ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

01.02.2017 Справа № 920/1277/16

За позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Путивль Сумської області

до відповідача: Управління соціального захисту населення Путивльської районної державної адміністрації, м. Путивль Сумської області

про стягнення 15 087 грн. 31 коп.

Суддя Джепа Ю.А.

За участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1

від відповідача не прибув

При секретарі судового засідання Осокіній А.М.

Суть спору: позивач відповідно до вимог позовної заяви, поданої до господарського суду, просить стягнути з відповідача 15 087 грн. 31 коп. заборгованості з компенсування витрат на пільгове перевезення окремих категорій громадян автомобільним транспортом, а також покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору.

Відповідач подав заперечення на позовну заяву, вимоги позивача не визнає як безпідставні.

У судове засідання представник відповідача не прибув, однак враховуючи наявність у матеріалах справи документів на підтвердження позиції відповідача, суд вважає за можливе відповідно до вимог ст. 75 Господарського процесуального кодексу України розглядати справу за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд

ВСТАНОВИВ:

30.05.2013 між Путивльською районною державною адміністрацією та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 був укладений договір № 01-05 на перевезення пасажирів автомобільним транспортом, відповідно до умов якого Путивльська РДА надала позивачеві право на перевезення пасажирів на приміському маршруті «Путивль-Юрєве» згідно затвердженого паспорту маршруту, а позивач зобовязався надавати транспортні послуги населенню на умовах, передбачених цим договором.

15.02.2015 позивач на підставі договору № 01-05 від 30.05.2013 уклав з відповідачем у справі договір № 2 на відшкодування компенсаційних витрат за пільгове перевезення громадян.

За умовами даного договору позивач зобовязався відповідно до чинного законодавства України здійснювати перевезення пільгової категорії громадян безоплатно за встановленими маршрутами (п. 1.1), а відповідач як розпорядник коштів зобовязався проводити відшкодування компенсаційних витрат на пільгове перевезення громадян, які користуються пільгами (п. 1.2).

При цьому за умовами пункту 2.1 договору таке відшкодування здійснюється позивачу як перевізникові за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам у межах затверджених обсягів асигнувань при надходженні коштів на рахунок управління; за умовами пункту 2.2 відшкодування компенсаційних витрат проводяться розпорядником (відповідачем) по мірі надходження субвенції з державного бюджету на розрахунковий рахунок перевізника на підставі розрахунку компенсаційних збитків від пільгового перевезення.

Пункт 3.2 договору на відшкодування компенсаційних витрат за пільгове перевезення громадян зобовязує відповідача відшкодовувати компенсаційні витрати за перевезення пільгової категорії громадян у відповідності з вимогами чинного законодавства, у межах затверджених асигнувань та на підставі поданої форми звітності.

Відповідно до пункту 3.3 договору № 2 перевізнику доведений розрахунковий обсяг затвердженої субвенції, згідно кошторису на відшкодування компенсаційних збитків від пільгового перевезення з 15.02.2015 по 31.12.2015 у сумі 77 596,43 грн. на підставі затвердженого головою райдержадміністрації розрахунку.

Матеріали справи містять копії актів звіряння розрахунків за надані послуги, на які надаються пільги, складені між сторонами у справі станом на 01.01.2016, на 01.02.2016, на 01.03.2016, з яких вбачається наявність заборгованості відповідача перед позивачем у розмірі 15 087,31 грн.

Враховуючи неперерахування відповідачем вищезазначеної суми, позивач звернувся до нього з листом щодо причин несплати заборгованості.

Матеріалами справи підтверджується, що як захід реагування на вищезазначений лист позивача, відповідач звернувся до голови Путивльської РДА з листом № 05-07/1273 від 15.04.2016 про наявність заборгованості, у тому числі перед позивачем у даній справі, та про вирішення питання її погашення.

У свою чергу, Путивльською РДА направлено листи № 01-20/425 від 15.02.2016 до Міністерства соціальної політики України, № 01-16/426 від 15.02.2016 Сумської обласної державної адміністрації, № 01-17/1083 від 19.04.2016 до Департаменту соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації та Департаменту фінансів Сумської ОДА, а також листи до народних депутатів України з проханням вирішити питання щодо погашення заборгованості з компенсації витрат на пільговий переїзд окремих категорій громадян за 2015 рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 627 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 629 вищевказаного Кодексу наголошує, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно із частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобовязання повинні виконуватись належним чином і відповідно до умов договору, а згідно вимог статті 610 цього ж Кодексу, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 102 Бюджетного кодексу України механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо, зокрема, компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету визначається відповідно до Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 256 від 04.03.2002.

