РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2017Справа №910/20759/16
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Алан"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговельна компанія "Продторг"

про стягнення 41147,68 грн.

Суддя Усатенко І.В.

Представники сторін:

Від позивача Архангельський С.М. (за дов.)

Від відповідача не з'явились

На підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 09.02.2017 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось з позовом товариство з обмеженою відповідальністю "Алан" до товариства з обмеженою відповідальністю "Торговельна компанія "Продторг" про стягнення (повернення) грошових коштів в сумі 41147,68 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань з поставки товару, в зв'язку з чим позивач звернувся до суду з вимогою про повернення суми авансу. 03.06.2014 між позивачем (покупець) та відповідачем (постачальник) укладено договір поставки № 5-06/14 згідно якого постачальник зобов'язався поставити товар, а саме: м'ясо яловичини, а покупець зобов'язався прийняти цей товар та своєчасно його оплатити. Відповідач виставив позивачу рахунок-фактуру № СФ-0000047 від 20.07.2015 на суму 218400,00 грн. Позивач на умовах попередньої оплати перерахував на рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 200000,00 грн. за м'ясо яловиче згідно договору № 5-06/14 від 03.06.2014, що підтверджується платіжним дорученням від 20.07.2015 № 952. Загальна вартість поставленого відповідачем товару становить 158852,32 грн. Позивач звернувся до відповідача з вимогою від 01.06.2016 № 257 про поставку товару або про повернення попередньої оплати в розмірі 41147,68 грн., в якій просив у строк до 15.06.2016 поставити товар на суму 41147,68 грн., а у разі не можливості поставки, у строк до 15.06.2016 повернути суму попередньої оплати у розмірі 41147,68 грн. Відповідач товар не поставив, кошти не повернув. Позивач просить суд стягнути кошти в сумі 41147,68 грн. з відповідача на користь позивача.

Ухвалою суду від 16.11.2016 порушено провадження у справі № 910/20759/16, розгляд останньої призначено на 05.12.2016.

Відповідач в судове засідання 05.12.2016 не з'явився, явку уповноваженого представника не забезпечив, про день та час судового засідання повідомлявся належним чином, вимог ухвали суду від 16.11.2016 про порушення провадження у справі не виконав, про причини неявки суд не повідомив.

Ухвалою суду від 05.12.2016 розгляд справи відкладено на 15.12.2016.

Відповідач в судове засідання 15.12.2016 не з'явився, явку уповноваженого представника не забезпечив, про день та час судового засідання повідомлявся належним чином, вимог ухвали суду від 05.12.2016 про відкладення розгляду справи не виконав, про причини неявки суд не повідомив.

Ухвалою суду від 15.12.2016 продовжено строки вирішення спору та відкладено розгляд справи на 26.01.2017.

26.01.2017 судове засідання не відбулось, у зв'язку з перебуванням судді Усатенко І.В. на лікарняному.

Ухвалою від 30.01.2017 розгляд справи призначено на 09.02.2017.

Відповідач в судове засідання 09.02.2017 не з'явився, явку уповноваженого представника не забезпечив, про день та час судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача в судові засідання не з'являвся, копії ухвал суду ним отримувались, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Відповідач не скористався своїм правом, забезпеченим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, відзив суду не надав.

Відповідно до положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

03.06.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Алан" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговельна компанія "Продторг" (постачальник) укладено договір поставки № 5-06/14 згідно якого постачальник зобов'язується поставити товар, а саме: м'ясо яловичини, а покупець зобов'язується прийняти цей товар та своєчасно його оплатити на умовах даного договору. При поставці, право власності на товар переходить від постачальника до покупця з моменту підписання представниками сторін відповідної накладної, яка засвідчує момент передачі товару. Загальна вартість договору складається з сум усіх накладних, за якими був поставлений товар згідно з умовами цього договору (п. 1.1, 1.2, 1.3 договору).

