номер провадження справи 28/13/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2017 Справа № 908/2866/16

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю ТЕХНОХІМРЕАГЕНТ (69034, Україна, м. Запоріжжя, вул. Цимлянська, б. 29-А)

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю ТехноХимРеагент (Російська Федерація, м. Смоленськ, вул. Попова, б. 84, кв. 28)

про стягнення заборгованості в сумі 83770,40 доларів США

Суддя Федорова О.В.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність б/н від 11.08.2014р.;

від відповідача: не зявився.

СУТНІСТЬ СПОРУ:

До господарського суду Запорізької області 31 жовтня 2016 року звернувся позивач товариство з обмеженою відповідальністю ТЕХНОХІМРЕАГЕНТ, Україна з позовною заявою до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю ТехноХимРеагент, Російська Федерація про стягнення заборгованості за поставлений товар в сумі 83770,40 доларів США.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №908/2866/16 призначено до розгляду судді Федорової О.В.

Ухвалою суду від 01.11.2016 року порушено провадження у справі №908/2866/16, присвоєно справі номер провадження 28/13/16, судове засідання призначене на 01.02.2017 року. Відповідно до Угоди та Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, суд направив судове доручення про вручення ухвали про порушення провадження у справі стороні-нерезиденту ТОВ ТехноХимРеагент господарюючому субєкту Російської Федерації за допомогою Арбітражного суду Смоленської області. В порядку ст. 65 ГПК України, суд зобовязав сторони надати документи для всебічного та повного зясування фактичних обставин справи.

Втім на момент судового засідання 01.02.2017 р. в матеріалах справи відсутні належні докази повідомлення відповідача про розгляд господарським судом Запорізької області даної справи. З метою дотримання вимог, встановлених Господарським процесуальним кодексом України щодо повідомлення сторони-нерезидента про дату та місце судового засідання та зясування її позиції по суті спору, надання сторонам часу для виконання вимог суду, розгляд справи відкладався на 21.02.2017 р. Ухвалу суду про відкладання судового засідання та призначення судового засідання на 21.02.2017 р. додатково було надіслано відповідачу на електронну адресу. Розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу, за наявними у справі матеріалами та закінчений 21.02.2017 р., судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

На електронну адресу суду 02.02.2017 р. від відповідача надійшов лист вих. №РВ/03-17 від 29.01.2017 р. (вх. № 06-04/2785 від 02.02.2017 р.), яким відповідач підтвердив факт отримання копії позовної заяви та ухвали суду від 01.11.2016 р.; факт отримання товару від позивача за контрактом № 16229/ЕХ на суму 42458,40 доларів США, за контрактом №16230/ЕХ на суму 41312,00 доларів США. Просив розгляд справи здійснювати без участі представника ТОВ ТехноХимРеагент.

Клопотання відповідача про розгляд справи без участі його представника судом задоволено.

Також 08.02.2017 р. від позивача на електронну адресу суду надійшов лист із зазначенням електронної адреси ТОВ ТехноХимРеагент (відповідача у справі).

Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги з підстав, що викладені у позові, просив суд позов задовольнити в повному обсязі. Підставою для звернення з позовом до суду зазначено неналежне виконання відповідачем зобовязань за контрактами № 16229/ЕХ и № 16230/ЕХ від 05.07.2016 р., внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 83770,40 доларів США. Позовні вимоги обґрунтовані ст.ст. 193, 231, 265 ГК України, ст.ст. 526, 530, 549, 550, 691, 692 ЦК України.

З преамбули контрактів № 16229/ЕХ та № 16230/ЕХ від 05.07.2016 р. вбачається, що правочини укладені сторонами в м. Запоріжжя (Україна), у звязку з чим суд дійшов висновку, що спір слід розглядати за законодавством України.

За приписами ст. 12 Закону України Про судоустрій і статус суддів, судочинство і діловодство в судах України провадиться державною мовою. Суди забезпечують рівність прав громадян у судовому процесі за мовною ознакою. Суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право громадян на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють.

Відповідно до ст. 10 Конституції України, держаною мовою в України є українська мова.

Враховуючи вищевикладене судовий акт складено на державній мові.

Заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю ТехноХімРеагент (покупець, відповідач) та товариство з обмеженою відповідальністю «Технохімреагент» (продавець, позивач) 05.07.2016 р. уклали ідентичні контракти № 16229/ЕХ та № 16230/ЕХ (надалі контракти).

Відповідно до п. 1.1 контракту № 16229/ЕХ продавець зобовязується поставити та передати у власність покупцю, а покупець прийняти та оплатити товар загальною вартістю 42458,40 доларів США (реагент PuroTech RO 315 вартістю 30650,40 доларів США, реагент PuroTech 62 вартістю 11808,00 доларів США).

В п. 1.1 контракту № 16230/ЕХ сторонами узгоджено, що продавець зобовязується поставити та передати у власність покупцю, а покупець в свою чергу прийняти та оплатити товар загальною вартістю 41312,00 доларів США (реагент PuroTech 62 варістю 9594,00 доларів США, реагент PuroTech 68 вартістю15173,40 доларів США, реагент PuroTech 110 вартістю 16450,00 доларів США, реагент PuroTech RO 315 вартістю 94,60 доларів США.

Згідно п. 2.2. контрактів, платежі за продукцію, що поставляється по даному контракту, виконуються в доларах США та дійсні тільки для даного Контракту. Ціна включає вартість тари, упаковки та маркування продукції.

Пунктами 2.4 контрактів № 16229/ЕХ та № 16230/ЕХ в редакції додаткових угод № 2 від 20.10.2016р. встановлено, що оплата здійснюється у строк до 25.10.2016 р.

