КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" лютого 2017 р. Справа№ 910/8074/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Отрюха Б.В.

Чорної Л.В.

секретар судового засідання - Пугачова А.С.

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 02.02.2017 року по справі №910/8074/16 (в матеріалах справи).

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча"

на рішення Господарського суду міста Києва від 11.07.2016 року

у справі №910/8074/16 (суддя Смирнова Ю.М.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча"

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Державне підприємство "Донецька залізниця"

про стягнення 67 811,60 грн.

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2016 року Приватне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" 67 811,60 грн. збитків.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.07.2016р. у справі №910/8074/16 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішення суду першої інстанції від 11.07.2016р., позивач звернувся з апеляційної скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить зазначене рішення суду скасувати та прийняти нове, в яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на неповне з'ясування обставин господарським судом, що мають значення для справи; на невідповідність висновків, викладених в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; на порушення норм матеріального та процесуального права.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

Третя особа не скористалася своїм правом згідно ч. 1 ст. 96 ГПК України та не надала суду відзив на апеляційну скаргу, що згідно ч. 2 ст. 96 ГПК не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Учасники процесу були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази. Однак, позивач та третя особа наданим їм процесуальним правом не скористалися та в судове засідання не з'явилися, своїх повноважних представників не направили, про причини неявки суд не повідомили.

Вислухавши думку представників відповідача сторін та враховуючи, що матеріали справи містять докази повідомлення позивача та третю особу про дату, час та місце судового засідання з розгляду апеляційної скарги та те, що неявка зазначених представників не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, судова колегія вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутністю останніх.

Розглянувши доводи апеляційної скарги та відзиву, дослідивши матеріали справи та заслухавши представників відповідача, судова колегія встановила наступне.

Відповідно до залізничної накладної №50078138 на адресу Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" 19.11.2015р. зі станції відправлення "Авдіївка" Донецької залізниці на станцію Маріуполь - Сортувальний Донецької залізниці прибули вагони, а саме: №№59195560, 59195099, 59177196, 59195537, 59191593, 59177394, 59191890, 59179960 з вантажем кокс доменний, вантажовідправником яких є Публічне акціонерне товариство "Авдіївський коксохімічний завод".

Вказані вагони були передані вантажоодержувачу - позивачу із складанням комерційних актів, а саме: №724497/1450, №724498/1451, №724499/1452, №724500/1453, №724501/1454, №724502/1455, №724503/1456, №724504/1457 від 23.11.2015, в яких зазначено наступне:

- у вагоні № 59195560 виявлено недостачу коксу доменного у кількості 2000 кг., вагон прибув у технічному відношенні справний, завантаження у вагон вище рівня бортів на 100 - 200 мм., поверхня вантажу маркована однією поздовжньою полосою вапном, у вагоні є заглиблення розміром 2000 мм Х на ширину вагону Х 300-400 мм у глиб вагону, маркування порушене, переваження вантажу провадилось на 150 тонних електронних вагах з повним зупиненням вагону;

- у вагоні № 59195099 виявлено недостачу коксу доменного у кількості 2100 кг., вагон прибув у технічному відношенні справний, завантаження в вагон вище рівня бортів на 100 - 200 мм., поверхня вантажу маркована однією поздовжньою полосою вапном, у вагоні є заглиблення розміром 2000 мм Х на ширину вагону Х 300-400 мм у глиб вагону, маркування порушене, переваження вантажу провадилось на 150 тонних електронних вагах з повним зупиненням вагону;

- у вагоні № 59177196 виявлено недостачу коксу доменного у кількості 2250 кг., вагон прибув у технічному відношенні справний, завантаження в вагон вище рівня бортів на 100 - 200 мм., поверхня вантажу маркована однією поздовжньою полосою вапном, у вагоні є заглиблення розміром 2000 мм Х на ширину вагону Х 200-300 мм у глиб вагону, маркування порушене, переваження вантажу провадилось на 150 тонних електронних вагах з повним зупиненням вагону;

