КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" лютого 2017 р. Справа№ 910/10784/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Тарасенко К.В.

Тищенко О.В.

секретар судового засідання Романова Ю.М.

за участю представників:

від позивача: Шабліовська В.В. (представник за довіреністю)

від відповідача-1: Романюк Н.В. (представник за довіреністю)

від відповідача-2: не з'явився

від третьої особи-1: Голік О.А. (представник за довіреністю), Кустова Т.В. (представник за довіреністю)

від третьої особи-2: не з'явився

від третьої особи-3: Кушнір В.Д. (представник за довіреністю)

від третьої особи-4: не з'явився

від третьої особи-5: не з'явився

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК Аурум Фінанс"

на рішення господарського суду міста Києва

від 13.09.2016 року

у справі № 910/10784/16 (суддя Маринченко Я.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "УПБ" Пантіної Л.О.

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК Аурум Фінанс"

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Гурман 2014"

треті особи: 1) Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

2) Національний Банк України

3) Товариство з додатковою відповідальністю

"Меблевий комбінат "Стрий"

4) Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу

Чуловський Володимир Анатолійович

5) Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу

Смолянінова Олена Ярославівна

про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Український професійний банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "УПБ" Пантіної Л.О. звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК Аурум Фінанс", Товариства з обмеженою відповідальністю "Гурман 2014", треті особи - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Національний Банк України, Товариство з додатковою відповідальністю "Меблевий комбінат "Стрий", Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Смолянінова Олена Ярославівна про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідно до постанови Правління НБУ від 28 серпня 2015 №562 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 28 серпня 2015 №158, "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Український професійний банк" та делегування повноважень ліквідатора банку" (копія постанови долучена позивачем до позову). Згідно з даним рішенням з 31 серпня 2015 розпочато процедуру ліквідації ПАТ "УПБ" та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ "УПБ", визначені статтями 37 та 38, частинами першою та другою статті 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Пантіній Любові Олександрівні строком на 1 рік з 31 серпня 2015 року до 30 серпня 2016 року включно. В подальшому, під час тимчасової адміністрації позивача, перевірки правочинів, вчинених протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, у зв'язку з чим виявлено правочин, вчинений між позивачем та ТОВ "ФК Аурум Фінанс" щодо відступлення права вимоги, а саме: договір про відступлення прав вимоги від 27.05.2015, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. та зареєстрованого у реєстрі за №6332, який є нікчемним на підставі ч.3 ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" відповідно до протоколу №3 від 30.06.2015 засідання комісії з перевірки договорів (інших правочинів) на виконання наказу №26/ТА від 29.05.2015. Так, за вказаним правочином, на думку позивача, банк безоплатно здійснив відчуження майна (оскільки розрахунки за спірним договором було проведено через внутрішній рахунок банку, тоді як постановою Правління Національного банку України від 30.04.2015 №293/БТ обмеженням щодо обов'язку ПАТ "УПБ" під час здійснення особливого режиму контролю здійснювати розрахунки в національній валюті виключно через кореспондентський рахунок, відкритий у Національному банку України); банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; банк уклав правочин, умови якого передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання позивачу переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку, а також банк уклавши договір застави майнових прав здійснив відчуження майна (майнових прав), за ціною нижчою від звичайної, за наслідком чого банк отримав збитки.

За таких обставин, позивач, керуючись ст.216 Цивільного кодексу України, просить суд застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину, а саме: зобов'язати відповідача повернути позивачу права майнової вимоги, отримані за договором про відступлення права вимоги від 27.05.2015, укладеним між позивачем та відповідачем, а також повернути оригінали документів, отримані згідно з актом приймання-передачі від 27.05.2015, за зобов'язаннями боржника, а саме: Договір про відкриття кредитної лінії №130 від 14.04.2006 (з усіма додатковими угодами та/або договорами про внесення змін до нього); Іпотечний договір від 14.04.2006, посвідчений державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори Костур У.Т. реєстровим номером 1-1897 (з усіма додатковими угодами та/або договорами про внесення змін до нього); Договір застави майна №130-1 від 25.04.2006 (з усіма додатковими угодами та/або договорами про внесення змін до нього); Договір поруки №130-3 від 26.09.2011(з усіма додатковими угодами та/або договорами про внесення змін до нього); Договір про відкриття траншевої кредитної лінії №42 від 04.06.2009 (з усіма додатковими угодами та/або договорами про внесення змін до нього); Договір застави майна №42-1 від 04.06.2009 (з усіма додатковими угодами та/або договорами про внесення змін до нього).

Крім того, позивач просив суд внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно зміни про суб'єктів в записі про іпотеку №402883 та зміни про суб'єктів в записі про обтяження №402794.

Також просив внести зміни до Державного реєстру обтяжень рухомого майна про обтяжувача в записі зареєстрованого за №14475509.

Рішенням господарського суду міста Києва від 13.09.2016 р. позов задоволено частково. Зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю "ФК Аурум Фінанс" повернути Публічному акціонерному товариству "Український професійний банк" права майнової вимоги, отримані за договором відступлення прав вимоги №б/н від 27.05.2015, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. та зареєстрованим у реєстрі за №6332, укладеним між Публічним акціонерним товариством "Український професійний банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ФК Аурум Фінанс". Зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю "ФК Аурум Фінанс" повернути Публічному акціонерному товариству "Український професійний банк" оригінали документів отримані згідно Акту приймання-передачі від 27.05.2015, а саме:

- Договір про відкриття кредитної лінії №130 від 14.04.2006 (з усіма додатковими угодами та/або договорами про внесення змін до нього);

- Іпотечний договір від 14.04.2006, посвідчений державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори Костур У.Т. реєстровим номером 1-1897 (з усіма додатковими угодами та/або договорами про внесення змін до нього);

- Договір застави майна №130-1 від 25.04.2006 (з усіма додатковими угодами та/або договорами про внесення змін до нього);

- Договір поруки №130-3 від 26.09.2011 (з усіма додатковими угодами та/або договорами про внесення змін до нього);

- Договір про відкриття траншевої кредитної лінії №42 від 04.06.2009 (з усіма додатковими угодами та/або договорами про внесення змін до нього);

- Договір застави майна №42-1 від 04.06.2009 (з усіма додатковими угодами та/або договорами про внесення змін до нього).

Зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Гурман 2014" повернути Публічному акціонерному товариству "Український професійний банк" права майнової вимоги, отримані за договором відступлення прав вимоги №б/н від 27.05.2015, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. та зареєстрованим у реєстрі за №6332, укладеним між Публічним акціонерним товариством "Український професійний банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ФК Аурум Фінанс". Зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Гурман 2014" повернути Публічному акціонерному товариству "Український професійний банк" оригінали документів отримані згідно Акту приймання-передачі від 27.05.2015, а саме:

- Договір про відкриття кредитної лінії №130 від 14.04.2006 (з усіма додатковими угодами та/або договорами про внесення змін до нього);

- Іпотечний договір від 14.04.2006, посвідчений державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори Костур У.Т. реєстровим номером 1-1897 (з усіма додатковими угодами та/або договорами про внесення змін до нього);

- Договір застави майна №130-1 від 25.04.2006 (з усіма додатковими угодами та/або договорами про внесення змін до нього);

- Договір поруки №130-3 від 26.09.2011 (з усіма додатковими угодами та/або договорами про внесення змін до нього);

- Договір про відкриття траншевої кредитної лінії №42 від 04.06.2009 (з усіма додатковими угодами та/або договорами про внесення змін до нього);

- Договір застави майна №42-1 від 04.06.2009 (з усіма додатковими угодами та/або договорами про внесення змін до нього).

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК Аурум Фінанс" на користь Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 грн. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гурман 2014" на користь Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що договір відступлення прав вимоги від 27.05.2015 є нікчемним з підстав, передбачених пунктом 3 частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Інші доводи позивача, як підставу для визнання договору відступлення нікчемним судом відхилено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно змін про суб'єктів в записі про іпотеку №402883 та змін про суб'єктів в записі про обтяження №402794, внесення змін до Державного реєстру обтяжень рухомого майна про обтяжувача в записі зареєстрованого за №14475509, суд першої інстанції зазначив, що права позивача на момент подачі позову в даній частині не порушені, а заявлені вимоги є передчасними.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "ФК Аурум Фінанс" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 13.09.2016 р. у справі №910/10784/16 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також порушення судом норм матеріального та процесуального права. При цьому скаржник посилається на те, що висновок уповноваженої особи Фонду про заниження ціни продажу прав вимоги є безпідставним, недоведеним, здійсненим з перевищенням нею повноважень, а отже повинен був прийматися судом до уваги як необґрунтований та недоведений. Також скаржник вважає, що вартість відчужуваних прав вимоги, встановлена сторонами Договору відступлення прав вимоги від 27.05.2015, є звичайною ціною, а тому вказаний договір не підпадає під ознаку нікчемності, передбачену пунктом 3 частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Крім того, відповідач-1 зазначив, що ТОВ "Гурман 2014" не є стороною спірного договору відступлення права вимоги, а тому застосування наслідків недійсності вказаного договору, який позивач вважає нікчемним, до особи, яка не є учасником даного договору, є помилковим. Також скаржник зазначає про те, що справу розглянуто за відсутності представника відповідача-1, чим було порушено судом норми ст.ст. 4-2, 22, 77 ГПК України.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду (у складі колегії суддів: головуючий суддя Іоннікова І.А., судді Тищенко О.В., Тарасенко К.В.) від 06.10.2016 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК Аурум Фінанс" прийнято до провадження, розгляд апеляційної скарги призначено на 02.11.2016.

01.11.2016 р. через відділ забезпечення документообігу суду від відповдіча-2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив рішення суду скасувати, в позові відмовити, при цьому відповідач посилається на відсутність обґрунтувань позовних вимог та відсутність відповідних доказів.

Розпорядженням Київського апеляційного господарського суду від 02.11.2016 у справі №910/10784/16 призначено повторний автоматизований розподіл, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 910/10784/16 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя: Іоннікова І.А., судді: Чорна Л.В., Тарасенко К.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду (у складі головуючий суддя: Іоннікова І.А., судді: Чорна Л.В., Тарасенко К.В.) від 02.11.2016 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК Аурум Фінанс" прийнято до провадження, розгляд апеляційної скарги призначено на 23.11.2016.

02.11.2016 р. через відділ забезпечення документообігу суду від третьої особи-3 надійшли письмові пояснення, в яких останній просив рішення суду скасувати, в позові відмовити, при цьому третя особа посилається на відсутність обґрунтувань позовних вимог та відсутність відповідних доказів.

02.11.2016 р. через відділ забезпечення документообігу суду від відповідача-1 надійшли письмові пояснення.

02.11.2016 р. через відділ забезпечення документообігу суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить залишити оскаржуване рішення суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення; позивач вважає, що судом прийнято рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи, викладені в апеляційній скарзі є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

02.11.2016 р. через відділ забезпечення документообігу суду від третьої особи-1 надійшли письмові пояснення, в якому останній просить залишити оскаржуване рішення суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення; третя особа вважає, що судом прийнято рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи, викладені в апеляційній скарзі є безпідставними та необґрунтованими.

