РІШЕННЯ

31.01.2017Справа №910/21864/16

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., за участю секретаря судового засідання Жулинської О.І., розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/21864/16

за позовом повного товариства «Ломбард «Експрес-Готівка» товариства з обмеженою відповідальністю «Світ фінансових рішень» і Компанія», м. Київ,

до Національного банку України, м. Київ, і публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Союз», м. Київ,

про стягнення 845 000 грн.,

за участю представників:

позивача - Тацій Д.М. (директор);

відповідача-1 - Сидоренко Р.В. (довіреність від 02.08.2016 № 18-0009/64640);

відповідача-2 - Жадан К.М. (довіреність від 11.03.2016 № 13).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Повне товариство «Ломбард «Експрес-Готівка» товариства з обмеженою відповідальністю «Світ фінансових рішень» і Компанія» (далі - Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Національного банку України (далі - НБУ) і публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Союз» (далі - Банк) про солідарне стягнення за неналежне виконання умов договору банківського мультивалютного рахунку від 27.02.2012 № 1643.1М (далі - Договір) збитків у сумі 845 000 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.11.2016 було порушено провадження у справі та призначено судове засідання на 20.12.2016.

09.12.2016 позивач подав суду заяву, в якій надав письмові пояснення по справі.

20.12.2016 відповідач-2 подав суду заяву про визнання позову, в якій вказав, що невиконання платіжного доручення від 26.10.2016 № 1865 сталося через свідомі дії НБУ, що полягали у непоновленні Банку як учасника системи електронних платежів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.12.2016 розгляд справи було відкладено на 31.01.2017 у зв'язку з неявкою представників відповідача-1.

31.01.2017 НБУ подав суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог.

31.01.2017 Банк подав суду клопотання про долучення до матеріалів справи документів.

Представник позивача у судовому засіданні 31.01.2017 надав пояснення по суті позову; позовні вимоги підтримав повністю.

Представник відповідача-1 у судовому засіданні 31.01.2017 надав пояснення по суті спору; просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Представник відповідача-2 позов визнав та просив його задовольнити.

У судовому засіданні 31.01.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Судом, у відповідності до вимог статті 811 ГПК України, складалися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши подані учасниками процесу документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

27.02.2012 Банком і Товариством (клієнт) було укладено Договір, за умовами якого:

- Банк відкриває клієнту поточний мультивалютний рахунок № 1643 (відповідно до додаткового договору від 22.04.2015 № 1 було відкрито додатково поточний рахунок № 1643) в національній валюті України для зберігання коштів клієнта та зобов'язується здійснювати розрахунково-касове обслуговування клієнта за рахунком за плату, встановлену у розділі 3 Договору, відповідно до вимог чинного законодавства України, зокрема банківських правил (нормативно-правових актів НБУ, внутрішніх положень Банку тощо) та умов Договору, а клієнт зобов'язується здійснювати операції за розрахунком відповідно до вимог чинного законодавства України (банківських правил та умов Договору) (пункт 1.1 Договору);

- розрахунково-касові документи Банк приймає та виконує в день їх надходження за умови, що вони були надані в період операційного часу, який встановлюється для кожної валюти окремо, з урахуванням умов пункту 2.8 Договору (пункт 2.5 Договору);

- Договір вважається укладеним з моменту його підписання обома сторонами і діє протягом невизначеного строку. Умови договору, що стосуються розрахунково-касового обслуговування рахунку в національній валюті, набирають чинності з моменту відкриття рахунку в національній валюті (пункт 8.1 Договору).

Відповідно до часини першої статті 1066 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Отже, укладений Банком і товариством Договір за своєю правовою природою є договором банківського рахунка.

На виконання умов Договору відповідачем-2 було відкрито рахунок позивачу.

26.10.2016 Товариство надало до виконання Банку належним чином оформлене платіжне доручення від 26.10.216 № 1865 на суму 845 000 грн., за яким одержувачем є товариство з обмеженою відповідальністю «Схід Фінанс», а призначенням платежу - «Часткове повернення коштів згідно Договору фінансового кредиту № 2-16К від 29.06.16р. Баз ПДВ».

