцієнт для вантажів з кодом вантажу згідно з Єдиною тарифно-статистичною номенклатурою вантажів складає 1,290,

- провізна плата дорівнює 5499,00 грн.

- пятикратний розмір провізної плати складає 5499,00 грн. х 5 = 27495,00 грн.

Щодо заяви відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій.

Доводи у цьому клопотанні зводяться до того, що відповідачем не завдано позивачу збитків, а тому відсутні негативні наслідки від порушення зобов'язання.

Крім того, стягнення з відповідача санкцій у повному обсязі шкідливо вплине на фінансовий стан підприємства та може призвести до зупинки господарської діяльності, оскільки після вимушеного перенесення господарської діяльності з м. Луганська на територію, підконтрольну українській владі, відповідачем були понесені значні витрати, внаслідок чого підприємство знаходиться у скрутному економічному стані.

Відповідно до ст.ст. 230, 233 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання; у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Виходячи з системного аналізу вищевказаних норм законодавства зменшенню підлягають штрафні санкції, встановлені як за згодою сторін, так і законом.

Згідно з ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п. 3 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання.

Застосування положень п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України та встановлення, при цьому, розміру зменшення є правом суду, та застосовується ним виходячи з обставин справи та внутрішнього переконання суду щодо встановлення достатнього розміру неустойки, що підлягає стягненню.

Вирішуючи питання щодо поданого відповідачем клопотання суд виходить у т.ч. з об'єктивної оцінки, чи є випадок винятковим, враховуючи інтереси сторін та обставини, які заслуговують на увагу.

Так, вказана процесуальна норма разом з нормою ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України застосовуються на розсуд суду першої інстанції, який розглядає спір.

Викладене щодо можливості зменшення судом на підставі ст. 233 Господарського кодексу України та п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України штрафу, передбаченого ст. 122 Статуту залізниць України, відповідає правовій позиції Вищого господарського суду України, наведеній у постановах від 06.03.2008 по справі №13/544, від 31.07.2008 по справі № 17/23, від 13.03.2008 по справі № 1/594, тощо.

За таких обставин, приймаючи до уваги ступінь виконання зобовязання відповідачем, його майновий стан, відсутність завдання зазначеним правопорушенням позивачу збитків та настання негативних наслідків.

Суд не приймає до уваги наданий відповідачем сертифікат ТПП від 01.09.2014 № 2758, яким засвідчений факт настання для відповідача обставин непереборної сили з 01.08.2014 щодо справляння та сплати податків та обовязкових платежів, оскільки цим сертифікатом не встановлено звязок між форс-мажорними обставинами та обовязком відповідача вірно зазначити масу вантажу у перевізних документах, тому суд реалізує своє право на зменшення розміру штрафних санкцій, застосованих позивачем відповідно до ст. 118, 122 Статуту залізниць України, до розміру двох провізних плат 10998,00 грн.

З урахуванням викладеного вище позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та її обставинами, а тому підлягають задоволенню частково, з віднесенням на відповідача витрат зі сплати судового збору у справі згідно зі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з відповідача, Приватного акціонерного товариства "Краснодонвугілля", 93404, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Енергетиків, буд. 54, код 32363486, на користь позивача, Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", 03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, код 40075815, в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця", 49602, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 108, код 40081237, штраф за неправильно зазначену масу вантажу в розмірі 10998,00 грн., а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 1600,00 грн., видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

3. В решті позову відмовити.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 22.02.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання, якщо не було подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено і підписано - 24.02.2017.

Суддя А.Г. Ворожцов