Згідно п. 3.1, 3.3, 3.4 договору, асортимент на конкретну поставку товару, кількість, дату та час поставки товару визначається замовленням покупця. Замовлення може містити інші положення, які визначаються за взаємною згодою сторін. Замовлення направляється постачальнику телефонограмою, факсом чи особисто, на розсуд покупця. У разі затримки поставки товару, або поставки товару, який не відповідає замовленню, покупець має право відмовитись від прийняття такого товару. У випадку повної або часткової поставки товару іншого, ніж визначено у замовленні, рішення щодо прийому такого товару покупець приймає самостійно. Прийом або відмова від прийому товару не звільняє постачальника від поставки товару, визначеного у замовленні, та від відповідальності за порушення строків поставки, якщо інше не буде доведено покупцем.

Відповідач виставив позивачу рахунок-фактуру № СФ-0000047 від 20.07.2015 на суму 218400,00 грн. за м'ясо яловиче.

Розрахунки за кожну поставлену партію товару здійснюється на протязі 10 банківських днів з моменту поставки кожної партії товару, за умови надання покупцю усіх необхідних документів. Покупець може здійснювати розрахунки з постачальником на умовах попередньої оплати, без окремої згоди постачальника (п. 5.1, 5.2 договору).

Позивач на умовах попередньої оплати перерахував на рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 200000,00 грн. за м'ясо яловиче згідно договору № 5-06/14 від 03.06.2014, що підтверджується платіжним дорученням від 20.07.2015 № 952.

Відповідач поставив позивачу товар (філе із грудки індика) на суму 112221,41 грн.. що підтверджується видатковою накладною № 81 від 09.09.2015, та товар (м'ясо яловиче) на суму 46630,91 грн., що підтверджується видатковою накладною № 1 від 11.01.2016. Видаткові накладні підписані та скріплені печатками обох контрагентів. Загальна вартість поставленого відповідачем товару становить 158852,32 грн.

Крім того, на підтвердження факту поставки товару до матеріалів справи подано товарно-транспортні накладні: № 81 від 09.09.2015 на перевезення та отримання товару загальною вартістю 112216,00 грн.; № 1 від 11.01.2016 на перевезення та отримання товару загальною вартістю 46630,91 грн.

Відповідно до п. 7.1 договору, він набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2015. У випадку якщо, не пізніше чим за 1 місяць по закінченню терміну дії договору, жодна із сторін не заявить про його припинення, то цей договір вважається пролонгованим на кожний наступний календарний рік на тих же умовах.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 1. ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із п. 6 ст. 265 ГК України, до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Положеннями ч. 1 ст. 656 ЦК України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Згідно ст. 662, 663 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. Продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до с. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Позивач звернувся до відповідача з вимогою від 01.06.2016 № 257 про поставку товару або про повернення попередньої оплати в розмірі 41147,68 грн., в якій просив у строк до 15.06.2016 поставити товар на суму 41147,68 грн., а у разі не можливості поставки, у строк до 15.06.2016 повернути суму попередньої оплати у розмірі 41147,68 грн.

Оскільки договорі сторонами не було встановлено строк виконання зобов'язання з поставки товару у разі внесення попередньої оплати, то звернувшись до відповідача з вимогою, позивач встановив строк його виконання до 15.06.2016.

Ст. 693 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Суд встановив прострочення відповідача, оскільки, на підставі ст. 530 ЦК України позивач визначив строк повернення попередньої оплати до 15.06.2016. Відповідач не надав доказів на спростування обставин, викладених позивачем, товар не поставив, суму попередньої оплати не повернув.

За таких умов вимога позивача про стягнення з відповідача суми сплаченої ним у якості попередньої оплати визнається судом обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі у розмірі 41147,68 грн.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 32-34, ст. 44, ч. 5 ст. 49, 75, ст. ст.82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговельна компанія "Продторг" (01023, місто Київ, вулиця Мечникова, будинок 14/1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Алан" (49000, м. Дніпро, вулиця Стартова, будинок 26, ) суму боргу в розмірі 41147 (сорок одна тисяча сто сорок сім) грн. 68 коп. та судовий збір в розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 10.02.2017

Суддя І.В.Усатенко