ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

20.02.2017 Справа № 904/10207/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваль Л.А. (доповідач)

суддів: Пархоменко Н.В., Чередка А.Є.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19.12.2016 року у справі № 904/10207/16

за позовом ОСОБА_13, смт. Софіївка Дніпропетровської області

до

відповідача-1: Комунального підприємства "Солом'янка-Сервіс", м. Київ

відповідача-2: Державного реєстратора Примака Дмитра Федоровича, м. Київ

відповідача-3: ОСОБА_15, м. Макіївка Донецької області відповідача-4: Селянського (Фермерського) господарства "Олександро-Володимирівське", смт. Софіївка Дніпропетровської області

про визнання протиправним рішення, скасування реєстраційних дій, визнання недійсним договору та наказу

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 19.12.2016 року у справі № 904/10207/16 (суддя Ярошенко В.І.) позов задоволено частково; припинено провадження у справі № 904/10207/16 в частині визнання недійсним наказу № 1-к від 06.09.2016 року про звільнення ОСОБА_13 з посади голови господарства на підставі рішення засновника СФГ "Олександро-Володимирівське" № 1/2016 від 06.09.2016 року; визнано недійсним рішення засновника СФГ "Олександро-Володимирівське" від 06.09.2016 року № 1/2016; визнано недійсним договір купівлі-продажу частки в складеному капіталі Селянського (фермерського) господарства "Олександро-Володимирівське" від 06.09.2016 року, укладений між ОСОБА_13 та ОСОБА_15; скасовано державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу - Селянське (фермерське) господарство "Олександро-Володимирівське", яка була проведена 07.09.2016 року державним реєстратором Примаком Дмитром Федоровичем, номер запису 84; стягнуто з Селянського (фермерського) господарства "Олександро-Володимирівське" на користь ОСОБА_13 4 134, 00 грн. витрат зі сплати судового збору; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 подали апеляційну скаргу про скасування цього рішення в частині задоволених позовних вимог та прийняття в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Подана апеляційна скарга не приймається до розгляду і підлягає поверненню у зв'язку з наступним.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Пунктами 2.1., 2.2. частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції на дату подання позовної заяви у даній справі) визначено, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати; за подання позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір мінімальної заробітної плати.

З 01.01.2016 року розмір мінімальної заробітної плати становив 1 378, 00 грн.

Відповідно до п. 2.4. ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції на дату подання апеляційної скарги) за подання апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору складає 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Законом передбачено сплату судового збору з апеляційної та касаційної скарг на рішення суду, виходячи з розміру ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви незалежно від того, чи оскаржується все рішення (постанова) суду в цілому чи його частина (п. 2.15. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України").

У разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру (ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір").

У даній справі заявлено та розглянуто чотири вимоги немайнового характеру - визнання недійсним рішення засновника, визнання недійсним договору, визнання недійсним наказу та скасування реєстраційних дій; тобто за подання апеляційної скарги на вказане рішення суду судовий збір підлягав оплаті у сумі 6 063, 20 грн. ((1 378, 00 грн. х 4) х 110%).

Окрім того, за роз'ясненнями, наведеними у п. 2.13. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" судовий збір, оскільки інше не передбачено Законом, сплачується окремо за подання кожної позовної заяви (заяви, скарги).

Апеляційна скарга подана у формі єдиного документа від дванадцяти осіб.

Апелянтами при сплаті судового збору необхідно враховувати положення ч. 6 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" та правову позицію Вищого господарського суду України, викладену у п.п. 2.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України".

Так, якщо до господарського суду звертаються кілька позивачів з вимогою немайнового характеру до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірі, передбаченому підпунктом 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону.

Таким чином, якщо звертаються до суду апеляційної інстанції кілька скаржників з апеляційною скаргою зі спору немайнового характеру (незалежно від того, складена вона у формі єдиного документу, чи кожною особою (скаржником) окремо), то такі скаржники повинні сплатити судовий збір окремими платіжними дорученнями (квитанціями) у розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, що апелянтами в цій справі зроблено не було; подана апеляційна скарга не оплачена судовим збором.

До апеляційної скарги додане клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги до прийняття судового рішення у справі.

В обґрунтування клопотання про відстрочення сплати судового збору апелянти посилаються на їх складне фінансове становище.

Згідно зі ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Наведене узгоджується з правовою позицією Вищого господарського суду України, викладеною у п. 3.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України".

Отже, зі змісту статті 8 Закону України "Про судовий збір" вбачається, що відстрочення сплати судового збору є правом суду, а не його обов'язком, при цьому єдиною підставою для вчинення судом зазначених у наведеній нормі дій є врахування ним майнового стану сторони. Обґрунтування пов'язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на заінтересовану сторону.

Проте, апелянти не надали жодних доказів в підтвердження їх майнового стану, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору.

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд не вбачає підстав, визначених ст. 8 Закону України "Про судовий збір", для відстрочення оплати судового збору, відповідно, клопотання апелянтів не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 97 ГПК України після усунення обставин, зазначених у пунктах 1, 2 і 3 частини першої цієї статті, апеляційна скарга може бути подана повторно.

Клопотання апелянтів про поновлення строку подання апеляційної скарги у справі не розглядається апеляційним господарським судом у зв'язку з поверненням апеляційної скарги.

Також, апеляційний господарський суд не досліджує наявність правового зв'язку між скаржниками і сторонами у справі, оскільки апеляційна скарга підлягає поверненню з передбачених ГПК України підстав (п. 52 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України").

Керуючись ст. 86, п. 3 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19.12.2016 року у справі № 904/10207/16 повернути без розгляду.

Додаток: апеляційна скарга № б/н від 16.02.2017 року з додатками всього на 52-х аркушах.

Головуючий суддя Л.А. Коваль

Суддя Н.В. Пархоменко

Суддя А.Є. Чередко