ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2017 р. Справа № 925/51/17

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Запорожгриб"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Пономар"

про стягнення 163224,00 грн.

Суддя Дорошенко М.В.

Секретар судового засідання Биченко М.О.

Представники сторін:

від позивача: не зявилися

від відповідача: ОСОБА_1;

Товариство з обмеженою відповідальністю "Запорожгриб" звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Пономар" про стягнення 163224,00 грн. як безпідставно набутої відповідачем за рахунок позивача суми коштів.

У позові позивач також просить господарський суд стягнути з відповідача на користь позивача 2448,36 грн. витрат на сплату судового збору.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що з метою придбання грибного міцелію Онікс на підставі виписаних відповідачем рахунків від 31.08.2016 №868, від 14.09.2016 №956 і від 06.10.2016 №1054 позивач за платіжними дорученнями від 31.08.2016 №83, від 02.09.2016 №84, від 14.09.2016 №92, від 15.09.2016 №93 і від 06.10.2016 №101 перерахував на рахунок відповідача в установі банку 163224,00 грн. Утім зобовязання між сторонами з приводу вказаної суми коштів не виникли, договори купівлі-продажу або поставки не укладені, грибний міцелій Онікс відповідачем позивачу не переданий, інші зобовязання між сторонами відсутні. На письмову вимогу позивача про повернення 163224,00 грн. відповідач відповіді не дав і кошти не повернув, у звязку з чим позивач й вимагає стягнення цієї суми коштів з відповідача на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України як безпідставно набутої відповідачем.

Ухвалою від 06.01.2017 Господарський суд Черкаської області прийняв позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Запорожгриб" до розгляду, порушив провадження у цій справі і призначив її розгляд в судовому засіданні на 10 год. 00 хв. 07.02.2017 у приміщенні Господарського суду Черкаської області.

Ухвалою від 07.02.2017 Господарський суд Черкаської області відклав розгляд справи на 10 год. 30 хв. 21.02.2016 у приміщенні Господарського суду Черкаської області.

Сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання суду, призначеного ухвалою від 07.02.2017 на 10 год. 30 хв. 21.02.2017, проте представники позивача у це судове засідання не зявився, натомість заявив письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності і про підтримку ним позову в повному обсязі.

У судовому засіданні, яке відбулося 21.02.2017 за участю представника відповідача, останній проти позову заперечив з підстав повного виконання відповідачем зобовязань щодо передачі позивачу грибного міцелію Онікс на суму 163224,00 грн. через замовленого позивачем перевізника приватне підприємство "ОСОБА_2С.А." за товарно-транспортними накладними від 31.08.2016 №Р9125, від 15.09.2016 №Р9829 і від 06.10.2016 №Р10769.

Крім того представник відповідача подав заяву про залучення до участі у справі приватного підприємства "ОСОБА_2С.А." як третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача та клопотання про витребування від головного управлінні Державної фіскальної служби у Черкаській області відомостей щодо внесення позивачем до додатку №5 податкової декларації з податку на додану вартість сум цього податку за здійсненими з відповідачем у період з серпня по жовтень 2016 року господарськими операціями.

Господарський суд вказані заяву і клопотання представника відповідача залишив без задоволення через недостатню обґрунтованість наявності передбачених ст. 27 Господарського процесуального кодексу України підстав для залучення приватного підприємства "ОСОБА_2С.А." до участі у справі третьою особою і відсутність значення для вирішення даного спору вказаних у клопотанні відомостей.

Незявлення представника позивача у судове засідання не перешкоджає вирішенню спору за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, заслухавши пояснення представника відповідача, Господарський суд Черкаської області

ВСТАНОВИВ:

За платіжними дорученнями від 31.08.2016 №83 на суму 17000,00 грн. і від 02.09.2016 №84 на суму 37000,00 грн. позивач перерахував відповідачу на його рахунок в установі банку 54000,00 грн. як плату за грибний міцелій Онікс згідно з рахунком відповідача від 31.08.2016 №868.

