РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2017Справа №910/22464/16

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "АКСЕПТ-БУД"
до Публічного акціонерного товариства "Київенерго"
прозобов'язання вчинити дії
та за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АКСЕПТ-БУД"

про визнання договору припиненим в частині

Суддя Ярмак О.М.

За участю представників:

від позивачаХіміч Б.С. (представник за довіреністю)
від відповідачаЖовтун О.В. (представник за довіреністю)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "АКСЕПТ-БУД" (далі - ТОВ "АКСЕПТ-БУД") до Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (далі - ПАТ "Київенерго") про зобов'язання припинити дії, які порушують право, виконати обов'язок в натурі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.12.2016 було порушено провадження у справі № 910/22464/16, призначено до розгляду на 24.01.2017.

Ухвалою від 19.12.2016 судом задоволено заяву позивача про забезпечення позову.

12.01.2017, 19.01.2017, 24.01.2017 позивачем подавалися до суду додаткові документи та клопотання.

В судовому засіданні 24.01.2017 судом оголошено перерву до 26.01.2017.

В судовому засіданні 26.01.2017 представник відповідача підтримав заяву про зміну підстав позову, подану 19.01.2017, вказана заява прийнята судом до розгляду.

23.01.2017 відповідачем подано зустрічну позовну заяву з вимогою визнати договір про постачання електричної енергії № 73404 від 22.05.2013 укладений з ТОВ "АКСЕПТ-БУД" в частині постачання електричної енергії припиненим.

Ухвалою суду від 26.01.2017 зустрічну позовну заяву прийнято до розгляду, розгляд справи відкладено на 07.02.2017.

03.02.3017 відповідачем подані додаткові пояснення з урахуванням заяви про зміну підстав позову.

07.02.2017 в судовому засіданні оголошено перерву до 14.02.2017 на підставі ст. 77 ГПК України.

08.02.2017 відповідачем поданий відзив на зустрічну позовну заяву.

В позовній заяві про зобов'язання припинити дії, які порушують право, виконати обов'язок в натурі, позивач - ТОВ "АКСЕПТ-БУД" просить: 1) зобов'язати ПАТ «Київенерго» припинити дії по односторонній відмові від виконання умов договору про постачання електричної енергії № 73404, укладеного між ПАТ «Київенерго» та ТОВ «АКСЕПТ-БУД» від 22.05.2013; 2) зобов'язати ПАТ «Київенерго» виконати зобов'язання за договором про постачання електричної енергії № 73404 від 22.05.2013, укладеним між ПАТ «Київенерго» та ТОВ «АКСЕПТ-БУД», в частині постачання електричної енергії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в грудні 2016 року відповідач повідомив позивача про припинення в односторонньому порядку договору про постачання електричної енергії № 73404 від 22.05.2013 та про припинення електропостачання за договором 31.12.2016, натомість позивач вважає, що укладений між сторонами договір про постачання електричної енергії № 73404 від 22.05.2013 є продовженим, оскільки не був припинений у встановленому договором та законодавством порядку, проте, постачальник відмовляється від виконання своїх договірних зобов'язань.

Відповідач заперечує позовні вимоги з підстав їх необґрунтованості у зв'язку з припиненням дії договору про постачання електричної енергії № 73404 від 22.05.2013, що відбулася за заявою відповідача в порядку п. 9.4 договору.

В свою чергу відповідачем було подано до суду зустрічну позовну заяву про визнання договору про постачання електричної енергії № 73404 від 22.05.2013 з ТОВ "АКСЕПТ-БУД" в частині постачання електричної енергії припиненим з підстав реалізації ПАТ «Київенерго» свого права на припинення договірних відносин, про що було повідомлено споживача за місяць до закінчення дії договору листом від 15.11.2016.

В судовому засіданні 14.02.2017 представник позивача обґрунтував та підтримав позовні вимоги, заперечивши проти задоволення зустрічних позовних вимог, підстави чого наведені у відзиві на зустрічну позовну заяву, подану 08.02.2017.