Розпорядженням Київського апеляційного господарського суду від 23.11.2016 у справі №910/10784/16 призначено повторний автоматизований розподіл, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 910/10784/16 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя: Іоннікова І.А., судді: Тарасенко К.В., Тищенко О.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду (у складі головуючий суддя: Іоннікова І.А., судді: Тарасенко К.В., Тищенко О.В.) від 23.11.2016 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК Аурум Фінанс" прийнято до провадження, розгляд апеляційної скарги призначено на 07.12.2016.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду (у складі головуючий суддя: Іоннікова І.А., судді: Тарасенко К.В., Тищенко О.В.) від 07.12.2016 розгляд справи відкладено на 18.01.2017 р. Зобов'язано позивача надати суду звіт, на підставі якого здійснено висновок суб'єкта оціночної діяльності про вартість майна ТОВ "Е.Р.С.Т.Е.". Зобов'язано позивача надати суду письмові пояснення з посиланням на норми права та судову практику щодо обрання способу захисту - зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "ФК Аурум Фінанс" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Гурман 2014" повернути на користь Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" права майнової вимоги, отримані за договором відступлення права вимоги від 27.05.2015, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. та зареєстрованого за № 6336; письмові пояснення з посиланням на норми права та судову практику щодо обрання способу захисту - зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "ФК Аурум Фінанс" повернути Публічному акціонерному товариству "Український професійний банк" оригінали документів, отримані згідно Акту приймання-передачі від 27.05.2015, станом на дату пред'явлення позову; письмові пояснення з посиланням на норми права та судову практику щодо обрання способу захисту - зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Гурман 2014" повернути Публічному акціонерному товариству "Український професійний банк" оригінали документів, отримані згідно Акту приймання-передачі від 27.05.2015, станом на дату пред'явлення позову; письмові пояснення з посиланням на норми права та судову практику щодо підстав пред'явлення позовних вимог про внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Зобов'язано відповідача-1 надати суду додаткові пояснення щодо правового зв'язку справи №910/10784/16 зі справою № 914/3494/14 за позовом Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" до Товариства з додатковою відповідальністю "Меблевий комбінат "Стрий", за участю третіх осіб, які не заявляють самостійний вимог на предмет спору, на стороні позивача: Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Товариство з обмеженою відповідальністю "ФК Аурум Фінанс", Товариство з обмеженою відповідальністю "Гурман 2014" про стягнення заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії № 130 від 14.04.2006.

03.01.2017 через відділ забезпечення документообігу суду від третьої особи-5 надійшов лист, в якому повідомлено про неможливість прибуття в судове засідання та міститься прохання розглядати справу за відсутності третьої особи-5.

17.01.2017 через відділ забезпечення документообігу суду від відповідача-1 надійшли додаткові пояснення з додатками та клопотання про повторне витребування доказу та відкладення розгляду справи.

18.01.2017 через відділ забезпечення документообігу суду від відповідача-2 надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

18.01.2017 р. на електронну адресу Київського апеляційного господарського суду від третьої соби-1 надійшли лист-повідомлення про вчасне прибуття до суду та клопотання про відкладення розгляду справи.

18.01.2017 р. на електронну адресу Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду (у складі головуючий суддя: Іоннікова І.А., судді: Тарасенко К.В., Тищенко О.В.) від 18.01.2017 клопотання про продовження строку розгляду апеляційної скарги задоволено. Продовжено строк розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК Аурум Фінанс" у справі №910/10784/16 на п'ятнадцять днів. Розгляд справи відкладено на 07.02.2017 р. Повторно зобов'язано позивача надати суду звіт, на підставі якого здійснено висновок суб'єкта оціночної діяльності про вартість майна ТОВ "Е.Р.С.Т.Е." в повному обсязі; письмові пояснення з посиланням на норми права та судову практику щодо обрання способу захисту - зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "ФК Аурум Фінанс" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Гурман 2014" повернути на користь Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" права майнової вимоги, отримані за договором відступлення права вимоги від 27.05.2015, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. та зареєстрованого за № 6336; письмові пояснення з посиланням на норми права та судову практику щодо обрання способу захисту - зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "ФК Аурум Фінанс" повернути Публічному акціонерному товариству "Український професійний банк" оригінали документів, отримані згідно Акту приймання-передачі від 27.05.2015, станом на дату пред'явлення позову; письмові пояснення з посиланням на норми права та судову практику щодо обрання способу захисту - зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Гурман 2014" повернути Публічному акціонерному товариству "Український професійний банк" оригінали документів, отримані згідно Акту приймання-передачі від 27.05.2015, станом на дату пред'явлення позову; письмові пояснення з посиланням на норми права та судову практику щодо підстав пред'явлення позовних вимог про внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

19.01.2017 через відділ забезпечення документообігу суду від третьої особи-1 надійшли додаткові пояснення.

03.02.2017 через відділ забезпечення документообігу суду від позивача на виконання вимог суду надійшли додаткові пояснення з додатками.

06.02.2017 через відділ забезпечення документообігу суду від відповідача-1 надійшли додаткові пояснення з додатками.

07.02.2017 через відділ забезпечення документообігу суду від представника відповідача-1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, в зв'язку з необхідністю ознайомлення з матеріалами справи.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно із п.3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому, господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що зазначені в клопотанні про відкладення розгляду справи обставини не є належними підставами для відкладення розгляду справи, оскільки можливість ознайомлення з матеріалами справи до дня судового засідання залежала виключно від волевиявлення самого представник відповідача-1, в зв'язку з чим суд апеляційної інстанції відхиляє клопотання представника відповідача-1 про відкладення розгляду справи.

В судове засідання апеляційної інстанції представники відповідача-2, третьої особи-2, третьої особи-4, третьої особи-5 не з'явилися.

Оскільки явка представників сторін, третіх осіб у судове засідання не була визнана судом обов'язковою, а також зважаючи на наявні в матеріалах справи докази належного повідомлення сторін, третіх осіб про місце, дату та час судового розгляду, апеляційний суд визнав можливим розглядати справу у відсутність представників відповідача-2, третьої особи-2, третьої особи-4, третьої особи-5.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представники позивача, відповідача-1, третьої особи-1, третьої особи-3 надали пояснення по суті спору.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача-1, третьої особи-1, третьої особи-3, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

27.05.2015 року між Публічним акціонерним товариством "Український професійний банк" (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ФК Аурум Фінанс" (новий кредитор) було укладено договір відступлення права вимоги, згідно п.1 якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до Товариства з додатковою відповідальністю "Меблевий комбінат "Стрий", яке є правонаступником Відкритого акціонерного товариства "Меблевий комбінат "Стрий" (боржник), а новий кредитор сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, визначеній в п.5 цього договору, у порядку та строки, встановлені цим договором, та набуває права вимоги первісного кредитора в обсязі та на умовах, що існують на момент переходу права вимоги за:

