ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"21" лютого 2017 р.Справа № 922/4217/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Пунтус Д.А.

розглянувши матеріали справи

за позовом Виконкому Ізюмської міської ради, м. Ізюм 3-я особа , яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - Територіальна громада м. Ізюм в особі Ізюмської міської ради Харківської області
до Ізюмської районної державної адміністрації м. Ізюм, ОСОБА_1 організації Ізюмський районний архів
про усунення перешкод та звільнення приміщення
за участю представників:

позивача ОСОБА_2 за дов. б/н від 03.01.2017 р.,

відповідача-1 (Ізюмська РДА) ОСОБА_3, дов. № 01-24/3119 від 13.12.2016 року,

відповідача-2 (ОСОБА_1 організації Ізюмський районний архів) не зявився,

3-ї особи із самостійними вимогами ОСОБА_4 за дов. б/н від 10.01.2017 р.

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2016 року до суду звернувся Виконавчий комітет Ізюмської міської ради Харківської області (надалі - позивач) та просить Ізюмську районну державну адміністрацію Харківської області (відповідач по справі) звільнити незаконно зайняте приміщення, розташоване за адресою Харківська обл., м. Ізюм, площа ОСОБА_5 (Радянська) 10, загальною площею 156,26 кв.м. в якому розташований архів відповідача. Судовий збір стягнути з відповідача.

В обґрунтування позовних вимог заявник посилається на рішення Ізюмської міської ради 21 сесії 6 скликання від 29.12.2011 року за № 0901 у відповідності до якого Ізюмській РДА Харківської області було надано в оренду строком на 2012 рік нежитлове приміщення площею 156,26 кв.м. для розміщення архівного відділу Ізюмської РДА та зберігання документації Національного архівного фонду України.

Як зазначив позивач, до цього часу договору оренди на спірне приміщення укладено не було, орендна плата не сплачується. Позивач листом від 08.07.2016 року (№ 2725) звертався з пропозицією до відповідача про звільнення займаного приміщення.

Ухвалами господарського суду від 24.01.2017 р. було залучено у якості другого відповідача ОСОБА_1 організацію Ізюмський районний архів та прийнято позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - Територіальної громади міста ОСОБА_4 в особі Ізюмської міської ради, до розгляду в межах провадження у справі №922/4217/16.

Враховуючи розяснення надані в п. 1.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. та залучення до розгляду справи третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору розгляд справи, а відтак і перебіг строку вирішення спору починається спочатку - від дати винесення відповідної ухвали, тобто з 24.01.2017 р.

Представник Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області, на електронну адресу господарського суду (вх. 421 від 17.02.2017 р.) та 21.02.2017 р. через канцелярію господарського суду за вх. №5915, надав відзив на позов 3-ї особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, в якому просить задовольнити в повному обсязі вимоги Територіальної громади міста ОСОБА_4 в особі Ізюмської міської ради.

Позивач наголошує на тому, що предмет спору по справі повязаний з захистом прав саме територіальної громади міста ОСОБА_4 на право комунальної власності на нежитлову будівлю будинок №10, що розташований на площі ОСОБА_5 в місті Ізюм, Харківської області. Такий захист гарантовано ст. 41 Конституції України, ст. 60. Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та ст.ст. 319, 321 Цивільного кодексу України.

Судом досліджено та долучено до матеріалів справи наданий позивачем відзив на позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору.

Представник відповідача, через канцелярію господарського суду 21.02.2017 р. за вх. №5952 та №5954, надав відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечує, вказує на те, що позивачі порушили численні норми, вимоги, обовязкові для законного набуття права власності, а також допустили перевищення повноважень при винесенні своїх Рішень, чим порушили майнове право відповідача. Просить суд в повному обсязі відмовити в задоволенні позову виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області та Ізюмської міської ради Харківської області.

На думку відповідача є незаконним та винесеним з перевищенням повноважень Рішення виконавчого комітету Ізюмської міської ради від 06.09.2010 №0800, яке стало підставою для видачі свідоцтва про право власності територіальної громади міста ОСОБА_4 в особі Ізюмської міської ради від 08.09.2010 р. серія: САА № 704532, на нежитлове приміщення, розташоване за адресою: Харківська область, м. Ізюм, площа Радянська (з 19.02.2016 р. площа ОСОБА_5), буд. 10.