- у вагоні № 59195537 виявлено недостачу коксу доменного у кількості 2900 кг., вагон прибув у технічному відношенні справний, завантаження в вагон вище рівня бортів на 100 - 200 мм., поверхня вантажу маркована однією поздовжньою полосою вапном, у вагоні є заглиблення розміром 2000 мм Х на ширину вагону Х 400-500 мм у глиб вагону та розміром 1800 мм Х на ширину вагону Х 200 мм у глиб вагону, маркування порушене, переваження вантажу провадилось на 150 тонних електронних вагах з повним зупиненням вагону;

- у вагоні № 59191593 виявлено недостачу коксу доменного у кількості 2900 кг., вагон прибув у технічному відношенні справний, завантаження в вагон вище рівня бортів на 100 - 200 мм., поверхня вантажу маркована однією поздовжньою полосою вапном, у вагоні є заглиблення розміром 2000 мм Х на ширину вагону Х 400-500 мм у глиб вагону, маркування порушене, переваження вантажу провадилось на 150 тонних електронних вагах з повним зупиненням вагону;

- у вагоні № 59177394 виявлено недостачу коксу доменного у кількості 3500 кг., вагон прибув у технічному відношенні справний, завантаження в вагон вище рівня бортів на 100 - 200 мм., поверхня вантажу маркована однією поздовжньою полосою вапном, у вагоні є заглиблення розміром 2000 мм Х на ширину вагону Х 300-400 мм у глиб вагону та розміром 2000 мм Х на ширину вагону Х 200-300 мм у глиб вагону, маркування порушене, переваження вантажу провадилось на 150 тонних електронних вагах з повним зупиненням вагону;

- у вагоні № 59191890 виявлено недостачу коксу доменного у кількості 3850 кг., вагон прибув у технічному відношенні справний, завантаження в вагон вище рівня бортів на 100 - 200 мм., поверхня вантажу маркована однією поздовжньою полосою вапном, у вагоні є заглиблення розміром 2000 мм Х на ширину вагону Х 400-600 мм у глиб вагону та розміром 1500 мм Х на ширину вагону Х 200-300 мм у глиб вагону, маркування порушене, переваження вантажу провадилось на 150 тонних електронних вагах з повним зупиненням вагону;

- у вагоні № 59179960 виявлено недостачу коксу доменного у кількості 4200 кг., вагон прибув у технічному відношенні справний, завантаження в вагон вище рівня бортів на 100 - 200 мм., поверхня вантажу маркована однією поздовжньою полосою вапном, у вагоні є заглиблення розміром 2500 мм Х на ширину вагону Х 300-500 мм у глиб вагону, маркування порушене, переваження вантажу провадилось на 150 тонних електронних вагах з повним зупиненням вагону.

Вартість недостачі вантажу, яка була розрахована позивачем відповідно до договору №МДМ-13.50-І4-1291/127 від 31.12.2014р., укладеного між Публічним акціонерним товариством "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча"), як покупцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Метінвест Холдинг", як постачальником, та рахунку - фактури вантажовідправника - Публічного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" №90609091 від 19.11.2015р. та сертифікатів якості на партію №16416, №19907, №19908 з урахуванням норми недостачі вантажу 2% склала 67 811,60 грн.

Враховуючи вищенаведене, позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з відповідача збитків у розмірі 67 811,60 грн.

Згідно із ч.1 ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

У відповідності до ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву, заслухавши пояснення представників відповідача, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення суду, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню чи зміні з наступних підстав.

У відповідності до положень статті 16 Цивільного кодексу України одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Стаття 224 Господарського кодексу України зобов'язує учасника господарських відношень, який порушив господарські зобов'язання або встановлені вимоги, які стосуються здійснення господарської діяльності, відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушені. Під збитками розуміються витрати, здійсненні уповноваженою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не отримані їй доходи, які уповноважена сторона отримала б у разі належного виконання зобов'язання або дотримання правил здійснення господарської діяльності іншою стороною.