Представник відповідача проти задоволення первісного позову заперечив, натомість підтримав свої вимоги за зустрічним позовом.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

22.05.2013 між Публічним акціонерним товариством "Київенерго" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "АКСЕПТ-БУД" (споживач) укладено договір про постачання електричної енергії № 73404 (далі - Договір), за умовами якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача за об'єктами споживача згідно з умовами цього Договору та Додатків до Договору, що є його невід'ємною частиною, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору та Додатків до Договору, що є його невід'ємною частиною. Точка продажу електричної енергії: на межі балансової належності електроустановок споживача. Приєднана та дозволена потужність у точці підключення визначена в додатку «Перелік об'єктів споживача». ( п.1 Договору).

Пунктом 2.1 Договору сторони передбачили, що під час виконання умов цього договору, а також при вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов'язуються керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією (ПКЕЕ).

Відповідно до п. 9.4 Договору, цей договір набирає чинності з дня його підписання та укладається на строк до 31.12.2013. Договір вважається продовженим на наступний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною із Сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. Договір може бути розірвано і в інший термін за ініціативою будь-якої сторони у порядку визначеному законодавством України.

Сторони зобов'язуються письмово повідомляти про зміну поштових чи банківських реквізитів не пізніше ніж через 10 днів після настання таких змін. Таке повідомлення, підписане уповноваженою особою, стає частиною цього договору з моменту отримання його іншою стороною.

У разі необхідності внесення змін та доповнень до цього договору кожна із сторін має право звернутися до іншої з відповідною пропозицією. Якщо ці пропозиції викликані прийняттям нормативно - правових актів, які змінюють умови цього договору, сторони зобов'язуються до внесення відповідних змін до договору керуватися вимогами цих нормативних документів (9.4. договору).

Спір у справі виник у зв'язку з протилежними позиціями сторін стосовно дії Договору та відповідно наявності у відповідача подальших зобов'язань з поставки електричної енергії позивачу.

За твердженням позивача, 05.12.2016 ним було отримано факсограмою лист від 15.11.2016 № 35/КД/31/5903 про припинення дії Договору від відповідача в особі начальника відділу врегулювання договірних відносин ОСОБА_3, за змістом якого лист є офіційним попередженням про припинення дії договору з 31.12.2016 та не продовженням його на 2017 рік в разі ненадання необхідного для укладення договору пакету документів та/або не підписання нового договору.

09.12.2016 аналогічний лист позивачем було отримано як поштову кореспонденцію, відправлення якої відповідачем 05.12.2016 підтверджується описом вкладення у цінний лист та конвертом з відповідними відбитками печаток ПАТ "Київенерго" та поштового відділення, копії яких містяться в матеріалах справи, а оригінали були надані позивачем та оглянуті судом в судовому засіданні.

У вказаному описі вкладення у найменуванні предметів відправлення зазначено «Повідомлення ПАТ "Київенерго" від 15.11.2016 № 35/КД/31/5903 про припинення дії договору про постачання електричної енергії № 73404, укладеного між ПАТ "Київенерго" та ТОВ "АКСЕПТ-БУД" від 22.05.20103 (в порядку п. 9.4 Договору)».

Категоричні заперечення відповідача проти указаних доводів та доказів засновані на твердженнях, що лист від 15.11.2016 № 35/КД/31/5903 був надісланий відповідачем рекомендованим листом 28.11.2016, а отриманий позивачем 29.11.2016, на підтвердження чого подано копію списку згрупованих поштових відправлень.