- Договором про відкриття кредитної лінії №130 від 04.04.2006 з усіма додатковими угодами та/або договорами про внесення змін до нього (Кредитний договір 1), які були укладені між ВАТ "Український Професійний Банк", правонаступником якого є ПАТ "Український Професійний Банк", та ВАТ "Меблевий комбінат "Стрий", правонаступником якого є ТДВ "Меблевий комбінат "Стрий";

- Іпотечним договором від 04.04.2006, посвідченим державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори Костур У.Т. за реєстровим номером 1-1897 (Іпотечний договір), предметом якого є іпотека належного Боржнику нерухомого майна - комплексу, що знаходиться за адресою: Львівська обл., м. Стрий, вул. Грабовецька, буд. 3, згідно переліку, вказаному в п.6 Іпотечного договору з усіма додатковими угодами та/або договорами про внесення змін до нього, які були укладені між Відкритим акціонерним товариством "Український Професійний Банк", правонаступником якого є ПАТ "Український Професійний Банк", та Відкритим акціонерним товариством "Меблевий комбінат "Стрий", правонаступником якого є ТДВ "Меблевий комбінат "Стрий";

- Договором застави майна №130-1 від 25.04.2006 (Договір застави 1), згідно з яким в заставу передані основні засоби, перелік яких викладено в Договорі застави 1, з усіма додатковими угодами та/або договорами про внесення змін до нього, які були укладені між ВАТ "Український Професійний Банк", правонаступником якого є ПАТ "Український Професійний Банк", та ВАТ "Меблевий комбінат "Стрий", правонаступником якого є ТДВ "Меблевий комбінат "Стрий";

- Договором поруки №130-3 від 26.09.2011 з усіма додатковими угодами та/або договорами про внесення змін до нього (Договір поруки), які були укладені між ПАТ "Український Професійний Банк", ТДВ "Меблевий комбінат "Стрий" та ТОВ "ТД "Українські меблі";

- Договором про відкриття траншевої кредитної лінії №42 від 04.06.2009 з усіма додатковими угодами та/або договорами про внесення змін до нього (Кредитний договір 2), які були укладені між ВАТ "Український Професійний Банк", правонаступником якого є ПАТ "Український Професійний Банк", та ВАТ "Меблевий комбінат "Стрий", правонаступником якого є ТДВ "Меблевий комбінат "Стрий";

- Договором застави майна №42-1 від 04.06.2009 з усіма додатковими угодами та/або договорами про внесення змін до нього (Договір застави 2), згідно з яким в заставу передано майно. Вказане в Договорі застави 2, які були укладені між ВАТ "Український Професійний Банк", правонаступником якого є ПАТ "Український Професійний Банк", та ВАТ "Меблевий комбінат "Стрий", правонаступником якого є ТДВ "Меблевий комбінат "Стрий".

Згідно п.2 Договору про відступлення права вимоги до Нового кредитора переходять всі права Первісного кредитора за Кредитним договором 1, Кредитним договором 2, в тому числі, але не виключно, права вимоги сплати заборгованості за кредитом, несплачених процентів, комісій та штрафних санкцій за Кредитним договором в розмірі, який буде існувати на момент переходу прав вимоги, вказаний в п.3 цього договору, а також всі права заставодержателя по Договору застави 1, Договору застави 2 та Договору поруки, а також всі права іпотекодержателя за Іпотечним договором.

За умовами п.3 Договору про відступлення права вимоги, заборгованість за Кредитним договором 1 становить 2280086,28 дол. США та 1800396,40 Євро. Заборгованість за Кредитним договором 2 становить 1668698,24 грн.

Відповідно до п.5 зазначено договору, за відступлення права вимоги за Кредитними договорами новий кредитор сплачує первісному кредитору кошти в українських гривнях в розмірі 4600000,00 грн., без податку на додану вартість, які сплачуються новим кредитором первісному кредитору протягом 2-х (двох) банківських днів з дня укладення цього договору. Ціна продажу сплачується шляхом перерахування грошових коштів на рахунок первісного кредитора за наступними реквізитами: отримувач платежу: Публічне акціонерне товариство "Український професійний банк"; банк отримувача - Публічне акціонерне товариство "Український професійний банк"; №рахунку: 0002; ідентифікаційний код: 19019775; МФО: 300205; призначення платежу: "Оплата за договором відступлення права вимоги від 27.05.2015".

Права вимоги за Кредитним договором є такими, що передані новому кредитору з моменту підписання акту приймання-передачі права вимоги. Акт приймання-передачі права вимоги підписується виключно після отримання первісним кредитором ціни продажу в повному обсязі (п.6 Договору).

Відповідно до акту приймання-передачі від 27.05.2015, на підставі п.6 Договору про відступлення прав вимоги, укладеного між сторонами, позивач передав, а відповідач-1 прийняв права за зобов'язанням ТОВ та наступні документи:

- Договір про відкриття кредитної лінії №130 від 14.04.2016 з усіма додатковими угодами та/або договорами про внесення змін до нього;

- Іпотечний договір від 14.04.2006 посвідчений державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори Костур У.Т. за реєстровим номером 1-1897 з усіма додатковими угодами та/або договорами про внесення змін до нього;

- Договір застави майна №130-1 від 25.04.2006 з усіма додатковими угодами та/або договорами про внесення змін до нього;

- Договір поруки №130-3 від 26.09.2011 з усіма додатковими угодами та/або договорами про внесення змін до нього;

- Договір про відкриття траншевої кредитної лінії №42 від 04.06.2009 з усіма додатковими угодами та/або договорами про внесення змін до нього;

- Договір застави майна №42-1 від 04.06.2009 з усіма додатковими угодами та/або договорами про внесення змін до нього.

В подальшому Товариство з обмеженою відповідальністю "ФК Аурум Фінанс" відступило своє право вимоги до ТДВ "Меблевий комбінат "Стрий" Товариству з обмеженою відповідальністю "Гурман 2014" згідно Договору про відступлення права вимоги від 02.07.2015 та Договору відступлення права вимоги за іпотечним договором від 20.07.2015.

Договір про відступлення прав вимоги від 27.05.2015, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. та зареєстрованого у реєстрі за № 6332 за своєю правовою природою є договором про відступлення права вимоги (правочином щодо заміни кредитора в зобов'язанні).

