РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2017 Справа № 910/20247/16

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Шкоденко Ю.О., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал"

до Моторного (транспортного) страхового бюро України

про стягнення 11 755, 14 грн.

за участю представників:

від позивача:не з'явився
від відповідача:не з'явився

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду м. Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" (далі - ТОВ "Маркс.Капітал") з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) про стягнення 11 755, 14 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі договору № 1/18-10/2013 р. від 18.10.2013 р. він придбав право вимоги до ПрАТ "Страхова компанія "Лафорт" на виплату страхового відшкодування у розмірі 8 720,71 грн., яке страхова компанія має сплатити внаслідок настання страхового випадку - дорожньо-транспортної пригоди. Однак, у зв'язку з тим, що ПАТ "СК "Лафорт" визнано банкрутом, обов'язок відшкодувати матеріальні збитки покладається на Моторне (транспортне) страхове бюро України на підставі статті 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

У позові ТОВ "Маркс.Капітал" просить суд стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України матеріальну шкоду у сумі 8 720,71 грн., пеню у сумі 2 362,47 грн. інфляційну складову боргу у сумі 476,28 грн. та 3 % річних у сумі 195,68 грн.

Представники сторін в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Представник позивача у минулих судових засіданнях позов підтримав, а 20.01.2017 р. через канцелярію суду подав заяву про припинення провадження у зв'язку з тим, що основна заборгованість у сумі 8 720,71 грн. відповідачем була сплачена. Позиція відповідача стосовно даного позову суду невідома.

Суд вважає за можливе розглянути справу без участі представників сторін за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступне.

16.04.2012 р. між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Лафорт" та ОСОБА_2 був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі (поліс № АВ/3224067), яким була застрахована цивільно-правова відповідальність водія автомобіля "ВАЗ", державний реєстраційний номер НОМЕР_1. Період дії полісу встановлений з 27.04.2012 р. по 26.04.2013 р.

Також судом встановлено, що 24.02.2013 р. в м. Севастополі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого у ПрАТ "Страхова компанія "Лафорт" автомобіля та автомобіля "Хюндай", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить ОСОБА_3, внаслідок чого було пошкоджено транспортний засіб "Хюндай".

Постановою Гагаринського районного суду м. Севастополя від 01.03.2013 р. у справі № 763/1644/13-п, яка набрала законної сили, ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні вказаної ДТП за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Відповідно до звіту експертного висновку серії SL № 19639 від 05.03.2013 р. вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля "Хюндай", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, внаслідок ДТП, склав 11 064,85 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема зі страхового акту № 08-13/0034, ПрАТ "Страхова компанія "Лафорт" було прийнято рішення виплатити власнику пошкодженого автомобіля "Хюндай", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, суму страхового відшкодування у розмірі 8 720,71 грн. Проте, вказана сума потерпілій особі сплачена не була.

Отже, у потерпілої особи (ОСОБА_3.) виникло право вимоги на відшкодування страхової виплати до ПрАТ "Страхова компанія "Лафорт".

У подальшому, як встановлено судом, 18.10.2013 р. між ОСОБА_3 (цедент, первісний кредитор) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (цесіонарій, новий кредитор) був укладений договір відступлення права вимоги (цесії) щодо виплати страхового відшкодування (далі - договір відступлення). Відповідно до вказаного договору на підставі ст. 512-519 Цивільного кодексу України, в порядку та на умовах, визначених цим договором, цедент відступає цесіонарію, а цесіонарій приймає і зобов'язується оплатити цеденту усі права вимоги, що виникли у цедента, у зв'язку із фактом настання дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля "ВАЗ", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, відповідальність якого застрахована згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 22.04.2012 р., номер полісу АВ/3224067, у страховій компанії ПАТ "СК "Лафорт".

Згідно з п. 1.2 договору відступлення загальна сума боргу, що передається цесіонарію цедентом за цим договором складає 8 720,71 грн.

Пунктом 1.3 договору передбачено, що зобов'язаними особами (боржником) є: особа, визнана винною у ДТП особа - ОСОБА_2, страхова компанія - ПАТ "СК "Лафорт" та Моторне (транспортне) страхове бюро України.

Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань (п. 6.1 договору).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. ст. 514, 516 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, судом встановлено, що право вимоги на виплату страхового відшкодування перейшло до ФОП ОСОБА_4

Також судом встановлено, що 18.10.2013 р. між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" (фактором) був укладений договір про надання фінансових послуг факторингу № 1/18-10/2013 (далі - договір факторингу), відповідно до якого клієнт передає фактору, а фактор приймає і зобов'язується оплатити клієнтові усі права вимоги за грошовими зобов'язаннями, що виникли у клієнта з договору відступлення права вимоги (цесії) виплати страхового відшкодування від 18.10.2013 р.

Згідно з п. 1.2 договору факторингу фактор займає місце клієнта (як кредитора) в зобов'язаннях, що виникли із вищезазначеного договору відносно усіх прав клієнта, у тому числі права одержання від боржника сум основного боргу, відсотків, неустойок у повному обсязі.

Відповідно до п. 1.3 договору факторингу загальна сума переданого боргу становить 8 720,71 грн.

Згідно з п. 1.4 договору факторингу зобов'язаними особами є - особа, визнана винною у ДТП особа - ОСОБА_2, страхова компанія - ПрАТ "СК "Лафорт" та Моторне (транспортне) страхове бюро України у порядку, передбаченому Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Отже, враховуючи укладення та виконання договору відступлення права вимоги, а також договору факторингу, ТОВ "Маркс.Капітал" набуло право грошової вимоги у розмірі 8 720,71 грн до боржників, які визначені у п. 1.4 договору факторингу, зокрема, до визнаної винною у ДТП особи - ОСОБА_2, страхової компанії - ПАТ "СК "Лафорт" та Моторного (транспортного) страхового бюро України у порядку, передбаченому Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Також судом встановлено, що ухвалою господарського суду міста Києва від 18.11.2013 р. стосовно Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Лафорт" порушено провадження у справі № 910/20063/13 про банкрутство.

З матеріалів справи вбачається, що 30.12.2013 р. ТОВ "Маркс.Капітал" звернулося до господарського суду міста Києва із заявою до ПрАТ "Страхова компанія "Лафорт" про включення грошових вимог на загальну суму 283 018,96 грн. до реєстру вимог кредиторів, у тому числі за договором факторингу № 1/18-10/2013 від 18.10.2013 р. на суму 8 720,71 грн.

Ухвалою попереднього засідання від 21.05.2014 у справі 910/20063/13 був затверджений реєстр вимог кредиторів ПАТ "СК "Лафорт" та ТОВ "Маркс.Капітал" визнано кредитором боржника, зокрема, на суму 8 720,71 грн.

Отже, обґрунтованість та розмір вимоги ТОВ "Маркс.Капітал" до ПрАТ "Страхова компанія "Лафорт" на суму 8 720,71 грн. встановлені ухвалою господарського суду міста Києва від 21.05.2014 р. у справі № 910/20063/13.

У подальшому постановою господарського суду міста Києва від 10.09.2014 р. у вищевказаній справі ПАТ "СК "Лафорт" визнано банкрутом та відкрито щодо нього ліквідаційну процедуру. 06.10.2015 р. ухвалою господарського суду міста Києва був затверджений звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс банкрута, а ПрАТ "Страхова компанія "Лафорт" ліквідовано, як юридичну особу, у зв'язку з банкрутством.

При цьому, з указаної ухвали суду від 06.10.2015 р. вбачається, що вимоги кредиторів, які визнані судом та включені до реєстру вимог кредиторів ПрАТ "Страхова компанія "Лафорт", задоволені не були, оскільки ліквідатором не виявлено достатньо майнових активів, що підлягають включенню до ліквідаційної маси для погашення кредиторських вимог.

За таких обставин судом встановлено, що станом на дату звернення позивача із даним позовом, його вимоги у сумі 8 720,71 грн. страховою компанією "Лафорт" погашені не були.

Згідно з пунктом 39.1 статті 39 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього закону, законодавства України та свого статуту.

Згідно з підпунктом ґ пункту 41.1 статті 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов'язань за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, шкоду відшкодовує МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння.

Таким чином, враховуючи приписи вказаних норм закону, МТСБУ зобов'язано відшкодувати шкоду за рахунок коштів фонду захисту потерпілих за двох умов: 1) визнання страховка банкрутом або ліквідації страховика; 2) недостатності коштів страховика та існування заборгованості за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

У даному випадку, оскільки ПрАТ "Страхова компанія "Лафорт", яке є учасником МТСБУ, визнано банкрутом, у якого недостатньо коштів та майна для здійснення грошових виплат його кредиторам (зокрема, ТОВ "Маркс.Капітал"), суд приходить до висновку, що у МТСБУ виник обов'язок по відшкодуванню шкоди у сумі 8 720,71 грн.