Свої заперечення відповідач обґрунтовує розясненнями наданими Вищим арбітражним судом України в Інформаційному листі від 31.01.2001 № 01-8/98 «Про деякі приписи законодавства, яке регулює питання, пов'язані із здійсненням права власності та його захистом».

Так, підприємство чи організація, яка не є власником майна, але володіє ним на праві повного господарського відання, оперативного управління чи з інших підстав (наприклад, на підставі адміністративного акта), має такі ж права на захист свого права, як і сам власник, а також право на захист свого володіння від власника. Зокрема, такий володілець майна може витребувати його з чужого незаконного володіння з тих же підстав і в такому ж порядку, як і сам власник. У певних випадках він вправі витребувати майно і у власника, який протиправно позбавив його права володіння, у тому числі всупереч умовам договору (наприклад, оренди, застави тощо). Однак в останньому випадку слід керуватися не згаданою нормою Закону, а нормами, які регулюють відносини за відповідним договором.

Відповідач зазначає, що в 1963 році, районному архіву, для здійснення своєї діяльності, було надано приміщення, частина якого перебувала в розпорядженні (управлінні) саме районного органу, про що свідчить рішення виконкому Ізюмської районної ради депутатів трудящих від 07.06.1963 р. № 203, про розміщення на 1 поверсі приміщення районного архіву, який був в віданні виконавчого комітету Ізюмської районної ради депутатів трудящих (в теперішній час 1 поверх приміщення за адресою: м. Ізюм, площа ОСОБА_5, 10, займає архівний відділ Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області, яка є правонаступником виконавчого комітету Ізюмської районної ради депутатів трудящих). А витяг з даного рішення підтверджує факт перебування районної архівної установи на державному балансі і підпорядкування його виконавчому комітету районного органу державної влади, а також законність його розміщення.

Також, відповідач вказує, що рішення виконавчого комітету Харківської обласної ради народних депутатів від 12.03.1992 року № 68, Ізюмської районної Ради народних депутатів Харківської області XX сесії XXI скликання винесене 24 липня 1992 року та Ізюмської районної ради Харківської області VI сесії XXIII скликання від 29 листопада 1999 року № 3, свідчать про прийняття в комунальну власність Ізюмського району частини приміщення, право власності на яке є предметом розгляду.

Таким чином, відповідач вважає, що Ізюмська міська рада та виконавчий комітет Ізюмської міської ради, не дотримались встановленої нормативно-правовими актами процедури передачі майна. Будівля по площі ОСОБА_5, 10, м. Ізюм, Харківської області до комунальної власності міста ОСОБА_4 не передавалась, а перебувала і на цей час перебуває у спільній власності територіальних громад Ізюмського району в особі Ізюмської районної ради Харківської області, а відповідач, в свою чергу, мав і має право оперативного управління на частину спірного приміщення.

Наданий Ізюмською районною державною адміністрацією відзив судом досліджено та разом з додатками долучено до матеріалів справи.

В призначеному судовому засіданні представник позивача та третьої особи підтримали позовні вимоги, відповідач-1 проти задоволення позову заперечував.

Відповідач-2 у призначене судове засідання свого представника не направив, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ГПК України сторони мають право подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, заявляти клопотання, а також користуватися іншими процесуальними правами, наданими їм цим Кодексом. Обґрунтовувати свої вимоги і заперечення поданими суду доказами (ч.2 ст.43 ГПК України), якими в силу ст.32 ГПК України є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ч. 1 та 3 ст. 4-3 ГПК України, господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства; судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Відповідно до статті 77 ГПК України, господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Враховуючи вищевикладене, нез'явлення в судове засідання представника відповідача-2, ненадання усіх необхідних доказів для всебічного та повного розгляду справи, суд дійшов до висновку, що справу не може бути вирішено у даному судовому засіданні, у зв'язку з чим розгляд справи підлягає відкладенню.

Керуючись ст. ст. 77, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Розгляд справи відкласти на "07" березня 2017 р. об 11:00

Зобов'язати сторони виконати вимоги попередніх ухвал суду по справі у повному обсязі.

Явку представників сторін у судовому засіданні визнати обов'язковою. Про неможливість прибуття представників сторін в судове засідання обов'язково письмово повідомити суд.

Суддя ОСОБА_6