На підставі постанови Правління Національного банку України від 28.05.2015 №348 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 28.05.2015 №107 "Про запровадження тимчасової адміністрації ПАТ "УПБ", згідно з яким з 29.05.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ "УПБ". Уповноваженою особою Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ "УПБ" призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Пантіну Любов Олександрівну. Тимчасову адміністрацію в ПАТ "УПБ" запроваджено строком на 3 місяці з 29.05.2015 р. по 28.08.2015 р. включно.

Здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків регулюється Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який набув чинності 22.09.2012.

Так, статтею 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначені повноваження уповноваженої особи Фонду.

Відповідно до частини 2 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті (в редакції чинній на дату введення тимчасової адміністрації у ПАТ "УПБ").

Наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві "Український професійний банк" Л.О. Пантіної №26/ТА від 29.05.2015 вирішено здійснити перевірку договорів (інших правочинів), укладених позивачем протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації в банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), виконання яких спричинило або може спричинити погіршення фінансового стану банку та які відповідають критеріям, передбаченим ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідно до протоколу №3 від 30.06.2015 засідання комісії з перевірки договорів (інших правочинів) на виконання наказу №26/ТА від 29.05.2015, комісією з перевірки договорів (інших правочинів) було виявлено наступні порушення норм законодавства при укладенні, зокрема, договору про відступлення права вимоги від 27.05.2015, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. та зареєстрованого у реєстрі за №6332, а саме: постановою №293/БТ позивача було віднесено до категорії проблемних та запроваджено певні обмеження, зокрема заборонено передавати в забезпечення третім особам майно та активи Банку (десятий абзац пункту 3. Постанови №293/БТ). Так, договір відступлення було укладено 27.05.2015, під час дії обмежень, запроваджених Постановою №293/БТ, при цьому у цей період укладення таких договорів було Банку заборонено оскільки за своєю суттю вказаний договір відступлення мав на меті задоволення вимог кредитора Банку - ТОВ "ФК Аурум Фінанс".

Також було встановлено, що при розрахунках за договором відступлення, що здійснювалися в національній валюті України, платежі проходили не через кореспондентський рахунок Банку, відкритий у Національному банку України, чим було прямо порушено заборону, встановлену Постановою №293/БТ, відповідно до якої під час здійснення особливого режиму контролю всі розрахунки в національній валюті повинні проводитися через кореспондентський рахунок Банку, відкритий у Національному банку України.

Крім того, в протоколі №3 від 30.06.2015 засідання комісії з перевірки договорів зазначено, що умови Договору відступлення, укладеного між Банком та ТОВ "ФК Аурум Фінанс", прямо передбачають передачу ТОВ "ФК Аурум Фінанс", що є одночасно кредитором Банку, майнових прав за Кредитним договором та надає кредитору Банку - ТОВ "ФК Аурум Фінанс" переваги перед іншими кредиторами.

Також банк, уклавши правочин відступлення права вимоги, здійснив відчуження майна (майнових прав), за ціною, нижчою від звичайної, а саме: 4600000,00 грн., в той час як сума майнових вимог банку до позичальника становила 2280086,28 дол. США, 1800396,40 Євро та 1668698,24 грн., тобто всього 92658456,25 грн. (еквівалент переданої заборгованості за курсом НБУ станом на 27.05.2015), у зв'язку з чим банк отримав збитки, що прямо зазначено у п.3 ч.3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", як ознака нікчемності правочину.

Крім того, умови договору відступлення, укладеного між Банком та ТОВ "ФК Аурум Фінанс", прямо передбачають передачу контрагенту, що є одночасно кредитором банку, майнових прав за кредитним договором та договорами забезпечення за ціною, що є значно нижчою вартості відступлених майнових прав, а отже надають кредитору - ТОВ "ФК Аурум Фінанс" переваги перед іншими кредиторами, не встановлені для нього законодавством чи внутрішніми документами банку, що прямо зазначено у п.7 ч.3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", як ознака нікчемності правочину.

За таких обставин, комісією з перевірки договорів (інших правочинів) вирішено затвердити результати перевірки, якою виявлено договір про відступлення права вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Чуловським В.А. та зареєстрованого у реєстрі за №6332, таким що є нікчемним згідно зі ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві "Український професійний банк" Л.О. Пантіною було складено повідомлення про нікчемність правочину, адресоване Товариству з обмеженою відповідальністю "ФК Аурум Фінанс", відповідно до якого останнє повідомляється про нікчемність договору про відступлення прав вимоги, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. та зареєстрованого у реєстрі за №6332.

У вказаному повідомленні про нікчемність правочину позивач просив повернути протягом десяти днів з дня отримання повідомлення, всі отримані згідно з умовами нікчемного договору оригінали документів (кредитні договори, договори забезпечення, всі інші документи відповідно до акту приймання-передачі від 27.05.2015).

Спір у справі виник внаслідок того, що відповідач-1 вимог повідомлення не виконав, у зв'язку з чим позивач вимагає застосування наслідків недійсності нікчемного правочину - договору про відступлення.

Згідно з ч.3 ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність";

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України;

9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Уповноважена особа Фонду:

1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів;

2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами;

3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

У повідомленні №01-10/2846 від 21.07.2015 про нікчемність договору про відступлення Банк послався як на підставу нікчемності правочину на пункти 2, 3, 7 частини 3 статті 38 вказаного Закону, а саме: банк до дня визнання його неплатоспроможним прийняв на себе зобов'язання, внаслідок чого виконання його грошових зобов'язань стало неможливим; банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Згідно частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514, частини 1 статті 517 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом; первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Спірний договір за своєю правовою природою є договором про відступлення права вимоги.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, встановлені статтею 203 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 6 листопада 2009 року №9 судам відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 Цивільного кодексу України тощо).

Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 6 листопада 2009 року №9 визначено, що відповідно до статей 215 та 216 Цивільного кодексу України суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред'являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому.

Вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Наслідком визнання правочину (договору) недійсним не може бути його розірвання, оскільки це взаємовиключні вимоги.