Вимогами статті 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у разі порушення його цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитки визначаються, як втрата, яку особа отримала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила чи повинна зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально отримати при звичайних обставинах, якщо б його право не було порушено (упущена вигода).

Стаття 623 Цивільного кодексу України зобов'язує сторону, яка порушила зобов'язання відшкодувати завдані у результаті цього збитки

Згідно із ч.5 ст.307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

У відповідності до ст.6 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457, накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Статтею 110 Статуту передбачено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Згідно із ст.113 Статуту за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі (ст. 114 Статуту).

Матеріалами справи підтверджується, що вагони №№59195560, 59195099, 59177196, 59195537, 59191593, 59177394, 59191890, 59179960 були прийняті до перевезення Державним підприємством "Донецька залізниця" та видані позивачу із складенням комерційних актів №724497/1450, №724498/1451, №724499/1452, №724500/1453, №724501/1454, №724502/1455, №724503/1456, №724504/1457 від 23.11.2015р., в яких зазначено про порушення маркування вантажу, виїмку та недостачу вантажу.

Вирішуючи питання чи є Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" правонаступником Державного підприємства "Донецька залізниця" судова колегія зазначає наступне.

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" як нова юридична особа утворено відповідно до Закону України "Про особливості утворення Публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" та постанови Кабінету Міністрів України "Про утворення Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" від 25.06.2014р. № 200.

Статут Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015р. № 735.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" утворюється на базі Державної адміністрації залізничного транспорту, підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття.

Серед таких підприємств є Державне підприємство "Донецька залізниця", яке є залізницею, відповідальною перед позивачем за нестачу вантажу, як стверджує сам позивач у поданому позові.

У відповідності до Закону України "Про особливості утворення Публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" та постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014р. № 200, всі підприємства, на базі яких утворюється Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" реорганізовуються шляхом злиття.

Статтею 104 Цивільного кодексу України визначено, що реорганізація юридичної особи, як самостійний вид її припинення, передбачає проведення певної процедури та характеризується деякими особливостями. Юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Відповідно до ст.107 Цивільного кодексу України комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), який має містити положення про правонаступництво щодо майна, прав та обов'язків юридичної особи, що припиняється шляхом поділу, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов'язання, які оспорюються сторонами.

Моментом переходу прав до правонаступника юридичної особи вважається дата внесення відповідного запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та Фізичних осіб-підприємців та громадських формувань в порядку, передбаченому ст.37 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців" на громадських формувань, тобто запису про припинення юридичної особи.

Судом першої інстанції та судовою колегією встановлено, що на час розгляду справи відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Державне підприємство "Донецька залізниця" не є таким, що припинено як юридична особа.

Відповідно до цивільного законодавства при реорганізації (злитті) юридичних осіб перехід прав і обов'язків до новоутвореної юридичної особи відбувається на підставі передавального акта, в якому про це має бути чітко зазначено, а правонаступництво вважається здійсненим з моменту виключення юридичної особи - попередника з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Про необхідність затвердження таких передавальних актів зазначено в постанові Кабінету Міністрів України від "Про утворення Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" від 25.06.2014р. № 200.

Тому вказівка у Законі, постанові Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 № 200, статуті та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про те, що Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" є правонаступником усіх прав і обов'язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту (в тому числі і Державного підприємства "Донецька залізниця"), не означає автоматичного правонаступництва без інвентаризації майна та затвердження передавальних актів і в кінці - припинення юридичних осіб таких підприємств.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Вищого господарського суду України від 23.02.2016 у справі № 905/2470/15, від 29.11.2016 у справі № 910/8081/16, від 15.12.2015 у справі № 34/16, від 20.12.2016р. №910/8351/16, від 06.06.2012 у справі № 5015/4612/11, від 11.02.2016 у справі № 904/3006/14.

