ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"14" лютого 2017 р. Справа № 911/2645/16

За скаргою Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» №05-УЮС від 10.01.2017 року на дії Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області

У справі за позовом Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго», м.Київ

до Приватного акціонерного товариства КП «Укренергомонтаж», м.Вишневе

про стягнення 12607951,98 грн.

Суддя А.Ю.Кошик

Представники:

Від позивача (стягувача): ОСОБА_1

Від відповідача (боржника): не зявився

Від ДВС: не зявився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Рішенням Господарського суду Київської області від 27.09.2016 року у справі № 911/2645/16 позовні вимоги Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» задоволено повністю; стягнуто з Приватного акціонерного товариства КП «Укренергомонтаж» на користь Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» 10 132 983,66 грн. невикористаного авансу, 2 474 968,32 грн. неустойки та 189 119,28 грн. витрат по сплаті судового збору.

17.10.2016 року на виконання рішення господарського суду від 27.09.2016 року Господарським судом Київської області видано відповідний наказ.

11.01.2017 року до Господарського суду Київської області від Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» надійшла скарга №05-УЮС від 10.01.2017 року на дії Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області щодо виконання наказу від 17.10.2016 року у даній справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ГПК України, скарги на дії державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена та призначаються до розгляду у судовому засіданні.

Ухвалою від 13.01.2017 року скаргу Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» №05-УЮС від 10.01.2017 року на дії Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області призначено до розгляду в судовому засіданні 31.01.2017 року.

Відповідач (боржник) та представник Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, у судове засідання 31.01.2017 року не зявились, про причини неявки суд не повідомили, вимоги ухвали суду не виконали. У звязку з чим, розгляд скарги відкладався до 14.02.2017 року.

В судовому засіданні 14.02.2017 року скаржник (стягувач) підтримав вимоги скарги та надав витребувані судом докази та пояснення.

Відповідач (боржник) та представник Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, у судове засідання 14.02.2017 року повторно не зявились, що не перешкоджає розгляду скарги.

Як вбачається з викладених у скарзі обставин та підтверджується матеріалами справи, рішенням Господарського суду Київської області від 27.09.2016 року у справі № 911/2645/16 стягнуто з Приватного акціонерного товариства КП «Укренергомонтаж» на користь Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» 10132 983,66 грн. невикористаного авансу, 2 474 968,32 грн. неустойки та 189 119,28 грн. витрат по сплаті судового збору. Рішення набрало законної сили 11.10.2016 року. На виконання рішення суду видно наказ 17.10.2016 року.

Як зазначає скаржник, на виконання ч. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» ДП «НЕК «Укренерго» (стягувач) сплатило авансовий внесок у розмірі 14 500,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 18.11.2016 року № 11262.

28.11.2016 року ДП «НЕК «Укренерго» направило до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області заяву про відкриття виконавчого провадження разом із додатками (оригіналом наказу Господарського суду Київської області від 17.10.2016 року у справі №911/2645/16, оригіналом платіжного доручення від 18.11.2016 року № 11262 про сплату авансового внеску, копією виписки з ЄДР та копією довіреності представника).

Однак, державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області було повернуто виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання. У повідомленні про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання підставою поверненння зазначено, що «керуючись статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що в поданому пакеті документів довіреність, що посвідчує повноваження представника стягувача, не відповідає вимогам чинного законодавства, в звязку з чим виконавчий документ повертається без прийняття до виконання».

Скаржник вважає наведені дії державного виконавця неправомірними, та такими що порушують права ДП «НЕК «Укренерго», оскільки ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» визначено вичерпний перелік підстав для повернення виконавчого документу без виконання, серед яких не наведено такої підстави, як невідповідність довіреності представника стягувача вимога чинного законодавства.

Крім того, державним виконавцем не визначено в повідомленні в чому саме полягає невідповідність довіреності, що посвідчує повноваження представника стягувача, та яким вимогам законодавства не відповідає довіреність.