Дослідивши подані сторонами протилежні документи на підтвердження направлення ПАТ "Київенерго" листа від 15.11.2016 № 35/КД/31/5903, який фактично є повідомленням про припинення дії Договору, суд приймає належними та достовірними доказами такого направлення подані позивачем опис вкладення у цінний лист та поштовий конверт, в той час як подані відповідачем докази викликають сумніви, оскільки опис вкладення відсутній. Інших доказів своєчасного повідомлення позивача про припинення договору відповідачем не подано.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частина 1 ст. 631 ЦК України встановлює, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

У п. 9.4 договору сторони погодили, що цей договір набирає чинності з дня його підписання та укладається на строк до 31.12.2013. Договір вважається продовженим на наступний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною із Сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

З наведених вище норм договору випливає, що можливість продовження дії Договору на наступний рік на тих же умовах сторони поставили у залежність від відсутності волевиявлення однієї із сторін про припинення цього договору у зв'язку із закінченням терміну його дії та обмежили таке волевиявлення відповідним строком.

З урахуванням того, що строк дії Договору закінчувався 31.12.2016, а повідомлення про припинення договору було надіслано ПАТ "Київенерго" 05.12.2016, тобто, менш як за місяць до закінчення терміну дії договору, що свідчить про невчасне попередження споживача згідно з п. 9.4 договору, тому породжувати правових наслідків у вигляді припинення дії Договору таке повідомлення не може, а відтак Договір вважається продовженим на наступний рік, тобто, до 31.12.2017.

Натомість, відповідач стверджує про неможливість постачання електричної енергії на об'єкт (будівельний майданчик, що є об'єктом споживача за договором) за адресою: м. Київ, вул. Г. Андрющенка, 4Г, на підставі Технічних умов за тимчасовою схемою електропостачання, у зв'язку з чим скористався своїм правом на припинення договірних відносин, що має своїм наслідком припинення його зобов'язань з постачання електричної енергії.

Вказані твердження не приймаються судом до уваги, оскільки спірний договір укладений між сторонами про постачання електричної енергії, а не на тимчасове постачання як передбачають ПКЕЕ, і відповідно до умов спірного договору постачальник (відповідач) продає електричну енергію споживачу (позивачу) для забезпечення потреб електроустановок споживача згідно з умовами цього договору та додатків до нього, що є невід'ємною частиною договору.

Пунктом 9.1. договору визначено додатки до договору, серед яких «Технічні умови» відсутні, тому посилання відповідача на невиконання позивачем технічних умов є безпідставним.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України), господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 174 ГК України, однією з підстав виникнення господарських зобов'язань є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Звертаючись до суду, позивач самостійно обирає спосіб захисту, передбачений ч. 2 ст.16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Норми ст. 16 ЦК України кореспондуються з положеннями ст. 20 ГК України, якими визначено, що права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності права; визнання недійсними господарських угод; відновлення становища; припинення дій; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних і оперативно-господарських санкцій; установлення, зміни та припинення господарських правовідносин.

У свою чергу, згідно зі змістом ч. 2 ст. 19 Цивільного кодексу України встановлено, що способи самозахисту мають відповідати змісту права, що порушене, характеру дій, якими воно порушене, а також наслідкам, що спричинені цим порушенням.

Таким чином, звертаючись з позовом до суду за захистом порушеного права, позивач має обрати спосіб захисту, який узгоджується з двома критеріями: (1) має відповідати змісту права, що порушене й здатний таке право відновити, а також (2) має бути передбачений приписами ст. 16 Цивільного кодексу України, ст. 20 Господарського кодексу України, або ж визначений іншим Законом чи укладеним між сторонами Договором.

При цьому, слід враховувати, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

З цією метою суд повинен з'ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб, а також те, чи може відповідний спосіб захисту бути реалізованим у спірних правовідносинах між сторонами.

Судом встановлено, що Договір є продовженим до 31.12.2017, проте, у зв'язку з наявністю іншої позиції з приводу строку дії Договору відповідач має намір припинити подальше виконання своїх зобов'язань, суд дійшов висновку, що позивач правомірно звернувся до суду за захистом свого права на отримання належного виконання від особи, яка відмовляється від виконання договірних обов'язків.