Відповідач-2 вказане платіжне доручення не виконав та пояснив причину невиконання відсутністю технічної можливості здійснювати будь-які платежі через невиконання НБУ судових рішень по справам № 826/4275/16 та №826/7833/16, які набули законної сили, та згідно з якими постанова правління НБУ № 162/БТ та постанова правління НБУ № 299/БТ про ліквідацію Банку були визнані протиправними та скасовані, у зв'язку з чим відповідача-1 було зобов'язано вчинити дії щодо відновлення відповідача-2 в як учасника системи електронних платежів, дозволити усі початкові платежі Банка у системі електронних платежів.

На думку позивача, саме через неправомірні дії НБУ Банк не мав можливості виконати платіжне доручення у зв'язку з чим Товариству були завдані збитки у сумі 845 000 грн.

Позивач обґрунтовує солідарне стягнення збитків у сумі 845 000 грн. таким:

- відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків;

- на підставі положень частини третьої статті 612 позивач (через втрату його інтересу щодо подальшого виконання відповідачем-2 платіжного доручення від 26.10.2016 № 1865) має право вимагати від відповідачадача-1 солідарного відшкодування збитків, понесених позивачем внаслідок порушення відповідачем-2 умов Договору;

- внаслідок протиправних дій НБУ Банком порушено умови Договору та Товариству завдані збитки в розмірі, який дорівнює сумі невиконаного відповідачем-2 платежу за платіжним дорученням, тобто, складає грошову суму в розмірі 845 000 грн. (реальні збитки);

- відповідно до норм статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій України;

- відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань Банк було відновлено як існуючу юридичну особу, яка не перебуває в стадії ліквідації, а керівником Банку, починаючи з 06.11.2014, є його голова правління Бугайов А.І.;

- таким чином, починаючи з 12.09.2016 НБУ мали б бути усунуті всі перешкоди для належного функціонування Банку як діючої банківської установи, які були спричинені прийняттям НБУ постанови № 162/БТ та постанови № 299/БТ. Відповідно з цієї дати всі клієнти Банку (в тому числі і позивач) набули прав на продовження обслуговування їх рахунків Банком та на розпорядження належними їм грошовими коштами, що знаходяться на цих рахунках;

- після усного звернення представника позивача за додатковими роз'ясненнями з цього питання в Банку пояснили, що НБУ так і не були виконані вищевказані судові рішення про відновлення діяльності Банку, в тому числі, відповідачем-1: не було відновлено функціонування кореспондентського рахунку Банку в НБУ; відповідача-2 не було відновлено як учасника системи електронних платежів (СЕП);

- 15.09.2016 позивач надіслав відповідачу-1 лист № 15-09-02/16, в якому просив НБУ здійснити всі необхідні та достатні дії щодо відновлення діяльності Банку, а у разі невиконання зазначених вимог залишав за собою право звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів;

- у відповідь на зазначений лист НБУ надіслав Товариству листа від 17.10.2016 № 18-0005/85598, в якому до відома Товариства доводилась інформація, що відповідач-1 відповідно до статті 263 КАС України звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із заявою про встановлення способу і порядку виконання судового рішення;

- позивач вважає, що зазначений лист-відповідь НБУ є формальною відпискою та процесуальним затягуванням вирішення питання відновлення повноцінного функціонування Банку та не існує жодної перешкоди для виконання НБУ судових рішень.

Відповідач-1 заперечував проти доводів позивача, посилаючись на таке:

- НБУ не є стороною Договору та не може впливати на діяльність Банку щодо виконання договірних зобов'язань;

- відсутні підстави для солідарної відповідальності щодо відшкодування збитків.

У свою чергу, відповідач-2 позов визнав, посилаючись на те, що не може виконати платіжне доручення саме через дії відповідача-1.

Частиною п'ятою статті 78 ГПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з такого.

Постановою НБУ від 15.03.2016 № 162/БТ відкликано банківську ліцензію та ліквідовано Банк.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.03.2016 у справі № 826/4275/16 за позовом ОСОБА_5 до НБУ, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) за участю третьої особи Банку, про визнання протиправною та скасування постанови правління НБУ від 15.03.2016 № 162/БТ: визнано протиправною та скасовано постанову правління НБУ від 15.03.2016 № 162/БТ «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Союз»; визнано протиправним та скасовано рішення виконавчої дирекції Фонду від 15.03.2016 № 343 «Про початок процедури ліквідації АТ «КБ «Союз» та делегування повноважень ліквідатора банку»; зобов'язано Національний банк України (в особі його відповідальних осіб, до повноважень яких відноситься вчинення відповідних дій) вчинити всі необхідні дії щодо відновлення Банку в якості банківської установи - в обсязі та стані, який існував до прийняття постанови правління НБУ від 15.03.2016 № 162/БТ «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Союз» (в тому числі, але не виключно - дозволити усі початкові платежі Банку у системі електронних платежів (СЕП) та відновити роботу Банку у системі обміну інформацією та виконання платежів SWIFT. НБУ повідомити усі банки про відновлення роботи банку Банку у зазначених вище системах).