Скаржник пояснив та надав докази, що заява про примусове виконання рішення суду була підписана представником ДП «НЕК «Укренерго» ОСОБА_2. До заяви про примусове виконання рішення була додана копія довіреності від 08.06.2016 року № 166, якою уповноважено ОСОБА_2, в тому числі, від імені «ДП «НЕК «Укренерго» представляти інтереси в Державній виконавчій службі та приймати участь у виконавчому провадженні з усіма повноваженнями, що надані Законом України «Про виконавче провадження» учаснику виконавчого провадження. Для виконання цієї довіреності представнику надається право підписувати відповідні документи, в тому числі, але не виключно, заяви.

Вищезазначена довіреність була підписана керівником підприємства, на підтвердження чого до заяви була додана виписка з ЄДР.

У звязку з чим, скаржник вважаючи дії виконавчої служби протиправними, звернувся до суду зі скаргою, в якій просить визнати дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_3 з повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання неправомірними; зобовязати державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області прийняти виконавчий документ до виконання; зобовязати державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області винести постанову про відкриття виконавчого провадження.

В ході розгляду скарги від Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області надійшли письмові пояснення на скаргу.

В поясненнях виконавча служба зазначила, що на виконання до відділу надходив наказ Господарського суду Київської області від 17.10.2016 року у справі №911/2645/16 про стягнення з ПАТ КП «Укренергомонтаж» на користь ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго» заборгованості в сумі 12797071,26 грн. В звязку з тим, що в поданому пакеті документів довіреність, що посвідчує повноваження представника стягувача, не відповідала вимогам чинного законодавства, державним виконавцем виконавчий документ було повернуто заявникові разом із повідомленням про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання.

Дослідивши наявні у справі докази та пояснення стягувача та виконавчої служби, судом встановлено, що в своїх поясненнях державним виконавцем не обґрунтовано в чому і яким вимогам законодавства не відповідала довіреність представника стягувача, не наведено норми, яка дає підстави не приймати виконавчий документ до виконання у звязку з недоліками довіреності представника стягувача.

Судом досліджено надані скаржником докази та встановлено, що довіреність від 08.06.2016 року № 166 на ОСОБА_2 має всі необхідні реквізити, які дають можливість встановити повноваження представника, зокрема, підписана керівником підприємства, містить дату видачі та термін дії, має реквізити представника та обсяг його повноважень.

Крім того, чинне законодавство не встановлює певної форми довіреності і виконавцем не наведено норм законодавства, яким не відповідає довіреність та інших недоліків довіреності.

Згідно зі ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент подання виконавчого документа до виконавчої служби), виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

До заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи (ч.2).

Частиною 5 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім'я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред'явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв'язку та адреси електронної пошти.

У разі пред'явлення до примусового виконання рішення міжнародного юрисдикційного органу у випадках, передбачених міжнародним договором України, такий виконавчий документ повинен відповідати вимогам, встановленим міжнародним договором України.

У разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов'язок чи право стягнення є солідарним.

Виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов'язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов'язаний мати таку печатку.

Частиною 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо:

1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);

2) пропущено встановлений законом строк пред'явлення виконавчого документа до виконання;

3) боржника визнано банкрутом;

4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) юридичну особу - боржника припинено;

6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону;

7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;

8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов'язковим;

9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;

10) виконавчий документ пред'явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

При поверненні стягувачу виконавчого документа без прийняття до виконання стягувачу повертається сплачений ним авансовий внесок.

Як вбачається зі спірного повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, керувався ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» і поверну виконавчий документ без прийняття до виконання у звязку з тим, що в поданому пакеті документів довіреність, що посвідчує повноваження представника стягувача, не відповідає вимогам чинного законодавства.

Однак, ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», якою визначено вичерпний перелік підстав для повернення виконавчого документу без виконання, не містить такої підстави, як невідповідність довіреності представника стягувача вимога чинного законодавства.

У звязку з чим, дії Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області щодо повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання за спірним повідомленням від 14.12.2016 року є неправомірними.

Представництво сторін у виконавчому провадженні врегульовано ст.16 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено, що сторони можуть реалізувати свої права і обов'язки у виконавчому провадженні самостійно або через представників. Особиста участь фізичної особи у виконавчому провадженні не позбавляє її права мати представника, крім випадку, коли боржник згідно з рішенням зобов'язаний вчинити певні дії особисто.

