ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"14" лютого 2017 р.Справа № 915/1341/16

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю „Турщеб

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю „ГРАНІТТРАНССТРОЙ

Про: стягнення 25826,53 грн.

Суддя Демешин О. А.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 - довіреність

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю „Турщеб (далі позивач) звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „ГРАНІТТРАНССТРОЙ (далі - відповідач) про стягнення 25826,53 грн., з яких: 21175,00 грн. боргу по договору поставки; 3352,03 грн. пеня; 974,05 грн. збитків від інфляційних; 3% річних 325,46 грн.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 20.12.2016 року справу №925/1341/16 за вказаним позовом, направлено за територіальною підсудністю справу до Господарського суду Одеської області.

Відповідач відзиву на позов не надав, тому справа розглядається за наявними в ній матеріалами, в порядку ст. 75 ГПК України.

В С Т А Н О В И В :

26.11.2015 року між Позивачем (постачальник) та Відповідачем (покупець), був укладений Договір поставки № 20-04/16, згідно умов якого Позивач взяв на себе зобов'язання по поставці Відповідачу щебеневої продукції, а Відповідач зобовязаний оплатити отриману продукцію не пізніше п'яти банківських днів з моменту її отримання.

Відповідно до п. 5.2 Договору Покупець повинен оплатити отриману продукцію протягом 5 банківських днів з моменту отримання „Продукції.

Позивач здійснив поставку Відповідачу щебеневу продукцію на загальну суму 93303грн., що підтверджується, доданими до матеріалів справи, копіями видаткових накладних.

Проте, оплату за отриману продукцію Відповідач здійснив частково 72128,00 грн., а останній строк оплати заборгованості сумі 21175,00 грн. згідно умов Договору був 19.05.2016р.

Відповідно до п. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За таких обставин, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, позовні вимоги про стягнення з відповідача 21175 грн. боргу за поставлену продукцію.

Крім того, відповідно до ст. 611 ЦК України - у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно п. 8.2 Договору за несвоєчасну оплату поставленої «Продукції» згідно п. 5.2 було передбачено сплату відповідачем пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення.

Згідно ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Ч. 1 ст. 229 ГК України встановлено, що учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Згідно ст. 549 ЦК України Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Також, відповідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем у відповідності до вимог чинного законодавства та умов договору розраховано пеню, інфляційні та 3% річних. Їх розміри, відповідно, становлять: 3352,03 грн. пеня; 974,05 грн. - інфляційні та 325,46 грн. сплата 3% річних.

Тому, в цій частині позовні вимоги, також, підлягають задоволенню.

При цьому, суд враховує, що, як уточнив представник позивача у судовому засіданні, розрахунок пені ним було здійснено з 19.05.2016 року по 21.11.2016 року (182 дні). Фактично за вказаний період сума пені мала складати 3497,06 грн. Проте, позивач, користуючись наданим йому процесуальним правом, просить суд стягнути пеню лише в розмірі 3352,03 грн.

Отже, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, з покладенням на відповідача витрат по сплаті судового збору у розмірі 1378грн., оскільки позивачем по платіжному дорученню №861 від 06.12.2016р. було зайво сплачено 72гривні, які можуть бути йому повернено ухвалою суду за наявності відповідної заяви.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „ГРАНІТТРАНССТРОЙ (65490, Одеська обл., м. Теплодар, вул. Комунальна, буд. 12, код - 35503486) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Турщеб (56530, АДРЕСА_1; поштова адреса: 56500, Миколаївська обл., м. Вознесенськ, вул. Соборності, буд. 13, код - 39641223): 21175 гривень боргу; 3352 гривні 03 коп. пені; 974 гривень 05 коп. інфляційних; 325 гривень 46 коп. сплати 3% річних та 1378 гривень судового збору.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя О.А. Демешин