КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2017 р. Справа№ 910/603/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Разіної Т.І.

Чорної Л.В.

секретар судового засідання - Пугачова А.С.

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 09.02.2017 року по справі №910/603/17 (в матеріалах справи).

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Саксесс Інвест"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.01.2017р.

у справі №910/603/17 (суддя Ярмак О.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Саксесс Інвест"

до Дочірнього підприємства "Оріфлейм Косметікс Україна"

про зобов'язання вчинити дії.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 13.01.2017р. по справі №910/603/17 позовну заяву і додані до неї документи повернуто заявнику без розгляду на підставі п.4 ч.1 ст.63 ГПК України.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції від 13.01.2017р., позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати та передати справу на розгляд до Господарського суду містка Києва, посилається на неповне з'ясування обставин судом першої інстанції, що мають значення для справи; на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду - без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги та відзиву, перевіривши підстави залишення позовної заяви без розгляду, судова колегія прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву позивачу, суд першої інстанції виходив з того, що до заяви не було додано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом (ч.2 ст.44 ГПК України).

Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Зокрема, за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збір встановлюється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. З позовних заяв немайнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" встановлено, що у 2017 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2017 року становить 1600 грн.

Суд першої інстанції приймаючи оскаржувану ухвалу дійшов до висновку, що за подання позову позивач мав сплатити судовий збір в загальному розмірі 241 600,00 грн., з яких: 240 000,00 грн. за вимогу майнового характеру та 1 600,00 грн. за вимогу немайнового характеру. Однак позивачем було сплачено судовий збір лише як за одну немайнову вимогу в розмірі 1 600,00 грн. (платіжне доручення №2000 від 06.01.2017р.).

Судова колегія з даними висновком суду першої інстанції погоджується, оскільки як вбачається з прохальної частини позовної заяви позивач просить суд зобов'язати відповідача визнати вимоги позивача в розмірі 32 979 390,14 грн. та включити їх до проміжного ліквідаційного балансу. Тобто, дві вимоги як майнового так і немайнового характеру.

Майновий позов (позовна заява майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об'єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці. Тобто будь-який майновий спір має ціну, а категорію майнових спорів складають, зокрема, спори, пов'язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми його використання на договірній чи позадоговірній основі. Під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об'єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці.

Як було зазначено вище, предметом спору у даній справі є дві вимоги: зобов'язання відповідача визнати вимоги позивача в розмірі 32 979 390,14 грн. та включення їх до проміжного ліквідаційного балансу.

При цьому, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вимога про зобов'язання включити грошові вимоги до проміжного ліквідаційного балансу носить немайновий характер, а вимога про зобов'язання визнати грошові вимоги на суму 32 979 390,14 грн., є майновим спором, оскільки дана вимога має вартісну оцінку.

Отже, за встановлених обставин щодо сплати судового збору у розмірі меншому, ніж це передбачено Законом України «Про судовий збір», судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позовної заяви без розгляду на підставі п.4 ч.1 ст.63 ГПК України.

Згідно з положеннями ст.43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно із ч. 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доводи, наведені позивачем в апеляційній скарзі, судовою колегією до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи.

Виходячи з наведеного, судова колегія вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідає чинному законодавству та матеріалам справи. Судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційні скарги та скасування оскаржуваної ухвали.

Судові витрати на підставі ст.49 ГПК України покладаються на апелянта.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 99, 103, 104, 105, 106 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Саксесс Інвест" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.01.2017р. у справі №910/603/17 залишити без задоволення.

2.Ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.01.2017р. у справі №910/603/17 залишити без змін.

3.Матеріали справи №910/603/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 107 ГПК України.

Постанова Київського апеляційного господарського суду за наслідками перегляду відповідно до ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді Т.І. Разіна

Л.В. Чорна