Згідно з п. 3.2 контрактів вантажоотримувачем є ВАТ «БМЗ управляюча компанія холдінгу «БМК», 247210, місто Жлобин, вул. Промислова, 37, Білорусь. Датою поставки товару вважається дата поставки товару на пункт митного оформлення ПТО № 14336, місто Жлобин, вул. Промислова, 37, Білорусь.

Відповідно до п. 11.2 контрактів в редакції додаткових угод від 20.10.2016р. сторонами узгоджено, що спори підлягають розгляду в господарському суді Запорізької області. Право, що застосовується Українське.

Про факт виконання позивачем зобовязань за обома контрактами, а саме поставка товару на загальну суму 83770,40 доларів США свідчать міжнародні товарно-транспортні накладні CMR № 372658 та CMR № 372656 від 08.07.2016 р., митні декларації №112050000/2016/012318 та № 11205000/2016/012317.

Відповідно до наданих міжнародних товарно-транспортних накладних товар отримано 11.07.2016 р. (розділ 24 CMR).

Відповідач зобовязання щодо оплати отриманого товару в узгоджені сторонами строки не здійснив, чим порушив умови контрактів.

Невиконання відповідачем зобовязань за контрактами № 16229/ЕХ та № 16230/ЕХ від 05.07.2016 р., наявність заборгованості, стало підставою для звернення позивача за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості за контрактами № 16229/ЕХ та № 16230/ЕХ від 05.07.2016 р. у розмірі 83770,40 доларів США підлягають задоволенню виходячи з наступного:

Відповідно до статті 9 Конституції України (254к/96-ВР) чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Як зазначається у постанові Пленуму Верховного Суду України від 01.11.96 N 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" (пункт 4), суд не може застосувати закон, який регулює правовідносини, що розглядаються, інакше як міжнародний договір.

Дія міжнародних договорів України на території України регулюється статтею 19 Закону України "Про міжнародні договори України", в якій встановлено, що чинні міжнародні договори України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Статтею 124 Господарського процесуального кодексу України встановлено компетенцію господарських судів у справах за участю іноземних підприємств і організацій, і в ній, зокрема, зазначено, що господарські суди розглядають справи за участю іноземних підприємств і організацій, якщо місцезнаходження відповідача на території України. Підвідомчість і підсудність справ за участю іноземних підприємств і організацій визначається за правилами, встановленими статтями 12-17 цього Кодексу. Господарські суди мають право також розглядати справи за участю іноземних підприємств і організацій, якщо: місцезнаходженням філії, представництва, іншого відособленого підрозділу іноземного підприємства чи організації є територія України; іноземне підприємство чи організація має на території України нерухоме майно, щодо якого виник спір.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону України "Про міжнародне приватне право" право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України та міжнародних звичаїв, що визнаються в Україні.

Спори, що випливають з договірних та інших цивільно-правових відносин між господарюючими суб'єктами нерезидентами, з їх відносин з державними та іншими органами, а також виконання рішень за ними розглядаються господарським судом згідно з чинними міжнародно-правовими нормами, що регулюють правовідносини в області купівлі-продажу та діють на території обох сторін.

До таких міжнародних норм відноситься, зокрема, Угода про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, укладена державами - учасницями СНД 20.03.1992р.

Відповідно до пункту "є" статті 11 вказаної Угоди права та обов'язки сторін за договором визначаються законодавством місця вчинення, якщо інше не передбачено згодою сторін.

Приписами ст. 6 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 193 ГК України господарські зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Аналогічні приписи містять ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

За своєю правовою природою правочини, що укладені між сторонами є договорами купівлі-продажу.

Відповідно до приписів ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Укладаючи контракти кожна із сторін прийняла на себе певні зобовязання щодо їх виконання, однак відповідач, покладений на нього обовязок щодо оплати отриманого товару, у встановлені контрактами строки, не виконав, факт порушення відповідачем умов контрактів, доведений позивачем та визнаний відповідачем.

Відповідно до ст. 22 ГПК України відповідач має право визнати позов повністю або частково.

Згідно зі ст. 78 ГПК України, у разі визнання відповідачем позову суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Отже, визнання відповідачем наявності заборгованості в рамках контрактів №16229/ЕХ та № 16230/ЕХ від 05.07.2016 р. відповідає обставинам справи, а вимога позивача про стягнення 83770,40 доларів США основного боргу задовольняється судом.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Доказів оплати наявної заборгованості відповідач суду не надав, викладені в позові обставини не спростував.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України", ст. 4 Закону України "Про міжнародне приватне право", ст.ст. 11, 509, 526, 530, 655 ЦК України, ст. 286 ГК України, ст.ст. 22, 33, 44, 49, 75, 78, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю ТехноХимРеагент (Російська Федерація, 214036, м. Смоленськ, вул. Попова, б. 84, кв. 28, ІНН) на користь товариства з обмеженою відповідальністю ТЕХНОХІМРЕАГЕНТ (69034, Україна, місто Запоріжжя, вул. Цимлянська, б. 29-А, ідентифікаційний номер 34155997) 83770,40 (вісімдесят три тисячі сімсот сімдесят доларів США 40 центів) основного боргу. Видати наказ.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю ТехноХимРеагент (Російська Федерація, 214036, м. Смоленськ, вул. Попова, б. 84, кв. 28, ІНН) на користь товариства з обмеженою відповідальністю ТЕХНОХІМРЕАГЕНТ (69034, Україна, місто Запоріжжя, вул. Цимлянська, б. 29-А, ідентифікаційний номер 34155997) 32083,38 грн. (тридцять дві тисячі вісімдесят три грн. 38 коп.) судового збору. Видати наказ.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення оформлено і підписано, згідно із вимогами ст. 84 ГПК України, 24 лютого 2017 р.

Суддя О.В. Федорова