ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

02.02.2017 Справа № 904/11350/16

За позовом публічного акціонерного товариства "Концерн СТИРОЛ", м.Горлівка, Донецька область

до державного підприємства "Український державний науково-дослідний і проектний інститут азотної промисловості і продуктів органічного синтезу", м.Кам'янське, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості

Суддя Петренко І.В.

Секретар судового засідання Пономарьов Є.О.

Представники:

від позивача: представник ОСОБА_1 - довіреність № 94/12-16 від 03.01.17р.;

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

06.12.2016 публічне акціонерне товариство "Концерн Стирол", м.Горлівка, Донецька область (далі по тексту - позивач) звернулося до господарського суду з позовною заявою до державного підприємства "Український державний науково-дослідний і проектний інститут азотної промисловості і продуктів органічного синтезу", м.Кам'янське, Дніпропетровська область (далі по тексту - відповідач) про стягнення 1354322,60грн. основної заборгованості.

Судові витрати по справі позивач просив суд стягнути з відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням в обумовлений строк робіт обумовлених договором №65-14 від 18.06.2012.

За результатами розгляду позовної заяви від 01.12.2016 за вих.№155/12-16 ухвалою суду від 07.12.2016 порушено провадження по справі та призначено слухання на 27.12.2016.

Суд розгляд справи відкладав з 27.12.2016 на 02.02.2017, у зв'язку з неявкою представників відповідача.

Відповідно до п.3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

У разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 811 ГПК), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Позивач про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується відомостями про явку представника відображеними в протоколі судового засідання від 27.12.2016 та явкою представника в судове засідання.

Відповідач про час та місце розгляду справи призначеної на 27.12.2016 повідомлений належним чином, що підтверджується ухвалою суду, яка повернулася на адресу господарського суду 19.01.2017 з відміткою пошти "за закінченням терміну зберігання". Про час та місце розгляду справи призначеної на 02.02.2017 повідомлений належним чином, що підтверджується ухвалою суду, яка повернулася на адресу господарського суду 19.01.2017 з відміткою пошти "за закінченням терміну зберігання".

Враховуючи викладене господарський суд констатує, що сторони належним чином повідомлені про час і місце розгляду заяви судом.

В судовому засіданні, яке відбулося 02.02.2017 повноважний представник позивача позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні в повному обсязі, заборгованість підтвердив, крім того, просив суд розглянути справу без участі представника відповідача про що подав відповідне клопотання.

Повноважний представник відповідача в судове засідання не з'явився, відзив на позов не надав, інших документів не представив, причини неявки у судове засідання не повідомив, про розгляд справи повідомлений належним чином.

Абзацом 1 п. 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.11р. за №18 визначено, що у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, зазначеному в підпункті 3.9.1 підпункту 3.9 цього пункту постанови.

Пунктом 3.14. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. за № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" визначено, що нез'явлення представників учасників судового процесу в судові засідання без поважних причин та без повідомлення причин, якщо їх явку судом визнано обов'язковою, також може розцінюватися судом як зловживання процесуальними правами.

Відповідна практика, спрямована на умисне затягування судового процесу, порушує права інших учасників судового процесу та суперечить вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

На думку суду неявка у судове засідання представника відповідача не перешкоджає розгляду справи за наявними матеріалами.

Отже, з метою уникнення умисного затягування судового процесу з боку відповідача та недопущення порушення прав позивача господарський суд розглянув справу по суті позовних вимог.

В судовому засіданні оглянуто всі оригінали первинних документів на підставі яких виник спір.

Суд розглянув справу за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Господарський суд констатує, що сторони мали реальну можливість надати всі існуючі докази в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень суду першої інстанції .

Судом враховано. В силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України частиною національного законодавства України є Конвенція про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікована Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997р. №475/97-ВР). Юрисдикція Європейського суду з прав людини є обов'язковою в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції.

В силу вимог статті 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.

Враховуючи вимоги статті 69 Господарського процесуального кодексу України щодо строків розгляду справи у судовому засіданні, яке відбулося 02.02.2017 в порядку ст.85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Клопотання про здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не заявлялось.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача, -

ВСТАНОВИВ:

18.06.2012 між публічним акціонерним товариством "Концерн Стирол" (далі по тексту - позивач, замовник) та державним підприємством "Український державний науково-дослідний і проектний інститут азотної промисловості і продуктів органічного синтезу" (далі по тексту - відповідач, виконавець) укладено договір №65-14 (далі по тексту - договір), відповідно до пункту 1.1 умов якого замовник доручає і зобов'язується сплатити, а виконавець протягом строку дії даного договору зобов'язується виконати інженерні роботи та надати замовнику інжинірингові послуги, зазначені пунктами 1.1.1-1.1.18 договору.

Пунктом 2.1 договору визначено, що загальна вартість даного договору визначається на підставі додаткових угод, укладених сторонами в процесі їх реалізації та є невід'ємною частиною договору.

Пункт 4.1 договору визначає порядок здачі та приймання робіт, а саме не пізніше 5 (п'яти) календарних днів від дати закінчення строку виконання робіт, встановленого календарним планом до додаткової угоди, виконавець надає замовнику акт здачі приймання виконаних робіт з додатками до нього необхідної кількості документів та інших матеріалів, передбачених у відповідних додаткових угодах (пункт 4.1.1 договору).

Пунктом 9.1 договору визначено, що даний договір вступає в силу від дати його підписання обома сторонами та діє до повного виконання сторонами зобов'язань за договором.