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.04.2016 у справі № 826/4275/16 постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.03.2016 року у справі № 826/4275/16 залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 21.09.2016 у справі №826/4275/16 ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 26.04.2016 та постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.03.2016 у справі № 826/4275/16 залишено без змін.

Постановою НБУ від 28.04.2016 № 299/БТ відкликано банківську ліцензію та ліквідовано Банк.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.07.2016 у справі №826/7833/16 за позовом ОСОБА_6 до НБУ, Фонду, за участю третьої особи Банку, про визнання протиправними дії та скасування постанови правління НБУ від 28.04.2016 №299/БТ: визнано протиправною та скасовано правління НБУ від 28.04.2016 №299/БТ «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «СОЮЗ»; визнано протиправним та скасовано рішення Виконавчої дирекції Фонду від 28.04.2016 № 615 «Про початок процедури ліквідації АТ «КБ «СОЮЗ» та делегування повноважень ліквідатора банку»; визнано протиправним та скасовано розпорядження НБУ від 06.06.2016 № 1740-р про відкликання генеральної ліцензії Банку на здійснення валютних операцій; зобов'язано НБУ (в особі його відповідальних осіб до повноважень яких, буде відноситься вчинення відповідних дій) відновити функціонування Банку в якості діючої банківської установи, в тому числі, але не виключно відновити функціонування кореспондентського рахунку Банку в НБУ, відновити Банк в якості учасника системи електронних платежів (СЕП), відновити Банк в якості абонента системи електронної пошти НБУ, відновити роботу Банку у всіх інформаційних задачах НБУ до яких банк був підключений раніше, а саме: система підтвердження угод на міжбанківському валютному ринку України НБУ «VAL-CLI»; інформаційно-довідкова система з купівлі та продажу кредитних ресурсів у національній валюті на міжбанківському кредитному ринку «КредІнфо2»; система розміщення та кількісного обігу депозитних сертифікатів Національного банку України «СЕРТЛАЙН2»; система обслуговування обігу державних облігацій України та облігацій внутрішніх місцевих позик «ОВДП-онлайн2»; система автоматизації здійснення НБУ реєстрації договорів резидентів-позичальників про отримання кредитів в іноземній валюті від нерезидентів-кредиторів «Реєстр договорів з нерезидентами 2»; програмний продукт депозитарного обліку «Модуль зберігача» публічне акціонерне товариство «Національний депозитарій України»; АРМ «Заявка»; АРМ «Статзвiтнiсть»; Єдина інформаційна система «Реєстр позичальників», відновити інформаційний обмін АТ «КБ «СОЮЗ» з державними установами, а саме: Фонд; Державна митна служба; Державний комітет фінансового моніторингу, дозволити усі початкові платежі Банку у системі електронних платежів (СЕП) та відновити роботу Банку у системі обміну інформацією та виконання платежів SWIFT, повідомити усі банки про відновлення роботи Банку у зазначених вище системах; зобов'язано НБУ в порядку встановленому чинним законодавством України та/або нормативними актами НБУ (в особі його відповідальних осіб до повноважень яких буде відноситься вчинення відповідних дій) відновити інформацію про Банк як діючу банківську установу (в тому числі, але не виключно - шляхом, розміщення зазначеної інформації на сторінці Офіційного інтернет-представництва НБУ, включаючи розміщення такої інформації у відповідному розділі, в якому відображається Довідник діючих банківських установ України).

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12.09.2016 у справі №826/7833/16 постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.07.2016 залишено без змін.

Отже, судовими рішеннями, які підлягають обов'язковому виконанню, були скасовані постанови НБУ та покладено на нього вчинення відповідних дій з відновлення функціонування Банку.

Представники позивача та відповідача-2 вказували, що НБУ вказані судові рішення не виконуються; у свою чергу, представник НБУ жодних пояснень щодо невиконання відповідачем-1 судових рішень суду не надав.