За платіжними дорученнями від 14.09.2016 №92 на суму 39000,00 грн. і від 15.09.2016 №93 на суму 15000,00 грн. , позивач перерахував відповідачу на його рахунок в установі банку 54000,00 грн. як плату за грибний міцелій Онікс згідно з рахунком відповідача від 14.09.2016 №956.

За платіжним дорученням від 06.10.2016 №101 на суму 55224,00 грн. позивач перерахував відповідачу на його рахунок в установі банку 55224,00 грн. як плату за грибний міцелій Онікс згідно з рахунком відповідача від 06.10.2016 №1054.

Отже, за вказаними вище пятьма платіжними дорученнями позивач на підставі виставлених йому відповідачем рахунків від 31.08.2016 №868, від 14.09.2016 №956 і від 06.10.2016 №1054 перерахував відповідачу на його рахунок в установі банку 163224,00 грн. як плату за грибний міцелій Онікс.

Рахунки відповідача від 31.08.2016 №868, від 14.09.2016 №956 і від 06.10.2016 №1054 містять відомості про найменування постачальника - товариства з обмеженою відповідальністю "Пономар", його адресу і банківські реквізити, найменування покупця - товариства з обмеженою відповідальністю "Запорожгриб", артикул товару, його найменування, кількість, одиницю виміру, ціну без ПДВ і з ПДВ і загальну суму вартості товару без ПДВ і з ПДВ, а також посилання на договір від 01.11.2014 №11752, якого сторони господарському суду не надали.

За твердженням представника відповідача останній за товарно-транспортними накладними від 31.08.2016 №Р9125, від 15.09.2016 №Р9829 і від 06.10.2016 №Р10769 поставив позивачу через перевізника - приватне підприємство "ОСОБА_2С.А." передав позивачу усю оплачену ним за вказаними вище платіжними дорученнями кількість грибного міцелію Онікс. При цьому відповідач виконував зобовязання, яке як він вважає виникло у нього перед позивачем після перерахування останнім грошових коштів.

Частиною 1 ст. 208 Цивільного кодексу України визначено, що у письмовій формі належить вчиняти правочини між юридичними особами.

Згідно з ч. 1 ст. 218 Цивільного кодексу України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 638 Цивільного кодексу України встановлено:

1. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

2. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч. 1 ст. 640 Цивільного кодексу України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Частина 2 ст. 640 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Згідно з ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 2 ст. 180 Господарського кодексу України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов.

Частиною 1 ст. 181 Господарського кодексу України передбачено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

З огляду на викладені вище обставини та норми чинного законодавства господарський суд дійшов до висновку, що надіслання відповідачем позивачу рахунків від 31.08.2016 №868, від 14.09.2016 №956 і від 06.10.2016 №1054, які містять усі істотні умови договору купівлі-продажу, є пропозиціями укласти відповідні договори (офертою), а вчинені позивачем дії щодо сплати за цими рахунками вказаних у них сум грошей є прийняттям цих пропозицій (акцептом), а це означає про укладення сторонами у спрощений спосіб за кожним із вказаних рахунків договорів купівлі-продажу грибного міцелію Онікс.

Отож відносини, які склалися між сторонами у даному спорі, є договірними.

Частина 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України передбачає, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

Виходячи із змісту ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України ця норма закону застосовується лише у тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України, у тому числі й щодо зобов'язання повернути сплачені за товар кошти.

Таку правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року у справі N 6-122цс14.

За таких обставин, враховуючи договірний характер спірних правовідносин сторін, до яких не підлягає застосуванню ст. 1212 Цивільного кодексу України, позов товариства з обмеженою відповідальністю "Запорожгриб" з вказаних у ньому підстав задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 82-84 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Черкаської області

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Це рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду у порядку та строки, передбачені розділом ХІІ Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення підписано 21.02.2017.

СУДДЯ М.В. Дорошенко