Якщо позивач посилається на нікчемність правочину для обґрунтування іншої заявленої вимоги, суд не вправі посилатися на відсутність судового рішення про встановлення нікчемності правочину, а повинен дати оцінку таким доводам позивача.

Відповідно до статей 215 та 216 Цивільного кодексу України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Позивачем, як підставою нікчемності договору відступлення права вимоги вказується на те, що банк, уклавши правочин відступлення права вимоги, здійснив відчуження майна (майнових прав), за ціною, значно нижчою від звичайної, а саме 4600000,00 грн. в той час як сума майнових вимог банку до позичальника становила 2280086,28 дол. США, 1800396,40 Євро та 1668698,24 грн., тобто всього 92658456,25 грн. (еквівалент переданої заборгованості за курсом НБУ станом на 27.05.2015), у зв'язку з чим банк отримав збитки, що прямо зазначено у п.3 ч.3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", як ознака нікчемності правочину.

За змістом статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

У пункті 2.14. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" від 29.05.2013 №11 визначено, що звичайними є ціни, які за подібних обставин зазвичай сплачуються за аналогічне майно у відповідний момент часу у відповідному регіоні. Доведення рівня таких цін покладається на особу, яка заявила вимогу про відшкодування вартості майна.

Поняття звичайних цін наведено у пункту 14.1.71. статті 14 Податкового кодексу, відповідно до якого звичайна ціна - ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Якщо не доведено зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню ринкових цін.

Виходячи зі змісту п. 5 договору про відступлення права вимоги від 27.05.2015, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. та зареєстрованого у реєстрі за №6332, за відступлені права вимоги за кредитним договором новий кредитор сплачує первісному кредитору кошти в українських гривнях в розмірі 4600000,00 грн. без ПДВ, які сплачуються новим кредитором первісному кредитору протягом 2 банківських днів з дня укладення цього договору. Ціна продажу сплачується шляхом перерахування грошових коштів на рахунок первісного кредитора за наступними реквізитами: отримувач платежу: Публічне акціонерне товариство "Український професійний банк"; банк отримувача - Публічне акціонерне товариство "Український професійний банк"; № рахунку: 0002; ідентифікаційний код: 19019775; МФО: 300205; призначення платежу: "Оплата за договором відступлення права вимоги від 27.05.2015".

При цьому згідно п. 3 зазначеного договору заборгованість за кредитними договорами становить 2280086,28 дол. США, 1800396,40 Євро та 1668698,24 грн.

Як зазначено в протоколі №3 від 30.06.2015 р., при укладенні Договору відступлення оцінка майнових прав не проводилась.

В матеріалах справи наявні два висновки суб'єктів оціночної діяльності щодо вартості відчужених майнових прав, а саме: наданий ТОВ "ФК АУРУМ ФІНАНС" висновок про вартість з оцінки майна, підготовлений 15.05.2015 Приватним підприємством "Манускрипт", згідно якого ринкова вартість об'єкту, без врахування ПДВ становить 4125793,43 грн. та наданий Банком висновок суб'єкта оціночної діяльності ТОВ "Е.R.S.Т.Е" про вартість майна (що виступило забезпеченням виконання зобов'язань позичальника), згідно якого станом на 27.05.2015 ринкова вартість майнових прав за кредитною угодою складала 153803654,00 грн.

Суд апеляційної інстанції вважає, що висновок Приватного підприємства "Манускрипт" є неналежним доказом у справі, правомірно не взятий судом першої інстанції до уваги з огляду на наступне.

Наданий ТОВ "ФК Аурум Фінанс" висновок про вартість з оцінки майна було підготовлено 15.05.2015 р. Приватним підприємством "Манускрипт", а оцінку права майнової вимоги здійснювала фізична особа - ОСОБА_15 Замовником вказаної оцінки було ТОВ "ФК Аурум Фінанс".

Відповідно до статті 11 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" замовниками оцінки майна можуть бути особи, яким зазначене майно належить на законних підставах або у яких майно перебуває на законних підставах, а також ті, які замовляють оцінку майна за дорученням зазначених осіб. Замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб'єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення його оцінки.

Станом на дату проведення Приватним підприємством "Манускрипт" оцінки та складення відповідного висновку (15.05.2015) єдиним правомірним власником прав майнової вимоги до боржника був Банк, а відтак, усі оригінали документів з приводу стану та обслуговування кредитної заборгованості позичальника знаходились у Банку.

У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження того, що Банк передавав Приватному підприємству "Манускрипт", як суб'єкту оціночної діяльності, будь-які документи для проведення оцінки. Також, у матеріалах справи відсутні будь-які доручення відповідачу-1 або іншій особі на укладення договору з приводу визначення вартості права майнової вимоги. Будь-які посилання на вказану оцінку ПП "Манускрипт" у спірному Договорі також відсутні.

Відповідно до статті 60 Закону України "Про банки і банківську діяльність", документи, на підставі яких мала б здійснюватись оцінка, становлять банківську таємницю, а тому між Банком та оцінювачем мав би укладатись договір про нерозголошення банківської таємниці, доказів укладення якого матеріали справи не містять.

Згідно з наданим Банком висновком суб'єкта оціночної діяльності ТОВ "Е.R.S.Т.Е", що діє на підставі сертифікату Фонду державного майна України від 12.08.2014 №16812/14, договору на проведення оцінки з ПАТ "УПБ", про вартість майна (що виступило забезпеченням виконання зобов'язань позичальника), станом на 27.05.2015 ринкова вартість майнових прав за кредитною угодою складала 153803654,00 грн.

Суд апеляційної інстанції приймає до уваги вказаний висновок, оскільки оцінку вартості активів було замовлено Банком у ТОВ "Е.R.S.Т.Е" з метою підтвердження нікчемності правочину, визначеної пунктом 3 частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", вихідними даними для оцінки, як вбачається зі звіту ТОВ "Е.R.S.Т.Е", були матеріали кредитних справ, інші релевантні дані, надані банком-кредитором, дані відкритих джерел інформації.