Відповідно до п. 4 і п. 5 постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014р. №200 проведенню реорганізації (злиття) має передувати проведення інвентаризації майна підприємств, що реорганізуються (зливаються), та складання актів інвентаризації майна, після чого мають складатися та затверджуватися передавальні акти майна та зведені акти майна, що вносяться до статутного капіталу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

Відповідно до п.5 постанови Кабінету Міністрів України майно (активи, власний капітал та зобов'язання) підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції (далі - майно), не включається до переліків і зведених актів інвентаризації майна, що затверджуються Міністерством інфраструктури відповідно до цього пункту, а відображається в балансі (крім зобов'язань підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, які розташовані на тимчасово окупованій території) і закріплюється частині активів за Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" на праві господарського відання до проведення його інвентаризації та оцінки відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 12.11.2014р. № 604.

Постановою Кабінету Міністрів України "Деякі питання інвентаризації майна підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції" від 12.11.2014р. № 604 передбачено, що проведення інвентаризації та оцінки майна (активи, власний капітал та зобов'язання) підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції, має бути здійснено після завершення тимчасової окупації території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, а також завершення проведення антитерористичної операції, після чого мають бути подані пропозиції щодо зміни статутного капіталу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

Наведені нормативно-правові акти прямо вказують на те, що майно (активи, власний капітал та зобов'язання) підприємств та установ залізничного транспорту загального користування (в тому числі й Державного підприємства "Донецька залізниця"), їх структурних підрозділів, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції, не увійшло до статутного Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця". При цьому в балансі, відповідача мають тимчасово відображатися тільки активи таких підприємств (зобов'язання не відображаються, тобто до відповідача не переходять).

Суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про те, що станом на час розгляду справи Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" не стало правонаступником підприємств залізничного транспорту, розташованих на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції (в тому числі Державного підприємства "Донецька залізниця"), оскільки процедуру реорганізації цих підприємств та передачу всіх їх прав та обов'язків до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.11.2014р. № 604 призупинено до завершення проведення антитерористичної операції.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" період проведення антитерористичної операції триває до дати набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Як свідчать матеріали справи та не спростовано сторонами по справі, у Державного підприємства "Донецька залізниця" та Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" відсутній передавальний акт, який би підтверджував перехід від Державного підприємства "Донецька залізниця" всіх прав, активів і зобов'язання і боргів у статутний капітал відповідача.

Відповідно до наказу керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України "Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення" від 07.10.2014р. № 33/6/а Донецьку і Луганську області з 07.04.2014р. визначено районами проведення антитерористичної операції.

Державне підприємство "Донецька залізниця" знаходиться в зоні проведення антитерористичної операції (із юридичною адресою в м. Донецьк), залишається юридичною особою, свої зобов'язання та документи на їх підтвердження до відповідачеві не передавало, самостійно продовжує здійснювати свою господарську діяльність, веде претензійну роботу і розрахунки, бере участь в судових процесах, а тому повинно самостійно нести відповідальність за договірними та позадоговірними зобов'язаннями, що виникли за його участі.

Згідно з положеннями ст.43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно із ч. 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказів, які б спростовували вище встановлені та зазначені судом обставини, сторонами не надано.

Доводи, наведені позивачем в апеляційній скарзі, судовою колегією до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи.

Виходячи з наведеного, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає чинному законодавству та матеріалам справи. Судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Судові витрати на підставі ст.49 ГПК України покладаються на апелянта.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 99, 103, 104, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.07.2016 року у справі №910/8074/16 залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду міста Києва від 11.07.2016 року у справі №910/8074/16 залишити без змін.

3.Матеріали справи №910/8074/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст.107 ГПК України.

Постанова Київського апеляційного господарського суду за наслідками перегляду відповідно до ст.105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді Б.В. Отрюх

Л.В. Чорна