Зі змісту позову вбачається, що позивачем заявлено такі матеріально-правові вимоги: 1) зобов'язати ПАТ «Київенерго» припинити дії по односторонній відмові від виконання умов договору про постачання електричної енергії № 73404, укладеного між ПАТ «Київенерго» та ТОВ «АКСЕПТ-БУД» від 22.05.2013; 2) зобов'язати ПАТ «Київенерго» виконати зобов'язання за договором про постачання електричної енергії № 73404 від 22.05.2013, укладеним між ПАТ «Київенерго» та ТОВ «АКСЕПТ-БУД», в частині постачання електричної енергії.

Встановивши обставини спірних правовідносин, суд вказує, що право позивача на отримання електричної енергії на умовах Договору підлягає захисту у спосіб зобов'язання відповідача до примусового виконання обов'язку в натурі, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в цій частині.

Що стосується вимоги щодо зобов'язання ПАТ «Київенерго» припинити дії по односторонній відмові від виконання умов договору про постачання електричної енергії № 73404 від 22.05.2013, то у її задоволенні суд відмовляє у зв'язку невідповідністю заявленої вимоги способам захисту, здатним відновити порушене право позивача.

Посилання відповідача на ненадання позивачем акта технічних умов, неприєднання об'єкта по вул. Анрющенка, 4Г, до електричних мереж за постійною схемою, не спростовують обставини продовження дії Договору та наявності зобов'язань поставляти електричну енергію споживачу на його умовах.

За викладених обставин суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача за первісним позовом підлягають задоволення частково, в частині зобов'язання ПАТ «Київенерго» виконати зобов'язання в частині постачання електричної енергії за договором про постачання електричної енергії № 73404 від 22.05.2013, укладеним між ПАТ «Київенерго» та ТОВ «АКСЕПТ-БУД», в решті позовних вимог належить відмовити.

Щодо зустрічного позову ПАТ «Київенерго» вимогою якого є визнання договору про постачання електричної енергії № 73404 від 22.05.2013 з ТОВ "АКСЕПТ-БУД" в частині постачання електричної енергії припиненим, суд зазначає наступне.

Обґрунтування підстав зустрічного позову є тотожними викладеним та поданим відповідачем при запереченні проти основного позову, тобто, відповідач вказує про припинення ним дії договору в односторонньому порядку шляхом надіслання відповідного повідомлення (лист від 15.11.2016) позивачу у встановлений договором строк.

Оскільки судом вище вже було досліджено обставини продовження дії спірного договору до 31.12.2017 та встановлено наявність обов'язку у відповідача щодо здійснення поставки електричної енергії за договором, до виконання якого було зобов'язано відповідача, то задоволення зустрічного позову є безпідставним.

Інших обставин та доказів на підтвердження зустрічних позовних вимог, які не були досліджені судом при вирішенні первісного позову, відповідачем наведено не було.

Отже, у задоволенні зустрічного позову слід відмовити у зв'язку з його необґрунтованістю.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 32, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Первісний позов задовольнити частково.

1.1. Зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Київенерго» (01001, м. Київ, пл. І.Франка, 5, ідентифікаційний код 00131305) виконати зобов'язання в частині постачання електричної енергії за договором про постачання електричної енергії № 73404 від 22.05.2013, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Київенерго» та Товариством з обмеженою відповідальністю «АКСЕПТ-БУД».

1.2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Київенерго» (01001, м. Київ, пл. І.Франка, 5, ідентифікаційний код 00131305) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АКСЕПТ-БУД" (03148, м. Київ, вул. Гната Юри, б. 9, кім. 414, ідентифікаційний код 34998726) 1 600 (одну тисячу шістсот) грн. судового збору.

Видати накази відповідно до ст. 116 ГПК України.

1.2. В іншій частині позову відмовити.

2. У задоволенні зустрічного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до вимог статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 24.02.2017

Суддя О.М. Ярмак