Відповідно до пунктів 5-8 вищезазначеного Порядку головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами - надавачами відповідних послуг і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення) щодо компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян до 22 числа місяця, що настає за звітним.

Фінансові органи районних держадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення) на підставі актів звіряння, зазначених у пункті 5 цього Порядку, щомісяця готують реєстри нарахованих сум та подають їх Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, управлінням Державної казначейської служби в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі щодо компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян до 25 числа місяця, що настає за звітним.

Форма реєстрів встановлюється Мінфіном за поданням Казначейства.

Управління Державної казначейської служби в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі щомісяця подають Державній казначейській службі відповідні дані щодо фактично нарахованих сум пільг, субсидій, допомоги та кредиторської заборгованості відповідних бюджетів згідно із зазначеними реєстрами.

Міністерство фінансів Автономної Республіки Крим, фінансові органи обласних держадміністрацій протягом двох операційних днів після отримання коштів субвенцій надають органам Державної казначейської служби платіжні доручення щодо перерахування цих коштів на рахунки районних бюджетів, бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення пропорційно фактичним зобов'язанням з пільг, субсидій, допомоги та компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян відповідних бюджетів на дату проведення платежів з їх оплати.

Щомісячні суми субвенцій перераховуються органами Державної казначейської служби на рахунки місцевих бюджетів з урахуванням їх обсягів, передбачених у бюджеті Автономної Республіки Крим, обласних бюджетах для відповідних місцевих бюджетів.

Органи Державної казначейської служби протягом операційного дня з часу отримання відповідних платіжних доручень направляють кошти субвенцій на рахунки місцевих бюджетів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби.

Отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби, для здійснення відповідних видатків.

Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють у п'ятиденний строк розрахунки з постачальниками відповідних послуг і ведуть облік за видами компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян.

Стаття 33 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами статті 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Статтею 43 названого Кодексу визначено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Матеріали справи свідчать про те, що Сумською обласною державною адміністрацією, з урахуванням положень статті 91 Бюджетного кодексу України, на обласному рівні з метою упередження припинення пільгових перевезень та уникнення росту соціальної напруги серед пільговиків та перевізників ініційовано розробку відповідних місцевих програм, підготовлено проект розпорядження щодо внесення змін до розпорядження голови Сумської облдержадміністрації № 25-ОД від 27.01.2016 (із змінами) «Про розроблення проекту Обласної прогарами здійснення компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян автомобільним транспортом на автобусних маршрутах загального користування в Сумській області на 2016-2017 роки», запропоновано Путивльській РДА запланувати кошти для відшкодування вартості пільгового проїзду за рахунок районного бюджету та затвердити порядок їх використання.

Матеріалами справи також підтверджується, що відповідачем проведено засідання з головами сільських рад Путивльського району щодо можливості виділення коштів з місцевих бюджетів для погашення існуючої заборгованості.

При цьому суд зауважує, що умовами договору на відшкодування компенсаційних витрат за пільгове перевезення громадян, укладеного між сторонами у справі, передбачено, що відшкодування компенсаційних витрат проводяться розпорядником по мірі надходження субвенції з державного бюджету, однак не встановлені строки такого відшкодування та не обумовлений інший порядок відшкодування у разі невиділення такої субвенції, тому за вказаних обставин, суд вважає позов таким, що заявлений передчасно, оскільки умовами договору не передбачено іншого порядку розрахунку, окрім як за рахунок субвенції, а надходження субвенцій з державного бюджету для спрямування їх для виплати позивачеві компенсаційних витрат можливе і у майбутньому.

Враховуючи факти, встановлені судом при розгляді даної справи та дослідивши надані сторонами докази, співставивши їх із положеннями діючого законодавства, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, у звязку з чим відмовляє позивачу у задоволенні позову, залишивши за ним судові витрати у відповідності до ст.ст. 44, 49 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України суд

ВИРІШИВ:

1. У позові - відмовити.

Повне рішення складено 03.02.2017.

Суддя Ю.А.Джепа