Як вбачається з наданої оцінки ТОВ "Е.R.S.Т.Е", базою оцінки була ринкова вартість майна. Так, ринкова вартість прав грошової вимоги - вартість, за яку можливе їх відчуження на дату оцінки на ринку подібного майна на дату оцінки за угодою, укладеною між покупцем та продавцем, після проведення відповідного маркетингу за умови, що кожна із сторін діяла із знанням справи, розсудливо і без примусу.

Отже, банк, уклавши договір про відступлення права вимоги, здійснив відчуження майнових прав за ціною, що відрізняється більш як на 20% від суми майнових вимог до ТДВ "Меблевий комбінат "Стрий", що прямо зазначено у п.3 ч.3 ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", як ознака нікчемності правочину.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що договір відступлення права вимоги від 27.05.2015, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. та зареєстрований у реєстрі за №6332 є нікчемним на підставі передбаченими в п.3 ч.3 ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні відхилив доводи позивача щодо наявності правових підстав для віднесення Договору відступлення права вимоги від 27.05.2015 до нікчемних на підставі пункту 7 частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Проте, колегія суддів не погоджується із вказаними висновками суду та зазначає наступне.

Згідно з приписами пункту 7 частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними у випадку якщо банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Як зазначено у витязі з протоколу №3 від 30.06.2015, станом на дату укладення спірного Договору відповідач-1 був кредитором позивача, зокрема, за договором №315-УОК на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування суб'єктів господарювання від 18.05.2015 та за депозитним договором №245 строкового банківського вкладу "Депозитна лінія "Гнучка" від 20.05.2015.

Як вбачається із матеріалів справи, за Договором №315-УОК на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування суб'єктів господарювання від 18.05.2015 та за Депозитним договором №245 строкового банківського вкладу "Депозитна лінія "Гнучка" від 20.05.2015 р., 25.05.2015 р. відповідач-1 перерахував на депозитний рахунок (відкритий в ПАТ "УПБ") 10000000,00 грн.

Відповідно до статті 1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Отже, зобов'язальні правовідносини, що склалися між сторонами на підставі договору банківського рахунка, мають майново-грошовий характер, а відтак, у цьому випадку відповідач-1 є кредитором позивача за майновою вимогою щодо розпорядження належними йому коштами. (Вказаного висновку дійшов Верховний суд України в постановах від 25.03.2015 у справі № 910/9232/14 (3-24гс15) та від 01.04.2015 у справі № 910/5560/14).

Разом з цим, як уже зазначалося, процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульована Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідно до приписів чинного законодавства, у випадку ліквідації банку залишки грошових коштів на рахунках юридичних осіб не гарантуються державою, а задовольняються у порядку черговості, встановленої Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що умови договору відступлення передбачають передачу відповідачу-1, що одночасно є кредитором Банку за укладеним з ним депозитним договором, майнових прав за кредитними договорами та надає кредитору Банку - відповідачу-1 переваги перед іншими кредиторами, що є підставою нікчемності спірного Договору у відповідності до пункту 7 частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Враховуючи вищевикладене, уповноважена особа Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у позивача правомірно, в силу приписів пунктів 3, 7 частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", віднесла договір відступлення права вимоги до нікчемних.

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції щодо відсутності ознак нікчемності Договору, передбачених пунктами 1, 2 частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Так, колегія суддів вважає, що порушення постанови правління Національного банку України №293/БТ від 30.04.2015, на яку посилається позивач, не є підставою нікчемності правочину в розумінні статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та статті 215 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 73 Закону України "Про банки і банківську діяльність", у разі порушення банками банківського законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму, нормативно-правових актів Національного банку України, або здійснення ризикової діяльності, яка загрожує інтересам вкладників чи інших кредиторів банку та/або стабільності банківської системи, Національний банк України адекватно вчиненому порушенню або рівню такої загрози має право застосувати заходи впливу, до яких належать віднесення банку до категорії проблемного або неплатоспроможного.

Пунктом 12.3 Розділу 12 Положення про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства, затвердженого постановою Правління Національного банку України №346 від 17.08.2012 (далі, Положення №346) встановлено, що рішення Правління Національного банку про віднесення банку до категорії проблемних містить, зокрема: строк, протягом якого проблемний банк зобов'язаний привести свою діяльність у відповідність до вимог законодавства України, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України, але не більше 180 днів; обмеження у діяльності банку; порядок та строки повідомлення проблемним банком про стан виконання заходів щодо фінансового оздоровлення банку, а також приведення банком своєї діяльності у відповідність до вимог банківського законодавства.

Нормами частини 6 статті 67 Закону України "Про банки і банківську діяльність" та пункту 5.1. глави 5 розділу 1 Положення №346 передбачено право Національного банку України запровадити особливий режим контролю за діяльністю банку та призначити куратора в разі потреби в посиленні контролю за діяльністю банку з метою уникнення можливості невиконання ним своїх зобов'язань перед клієнтами та кредиторами.

Постановою Правління Національного банку України №293/БТ від 30.04.2015 "Про віднесення ПАТ "Український професійний банк" до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку" були встановлені обмеження у діяльності ПАТ "Український професійний банк" як юридичної особи, що входить до банківської системи України, банку було заборонено передавати в забезпечення вкладникам, іншим кредиторам майно та активи банку без погодження з Національним банком України, був призначений куратор банку з числа працівників Національного банку, банку заборонено використовувати для розрахунків прямі кореспондентські рахунки, всі розрахунки мали бути здійснені виключно через кореспондентський рахунок, відкритий у Національному банку України.

Отже, постановою Правління Національного банку України №293/БТ від 30.04.2015 встановлені обмеження у діяльності ПАТ "Український професійний банк" як юридичної особи, що входить до банківської системи України.

Вказана постанова Національного банку України №293/БТ від 30.04.2015 не є нормативно-правовим актом, оскільки не зареєстрована в Міністерстві юстиції України, містить гриф "банківська таємниця", а, отже, є актом індивідуальної дії, чинність якого може бути направлена індивідуально тільки на позивача.

Наслідком порушення акту індивідуальної дії може бути лише застосування Національним банком України до Банку заходів впливу за порушення банківського законодавства відповідно до статті 73 Закону України "Про банки і банківську діяльність" та постанови Правління Національного банку України №346.