Статтею 267 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб'єкта владних повноважень про виконання постанови суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб'єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штраф у розмірі від десяти до тридцяти мінімальних заробітних плат.

Половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України.

Питання про накладення штрафу вирішується за клопотанням позивача або за ініціативою судді у судовому засіданні з повідомленням сторін. Неприбуття у судове засідання сторін, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду цього питання.

Суддя за клопотанням органу чи посадової особи, відповідальних за виконання постанови, на підставі відповідних доказів зменшує розмір штрафу на користь Державного бюджету України за невиконання або неналежне виконання постанови на суму штрафу, який було накладено за ці ж дії державним виконавцем відповідно до законодавства про виконавче провадження.

Ухвала суду про накладення штрафу, що набрала законної сили, направляється для виконання до державної виконавчої служби. З наступного дня після набрання ухвалою законної сили на суму заборгованості без додаткового рішення суду нараховується пеня у розмірі трьох відсотків річних з урахуванням індексу інфляції.

Сплата штрафу не звільняє від обов'язку виконати постанову суду і подати звіт про її виконання. Повторне невиконання цього обов'язку тягне за собою застосування наслідків, установлених частинами першою і другою цієї статті, але розмір нового штрафу при цьому збільшується на суму штрафу, який було або мало бути сплачено за попередньою ухвалою.

Особа-позивач, на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

У такій заяві зазначаються: 1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява; 2) ім'я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 3) ім'я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 4) ім'я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 5) номер адміністративної справи; 6) відомості про набрання постановою законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження; 7) інформація про день отримання виконавчого листа та пред'явлення його до виконання; 8) інформація про хід виконавчого провадження; 9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви; 10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.

До заяви додаються докази її надсилання рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням про вручення відповідачам і третім особам не раніше семи робочих днів до дня подання заяви до суду.

Заява підписується позивачем або його представником із зазначенням дня її підписання. У разі якщо заява подається представником, у ній зазначаються ім'я представника, його поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі. Одночасно із заявою подається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника.

Таку заяву може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред'явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідною постановою суду.

У разі відповідності заяви вказаним вище вимогам вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.

У разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.

За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. У разі наявності підстав для задоволення заяви суд ухвалює одну із постанов, що передбачені частиною другою статті 162 цього Кодексу.

Така постанова може бути оскаржена лише в апеляційному порядку.

Окремі ухвали, а також ухвали щодо накладення штрафу, постановлені відповідно до цієї статті, можуть бути оскаржені лише в апеляційному порядку.

Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 181 цього Кодексу.

Разом з тим, суду не подано доказів того, що були вжиті всі заходи передбачені вказаною статтею і були вчинені всі дії для належного виконання НБУ судових рішень.

Згідно із частиною першою статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до частини другої статті 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частиною другою статті 224 Господарського кодексу України (далі - ГК України) встановлено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно зі статтею 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Таким чином, стягнення збитків є видом цивільно-правової відповідальності.

Отже, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків у вигляді реальних збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; збитків; причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; вини.

Слід довести, що протиправні дії чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - безумовним наслідком такої протиправної поведінки.

На думку позивача, збитками у даному випадку є грошові кошти, які не були перераховані на виконання платіжного доручення відповідачем-2 через неправомірні дії відповідача-1.

Проте, Товариством не доведено того, що ним понесені такі збитки, оскільки вказані грошові кошти знаходяться на банківському рахунку за Договором, який діє, не розірвано та припинено.

Слід звернути увагу, що подання даного позову є передчасним, оскільки, грошові кошти у сумі 845 000 грн. не можна розцінити як реальні збитки; не подано доказів того, що виконання судових рішень неможливо та вичерпано всі заходи для відновлення функціонування діяльності Банку.

Саме на позивачеві лежить тягар доказування тих обставин, на які він посилається, заявляючи позовні вимоги.

Відповідно до частини першої статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово (частина друга статті 32 ГПК України).

Відповідно до пункту 2.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК України.

Позивач не подав суду належних та допустимих доказів (у розумінні статі 32 ГПК України) наявності обставин та підстав для задоволення позовних вимог.

З огляду на наведене у позові слід відмовити.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 43, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно до частини п'ятої статті 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання повного рішення шляхом подачі апеляційної скарги до місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Повне рішення складено 06.02.2017.

Суддя І.Д. Курдельчук