Представництво юридичних осіб у виконавчому провадженні здійснюється їх керівниками чи органами, посадовими особами, які діють у межах повноважень, наданих їм законом чи установчими документами юридичної особи, або через представників юридичної особи (ч.3).

Представником юридичної особи у виконавчому провадженні може бути особа, яка відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань має право вчиняти дії від імені такої юридичної особи без довіреності. Повноваження представника юридичної особи у виконавчому провадженні можуть бути підтверджені довіреністю, виданою і оформленою відповідно до закону. Представник може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти така особа. Дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи у виконавчому провадженні можуть міститися в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань або у виданій довіреності.

Повноваження адвоката як представника посвідчуються ордером, дорученням органу чи установи, що уповноважені законом на надання безоплатної правової допомоги, або договором про надання правової допомоги. До ордера обов'язково додається витяг з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих дій як представника сторони виконавчого провадження. Витяг засвідчується підписами сторін договору (ч.4).

Загальні поняття та підстави представництва врегульовані нормами Цивільного кодексу України.

Статтею 237 Цивільного кодексу України визначено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Не є представником особа, яка хоч і діє в чужих інтересах, але від власного імені, а також особа, уповноважена на ведення переговорів щодо можливих у майбутньому правочинів.

Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 244 Цивільного кодексу України представництво, яке грунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю.

Представництво за довіреністю може грунтуватися на акті органу юридичної особи.

Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Статтями 245, 246 Цивільного кодексу України визначено форму довіреності, зокрема, юридичної особи. Передбачено, що форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин.

Довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами.

Стаття 247 Цивільного кодексу України передбачає, що строк довіреності встановлюється у довіреності. Якщо строк довіреності не встановлений, вона зберігає чинність до припинення її дії. Довіреність, у якій не вказана дата її вчинення, є нікчемною.

Як вбачається з наданого скаржником пакету документів, які подавались до виконавчої служби разом з наказом суду, заява про відкриття виконавчого провадження від 25.11.2016 року № 01.6/01.6-2/13354 підписана представником Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (стягувача) ОСОБА_2 на підставі довіреності від 08.06.2016 року № 166, виданої юридичною особою в особі тимчасово виконуючого обовязки директора ОСОБА_4.

Як вбачається з наявних у справі доказів, а саме, відповіді на запит з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, керівником Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» та особою, яка має право вчиняти дії від імені підприємства (в тому числі уповноважувати чи обмежувати представництво) з 02.10.2015 року є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (підписант).

Довіреність від 08.06.2016 року № 166 на ОСОБА_2 діяла до 31.12.2016 року, тобто була чинною на момент звернення до виконавчої служби.

Також, суд враховує, що з 30.12.2016 року на ОСОБА_2 видано нову довіреність і відповідний представник був уповноважений на представництво позивача у справі №911/2645/16 з моменту порушення провадження у відповідній справі.

Таким чином, висновки виконавчої служби щодо невідповідності довіреності представника стягувача вимога чинного законодавства, є безпідставними, не обґрунтовані в ході розгляду скарги і спростовані матеріалами справи. Враховуючи безпідставність та неправомірність повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання за спірним повідомленням від 14.12.2016 року, такий виконавчий документ з огляду на ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» має бути прийнятий до виконання шляхом винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до п. 9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

З огляду на вказані обставини, суд дійшов висновку, що скарга Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» №05-УЮС від 10.01.2017 року на дії Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області обґрунтована і підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 33, 34, 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1. Задовольнити скаргу Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» №05-УЮС від 10.01.2017 року на дії Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області з примусового виконання судового рішення у справі № 911/2645/16.

2. Визнати неправомірними дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області з повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання за повідомленням від 14.12.2016 року.

3. Зобовязати Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області прийняти виконавчий документ наказ Господарського суду Київської обасті від 17.10.2016 року № 911/2645/16 до виконання та винести постанову про відкриття виконавчого провадження.

Суддя А.Ю. Кошик