Невідповідність укладеного договору вимогам постанови Національного банку України не визначено як підставу нікчемності згідно частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Заборона позивачу використовувати для розрахунків в національній валюті прямі кореспондентські рахунки та зобов'язання позивача здійснювати розрахунки в національній валюті виключно через кореспондентський рахунок в НБУ (пункт 5 та пункт 6 постанови Національного банку України №293/БТ від 30.04.2015) стосувались міжбанківських переказів і не поширюються на внутрішньобанківські операції позивача.

Дана позиція узгоджуються зі змістом норми статті 75 Закону України "Про банки і банківську діяльність", згідно з якою у випадку віднесення Національним банком України банку до категорії проблемних, останньому забороняється використовувати для розрахунків прямі кореспондентські рахунки в національній та іноземній валюті. Проведення розрахунків здійснюється виключно через консолідований кореспондентський рахунок у Національному банку України.

Згідно статті 7 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" кореспондентський рахунок - рахунок, що відкривається одним банком іншому банку для здійснення міжбанківських переказів.

Відповідач-1 не є банківською установою, тому не має правових підстав та можливості згідно закону відкривати кореспондентський рахунок в іншому банку, в тому числі в Національному банку України, а також здійснювати міжбанківські перекази. Грошові кошти за договором про відступлення були перераховані відповідачем позивачу саме з власного поточного рахунку, відкритого у позивача. Таким чином, розрахунки між юридичною особою-клієнтом (відповідачем) і Банком (позивачем) не є міжбанківськими переказами і не можуть (не повинні) здійснюватися через кореспондентський рахунок в іншому банку, в тому числі через кореспондентський рахунок позивача в Національному банку України.

Підстава нікчемності правочину, зазначена в пункті 2 частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", також не має місця у даному випадку, оскільки укладення договору 27.05.2015 не призвело до визнання банку неплатоспроможним, адже ще 30.04.2015 банк було віднесено до категорії проблемних.

Посилання позивача на те, що ним безоплатно відчужено право вимоги за кредитним договором у зв'язку з прийняттям на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента на вчинення відповідних майнових дій, судом відхиляється, оскільки договір про відступлення права вимоги від 27.05.2015 не є договором про безоплатне відчуження майнових прав.

Як встановлено судом, за змістом п.5 договору про відступлення права вимоги від 27.05.2015, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. та зареєстрований у реєстрі за №6332 за відступлені права вимоги за кредитним договором новий кредитор сплачує первісному кредитору кошти в українських гривнях в розмірі 4600000,00 грн. без ПДВ, які сплачуються новим кредитором первісному кредитору протягом 2 банківських днів з дня укладення цього договору.

Таким чином, договір відступлення прав вимоги від 27.05.2015, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. є оплатним, оскільки сторони такого договору встановили вартість, яку відповідач повинен сплатити позивачу за відступлення права вимоги (4600000,00 грн.).

Правові наслідки недійсності правочину встановлені статтею 216 Цивільного кодексу України. Так, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою.

З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції вважає, що позовні вимоги про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину підлягають задоволенню шляхом зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК Аурум Фінанс" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Гурман 2014" повернути Банку права майнової вимоги, отримані за договором відступлення прав вимоги від 27.05.2015, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. та зареєстрованим у реєстрі за №632, та оригінали документів, отримані згідно Акту приймання-передачі від 27.05.2015.

Посилання відповідачів на те, що ТОВ "Гурман 2014" не є стороною спірного Договору відступлення права вимоги, а тому застосування наслідків недійсності вказаного договору до нього є незаконним не приймаються судом до уваги, оскільки договір є нікчемним в силу закону, а відтак, усі інші правочини, вчинені у подальшому виходячи з нього, у тому числі наступне відступлення права прав вимоги, також є нікчемними та у відповідності статті 216 Цивільного кодексу України не створюють юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Щодо позовних вимог в частині внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно змін про суб'єктів в записі про іпотеку №402883 та змін про суб'єктів в записі про обтяження №402794, а також внесення змін до Державного реєстру обтяжень рухомого майна про обтяжувача в записі зареєстрованого за №14475509, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що права позивача на момент подачі позову в даній частині не порушені, а заявлені вимоги є передчасними, у зв'язку з чим вказані позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Так, відповідно до абзацу другого частини першої статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Разом з цим, з позовних вимог (зокрема, з пункту 4 прохальної частини позову), заявлених у даній справі вбачається, що позивач просив внести зміни до Державного реєстру, не вказуючи осіб, яких необхідно зобов'язати внести такі зміни до Державного реєстру. При цьому, за змістом статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор є державним службовцем, крім випадку, коли державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються (делегуються) функції державного реєстратора прав на нерухоме майно. Відповідно до частини другої статті 30 цього Закону дії або бездіяльність державного реєстратора, державного кадастрового реєстратора, нотаріуса, державного виконавця можуть бути оскаржені до адміністративного суду. Суди повинні мати на увазі, що під діями також слід розуміти рішення, прийняті зазначеними суб'єктами владних повноважень з питань реєстрації.

А тому, з урахуванням нікчемності Договору про відступлення права вимоги від 27.05.2015, позивач не позбавлений права звернутись до державного реєстратора або до нотаріуса (як спеціального суб'єкту у передбачених законом випадках) із заявою про внесення змін до Державного реєстру.

Що стосується доводів відповідача-1, викладених в апеляційній скарзі щодо порушення судом процесуального права, а саме: ст.ст. 22, 69, 77 ГПК України, колегія суддів вважає їх безпідставними та звертає увагу на те, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Відповідно до ст. ст. 32-34 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Вищевикладені обставини справи спростовують доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, та на які він посилається як на підставу скасування рішення суду, а тому відхиляються судом.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду не вбачається.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК Аурум Фінанс" залишити без задоволення, рішення господарського суду міста Києва від 13.09.2016 року у справі №910/10784/16 - без змін.

2. Матеріали справи №910/10784/16 повернути до господарського суду міста Києва.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у встановлені законом порядку та строки.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді К.В. Тарасенко

О.В. Тищенко