З матеріалів справи вбачається, що 06.02.2015 р. ТОВ "Маркс.Капітал" звернулося до МТСБУ із заявою про виплату йому страхового відшкодування у сумі 8 720,71 грн., проте вказана заява була залишена відповідачем без задоволення.

Разом з тим, судом встановлено, що під час розгляду справи в суді відповідач сплатив суму страхового відшкодування в розмірі 8 720,71 грн., що підтверджується банківською випискою з рахунку позивача від 29.12.2016 р.

Отже, сплативши суму шкоди у вказаному розмірі, відповідач припинив у такий спосіб відповідне грошове зобов'язання, у зв'язку з чим провадження в частині позовних вимог про стягнення 8 720,71 грн. підлягає припиненню згідно п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, як просив позивач.

Проте суд зазначає, що у іншій частині позовних вимог - про стягнення пені та матеріальних втрат за несвоєчасну виплату страхового відшкодування, відповідач виплати не провів, а позивач від цієї частини позову не відмовився, тому суд розглядає їх по суті.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені законом або договором.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (ст. 549 ЦК України).

Згідно з вимогами ст. 992 Цивільного кодексу України у разі несплати страховиком (відповідачем) страхувальникові або іншій особі (позивачу) страхової виплати страховик (відповідач) зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Також відповідно до ст. 36.5 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Отже, приписом ч. 6 ст. 232 ГК України передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін (п. 2.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань").

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до страховика з вимогою про виплату страхового відшкодування 25.01.2016 р., у якій просив виконати цю вимогу у 7-ми денний термін. Отже, з 03.02.2016 р. розпочався 6-місячний строк нарахування пені, який закінчився 03.08.2016 р.

Провівши власний перерахунок заявленої до стягнення суми пені, нарахованої за період з 03.02.2016 р. по 03.08.2016 р., суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню на суму 1 704,83 грн., оскільки позивач не врахував 6-ти місячний строк для нарахування пені, передбачений ч. 6 ст. 232 ГК України.

Також позивач просив стягнути з відповідача інфляційну складову боргу у сумі 476,28 грн. та 3 % річних у сумі 195,68 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки.

Нормами ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Провівши перерахунок заявленої до стягнення суми матеріальних втрат з урахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов висновку, що в цій частині позовні вимоги також є обґрунтованими та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню інфляційна складова боргу в сумі 476,28 грн. та 3 % річних у сумі 195,68 грн., тобто у сумах, заявлених позивачем.

За таких обставин суд задовольняє позов ТОВ "Маркс.Капітал" частково.

Згідно з ч. 5 статті 49 ГПК України у разі часткового задоволення позову витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Крім того, позивач поряд із клопотанням про припинення провадження у справі заявив клопотання про повернення судового збору у сумі 1 378,00 грн., який був сплачений платіжним дорученням № 147 від 24.06.2016 р., у зв'язку із припиненням провадження у справі.

Розглянувши вказане клопотання, суд прийшов до висновку, що воно задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем подано майновий позов про стягнення 11 755,14 грн., судовий збір від суми якого складає - 1 378,00 грн. (не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати станом на дату звернення з позовом), тобто дана сума є мінімальною для оплати поданого позову, а, оскільки судом, окрім суми основного боргу (провадження за яким було припинено), розглядались також вимоги щодо стягнення штрафних санкцій (пені та матеріальних втрат), які також підлягають оплаті зазначеним судовим збором (не менше 1 378,00 грн.), підстав для повернення його з Державного бюджету немає.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 49, 32 - 35, 75, 80, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення грошових коштів в сумі 11 755, 14 грн. в частині позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди на суму 8 720,71 грн. припинити.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення 3 034,43 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України (02154, м. Київ, Русанівський бульвар, буд. 8, ідентифікаційний код 21647131) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" (36020, м. Полтава, вул. 1100-річчя Полтави, 14-А/22, ідентифікаційний код 37686922) пеню в сумі 1 704 (одна тисяча сімсот чотири) грн. 83 коп., інфляційну складову боргу у сумі 476 (чотириста сімдесят шість) грн. 28 коп., 3 % річних у сумі 195 (сто дев'яносто п'ять) грн. 68 коп., витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 079 (одна тисяча сімдесят дев'ять) грн. 35 коп.

У решті позовних вимог - відмовити.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 23 січня 2017 року.

Повний текст рішення підписаний 6 лютого 2017 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Суддя Головіна К.І.