РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2017Справа № 910/1296/17

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу

за позовомМіжнародний благодійний фонд "Добрубут Громад"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Промобіл"
простягнення 2 434 133 грн 26 коп.
Представники:
від позивача: Фідоченко О.П. - представник за довіреністю
від відповідача: не з'явились
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

25.01.2017 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Міжнародний благодійний фонд "Добрубут Громад" з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промобіл" про стягнення 2 434 133 грн 26 коп.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з рахунку позивача було помилково перераховано кошти у розмірі 2 434 133 грн 26 коп. за платіжним дорученням № 408 від 28.08.2015, у зв'язку з чим у відповідача виник обов'язок з повернення безпідставно отриманих грошових коштів у розмірі 2 434 133 грн 26 коп.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.01.2017 порушено провадження у справі № 910/1296/17 та справу призначено до розгляду на 20.02.2017.

20.02.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про долучення додаткових доказів.

Представник відповідача у судове засідання 20.02.2016 не з'явились, клопотань про відкладення розгляду справи не подали, про причини неявки суд не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлений належним чином, за адресами, зазначеними на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України за адресою https://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch.

У судове засідання 20.02.2017 з'явився представник позивача та надав пояснення по суті спору, відповідно до якого підтримав заявлені позовні вимоги а просить суд їх задовольнити.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувається з урахуванням положень статті 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

У судовому засіданні 20.02.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані суду докази та матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивачем відповідно до платіжного доручення № 408 від 28.08.2015 перераховано на рахунок відповідача грошові кошти в сумі 2 434 133 грн 26 коп. із призначенням платежу: фінансування закупівлі ВРХ згідно договору-доручення № 27-0820-Д-08/15 від 03.08.2015 без ПДВ. Факт отримання відповідачем коштів у розмірі 2 434 133 грн 26 коп. підтверджується випискою з рахунку № 0001 за 28.08.2015.

З пояснень позивача, а також з матеріалів справи вбачається, що такого договору не існує. Матеріали справи свідчать, що позивачем перераховано відповідачеві грошові кошти, що підтверджує його волевиявлення отримати відповідний товар. Разом з тим, відповідач доказів свого волевиявлення на поставку товару до матеріалів справи не надав, як не надав і відповідних доказів на вчинення таких дій сторонами, а саме доказів укладання між сторонами договору-доручення № 27-0820-Д-08/15 від 03.08.2015 чи доказів виставлення/направлення позивачу рахунку.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої, другої статті 509 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов'язання повинне належно виконуватись відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичай ставляться.

Згідно з частиною першою статті 177 Цивільного кодексу України об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином

Згідно зі статтею 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Таким чином, аналіз наведеної норми свідчить, що зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна породжують такі юридичні факти: набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

Відповідно до змісту статті 1212 Цивільного кодексу України зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень статті 1212 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляд на те, що відповідачем було безпідставно набуто грошові кошти у розмір 2 434 133 грн 26 коп., так як судом встановлено факт відсутності правових підстав для набуття коштів, зокрема, встановленого факт відсутності договору-доручення № 27-0820-Д-08/15 від 03.08.2015, а отже факт набуття відповідачем без достатньої правової підстави коштів позивача у розмірі 2 434 133 грн 26 коп., належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, тому позовні вимоги визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Kеруючись ст. 44, ч. 1 ст. 49, ст. 75, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Промобіл" (03020, м. Київ, пр-т. Повітрофлотський, буд. 36, ідентифікаційний код 38241136) на користь Міжнародного благодійного фонду "Добробут Громад" (03022, м. Київ, вул. М. Максимовича, буд. 3-Г, офіс 484, ідентифікаційний код 21712644) безпідставно одержані кошти у розмірі 2 434 133 (два мільйони чотириста тридцять чотири тисячі сто тридцять три) грн 26 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 36 512 (тридцять шість тисяч п'ятсот дванадцять) грн 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 24.02.2017

Суддя Н.Б. Плотницька