РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2017Справа №906/830/16

За позовом Комунального вищого навчального закладу "Бердичівський медичний коледж" Житомирської обласної ради Житомирської області

до Житомирської обласної ради

третя особа Реєстраційна служба Головного управління юстиції у Житомирській області

про визнання рішення недійсним.

Суддя Паламар П.І.

Представники:

від позивача: не з'явився,

від відповідача: Савенко І.О.,

від третьої особи : не з'явився.

СУТЬ СПОРУ :

у серпні 2016 року Комунальний вищий навчальний заклад "Бердичівський медичний коледж" Житомирської обласної ради звернувся в господарський суд Житомирської області з указаним позовом.

Ухвалою господарського суду Житомирської області суду від 8 листопада 2016 р. справу передано за підсудністю до господарського суду міста Києва.

Позивач зазначав, що Комунальний вищий навчальний заклад "Бердичівський медичний коледж" Житомирської обласної ради є закладом першого рівня акредитації, перебуває у комунальній власності і є об'єктом спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Житомирської області, у своїх діяльності повинен керуватися Законом України "Про вищу освіту" (далі - Закон).

Функції засновника та органу управління від імені територіальних громад сіл, селищ, міст Житомирської області здійснює Житомирська обласна рада (далі - відповідач).

Це підтверджується статутом позивача погодженим рішенням загальних зборів трудового колективу від 16 січня 2013 р. і затвердженим рішенням Житомирської обласної ради № 908 від 12 червня 2013 р.

7 липня 2016 р. відповідач листом № р-5-21/1236 направив йому на погодження нову редакцію статуту, зазначив про необхідність надання відповіді до 13 липня 2016 р.

Листами № 574 від 7 липня 2016 р., № 580 від 11 липня 2016 р. він повідомив відповідача про неможливість вирішення вищевказаного питання у зв'язку з тим, що на момент звернення відповідача до нього 70 % працівників трудового колективу навчального закладу перебували у відпустках, що унеможливлювало проведення загальних зборів та прийняття відповідних рішень.

21 липня 2016 р. Житомирська обласна рада на п'ятій сесії VII скликання прийняла рішення № 308 "Про внесення змін та затвердження статуту Комунального вищого навчального закладу "Бердичівський медичний коледж" Житомирської обласної ради" в новій редакції.

Посилаючись на те, що указане рішення відповідача прийняте з порушенням вимог ст.ст. 15, 39 Закону України "Про вищу освіту" за відсутності погодження таких змін вищим колегіальним органом громадського самоврядування навчального закладу, яким є загальні збори трудового колективу, позивач просив визнати це рішення недійсним.

Також позивач просив покласти на відповідача понесені ним по справі господарські витрати.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, про час і місце його проведення повідомлений у встановленому порядку.

У попередньому судовому засіданні 25 січня 2017 р. представник позивача позов підтримав.

Відповідач у відзиві на позовну заяву, його представник у судовому засіданні проти позову заперечував, вказував на прийняття ним рішення про зміну статуту позивача та затвердження його в новій редакції відповідно до вимог чинного законодавства в межах наданих йому повноважень.

У процесі розгляду до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору залучено на стороні відповідача Реєстраційну службу Головного управління юстиції у Житомирській області.

Третя особа у письмових поясненнях на позовну заяву пояснила, що відповідно до вимог Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", розпорядження Кабінету Міністрів України № 1395-р від 25 грудня 2015 р. "Про деякі питання адміністративних послуг у сферах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" Управлінням державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Житомирській області вже не здійснюється державна реєстрація юридичних осіб. Також зазначив, що при вирішенні судом питання щодо обґрунтованості та доведеності позовних вимог позивача він покладається на розсуд суду.

Представник третьої особи у судове засідання повторно не з'явився, про час і місце його проведення повідомлений у встановленому порядку, у вищевказаних письмових поясненнях просив розглянути справу за відсутності його представника.

Суд вважає можливим розглянути справу відповідно до вимог ст. 75 ГПК України у відсутності представника позивача, третьої особи за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши матеріали справи суд вважає, що у позові слід відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що Комунальний вищий навчальний заклад "Бердичівський медичний коледж" Житомирської обласної ради заснований на спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст області і перебуває в управлінні Житомирської обласної ради (надалі - Орган управління майном) та оперативному управлінні обласної державної адміністрації, згідно з делегованими обласною радою повноваженнями.

Коледж є закладом першого рівня акредитації, який здійснює підготовку медичних фахівців за спеціальностями освітньо-кваліфікаційного рівня молодший спеціаліст.

Вищий навчальний заклад є неприбутковим бюджетним закладом і фінансується з обласного бюджету та за рахунок коштів юридичних і фізичних осіб, власних надходжень, додаткової (господарської) діяльності, благодійних внесків, державних пільгових довгострокових кредитів та інших надходжень.

Це підтверджується статутом позивача погодженим рішенням загальних зборів трудового колективу від 16 січня 2013 р. і затвердженим рішенням Житомирської обласної ради № 908 від 12 червня 2013 р. та визнається відповідачем.

Також встановлено, що 21 липня 2016 р. Житомирською обласною радою на п'ятій сесії VII скликання було прийнято рішення № 308 "Про внесення змін та затвердження статуту Комунального вищого навчального закладу "Бердичівський медичний коледж" Житомирської обласної ради" в новій редакції".

Цим рішенням було внесено зміни щодо структури та повноважень органів управління позивача, затверджено статут навчального закладу в новій редакції та зобов'язано директора коледжу забезпечити здійснення державної реєстрації статуту в новій редакції.

Вказані обставини підтверджуються поясненнями відповідача, наявною у матеріалах справи копією цього рішення.

Заявлені позовні вимоги зводяться до того, що вищевказане рішення про зміну статуту прийняте відповідачем без дотримання вимог ст.ст. 15, 39 Закону України "Про вищу освіту" за відсутності погодження таких змін до статуту вищим колегіальним органом громадського самоврядування навчального закладу.

Відносини щодо порядку внесення змін та затвердження статуту вищого навчального закладу в новій редакції врегульовані Законом України "Про вищу освіту" (далі - Закон) та статутом цього вищого навчального закладу.

За правилами ч. 1, п. 1 ч. 5 ст. 39 Закону загальні збори (конференція) трудового колективу, включаючи виборних представників з числа студентів (курсантів) є вищим колегіальним органом громадського самоврядування вищого навчального закладу.

Вищий колегіальний орган громадського самоврядування погоджує за поданням вченої ради вищого навчального закладу статут вищого навчального закладу чи зміни (доповнення) до нього.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 36 Закону вчена рада є колегіальним органом управління вищого навчального закладу, який утворюється строком на п'ять років, склад якого затверджується наказом керівника вищого навчального закладу протягом п'яти робочих днів з дня закінчення повноважень попереднього складу вченої ради.

Вчена рада вищого навчального закладу розробляє і подає вищому колегіальному органу громадського самоврядування проект статуту вищого навчального закладу, а також рішення про внесення змін і доповнень до нього.

Всупереч вимог ст. 33 ГПК України позивачем не подано доказів створення в установленому законом порядку в його навчальному закладі вченої ради (колегіального органу управління коледжу).

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону засновник вищого навчального закладу - органи державної влади від імені держави, відповідна рада від імені територіальної громади (громад), фізична та/або юридична особа, рішенням та за рахунок майна яких засновано вищий навчальний заклад. Права засновника, передбачені цим Законом, набуваються також на підставах, передбачених цивільним законодавством

За приписами ч. 1 п. 2 ст. 15 Закону засновник (засновники) вищого навчального закладу або уповноважений ним (ними) орган затверджує статут вищого навчального закладу та за поданням вищого колегіального органу громадського самоврядування вищого навчального закладу вносить до нього зміни або затверджує нову редакцію.

Зі змісту указаної норми закону слідує, що засновник вищого навчального закладу наділений виключним правом затверджувати статут навчального закладу, вносити до нього зміни або затверджувати нову редакцію.

Це відповідає визначеному ст.ст. 316-319 ЦК України поняттю права власності та обсягу повноважень власника розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, у т.ч. створювати, реорганізовувати або ліквідовувати юридичну особу, засновану на його майні. А також узгоджується з положеннями ст. 31 Закону

Установлені п. 1 ч. 1 ст. 1 та ст. 32 Закону принципи автономії та самоврядування вищого навчального закладу стосуються прийняття ним рішень стосовно розвитку академічних свобод, організації освітнього процесу, наукових досліджень, внутрішнього управління, економічної та іншої діяльності, самостійного добору і розстановки кадрів та не заперечують повноважень власника (засновника) визначати структуру такого закладу, відповідно до закону утворювати в ньому органи управління та наділяти їх певною компетенцію.

Передбачені ст.ст. 36, 39 Закону повноваження вченої ради та вищого колегіального органу громадського самоврядування відповідно розробляти, подавати та погоджувати статут вищого навчального закладу чи зміни (доповнення) до нього за своєю суттю є законодавчим закріпленням права вищого навчального закладу ініціювати зміни до його установчих документів, оскільки йому не кореспондується обов'язок засновника пропозиції таких змін приймати.

Виходячи з наведеного та з урахуванням визначених позивачем підстав заявлених вимог, враховуючи, що спірне рішення про внесення змін та затвердження статуту в новій редакції прийняте відповідачем з дотриманням вимог Закону України "Про вищу освіту", права позивача у зв'язку з цим не порушені, то у задоволенні позову відповідно до вимог ст. 16 ЦК України слід відмовити.

Оскільки у позові відмовлено, понесені по справі господарські витрати стосовно до вимог ст. 49 ГПК України слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

у позові Комунального вищого навчального закладу "Бердичівський медичний коледж" Житомирської обласної ради Житомирської області відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Суддя господарського суду міста Києва П.І.Паламар