25.06.2012 сторони підписали протокол розбіжностей та домовилися про дію договору з урахуванням положень протоколу розбіжностей замовника, а саме пункт 9.1 договору виклали у наступній редакції: "Даний договір вступає в силу від дати його підписання обома сторонами та діє до 31.12.2013, а в частині, виконання зобов'язань до повного їх виконання".

23.01.2013 між сторонами підписано додаткову угоду №2 (далі по тексту - додаткова угода) в якій сторони визначили наступне.

Предметом угоди, відповідно до пункту 1.1 закріплено, що замовник доручає або зобов'язується оплатити, а виконавець зобов'язується в рамках даної додаткової угоди №2 виконати роботи по пилоочистці пароповітряної смесі після апарату доупарки розчину амселитри та очищення повітря від пилу амселитри після осевого вентилятора гранбашти №3 на підприємстві позивача.

Пунктом 1.5 додаткової угоди визначено, що виконавець зобов'язується виконати роботи у строки, передбачені календарним планом (Додаток №3 до додаткової угоди №2) та передати замовнику результати виконаних робіт в повному об'ємі та у стані, який відповідає вимогам та умовам даної додаткової угоди №2.

Пунктом 2.1 додаткової угоди визначено, що вартість робіт виконавця за даною додатковою угодою №2 на підставі протоколу узгодження договірної ціни (Додаток №2 до додаткової угоди №2) та Сводного кошторису, наданого в (Додаток №4 до додаткової угоди №2), складає:

1542000,00грн., в тому числі НДС 20% - 257000,00грн.

Додаткова угода №2 вступає в силу з моменту її підписання уповноваженими представниками обох сторін та діє до 31.12.2013, але у будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за ним.

На виконання умов укладеного між сторонами договору позивач на користь відповідача здійснив платежі на загальну суму 1402766,60грн., що підтверджується наступними платіжними дорученнями:

- платіжне доручення №00001008 від 25.01.2013 на суму 589566,60грн.;

- платіжне доручення №0003914 від 25.03.2013 на суму 174000,00грн.;

- платіжне доручення №1 від 07.03.2013 на суму 259200,00грн.;

- платіжне доручення №3009 від 07.03.2013 на суму 174000,00грн.;

- платіжне доручення №0003915 від 25.03.2013 на суму 65507,40грн.;

- платіжне доручення №0003916 від 25.03.2013 на суму 20692,60грн.;

- платіжне доручення №0004048 від 25.03.2013 на суму 44800,00грн.;

- платіжне доручення №0004200 від 29.03.2013 на суму 75000,00грн.

Пунктом 3.10 додаткової угоди №2 визначено, що роботи виконавця за відповідним етапом календарного плану (Додаток №3 до Додаткової угоди №2) вважаються прийнятими після підписання замовником відповідного акта здачі-приймання виконаних робіт. Факт підписання Акту здачі-приймання робіт замовник зобов'язаний підтвердити, направивши його скан-копію на електронну пошту виконавця не пізніше 5 (п'яти) робочих днів від дати його підписання, а оригінали (в 2-ух екз.) направити поштою.

Замовник передав виконавцю документи, які необхідні останньому для виконання завдань замовника, що підтверджується актом передачі документів від 05.02.2013.

Пунктом 2.2 додаткової угоди №2 визнає оплату робіт в наступному порядку.

А. Проектні роботи:

2.2.1 авансовий платіж у розмірі 90% від вартості проектних робіт, вказаних у пункті 2.1 даної додаткової угоди №2, у сумі 589566,60грн., в тому числі НДС (20%) 98261,10 здійснюється замовником частинами протягом 10 (десяти) банківських днів від дати підписання додаткової угоди №2 та отримання від виконавця рахунку.

Сума авансу погашається в кожному Акті здачі-приймання виконаних робіт у розмірі 90% від вартості виконаних робіт на відповідному етапі Календарного плану (Додаток №3 до Додаткової угоди №2);

2.2.2 виконання робіт підтверджується підписанням з обох сторін відповідних актів здачі-приймання робіт, які оформляються сторонами після закінчення відповідного етапу робіт, передбачених Календарним планом (Додаток №3 до додаткової угоди №2), та підлягає оплаті протягом 10 (десяти) банківських днів від дати двухстороннього підписання таких актів та отримання від виконавця відповідного рахунку або податкової накладної.

Оплата за кожним етапом здійснюється у розмірі 10% його вартості, яка вказана у Календарному плані (Додаток №3 до додаткової угоди №2), а 90% його вартості погашається за рахунок авансового платежу згідно пункту 2.2.1 даної додаткової угоди №2.

Авансовий платіж позивач перерахував відповідачу платіжним дорученням №00001008 від 25.01.2013 на суму 589566,60грн.

Роботи за Підготовчим етапом 1 Етапу Календарного плану були виконані відповідачем 03.07.2013, що підтверджується актом №16 здачі-приймання робіт від 03.07.2013 на суму 48444,00грн.

Граничний термін виконання робіт по пункту 1.2.1 першого Етапу робіт (Розробка "робочого проекту") становить 60 робочих днів з дати затвердження замовником ОТР (основних технічних рішень) і отримання від замовника вихідних даних.

Як вказує позивач, вихідні дані передані відповідачу за актом передачі документів від 05.02.2013.

Узгодження та затвердження основних технічних рішень сталося 03.07.2013, що підтверджується підписанням акту №16 здачі-приймання робіт від 03.07.2013 на суму 48444,00грн.

З урахуванням обставин справи термін виконання робіт по вказаному етапу - 25.09.2013.

З 26.09.2013 почалося прострочення відповідача в частині покладених на нього зобов'язань.

16.08.2016 позивачем на адресу відповідача направлено лист за вих.№153 від 11.08.2016 в якому позивач відмовився від додаткової угоди №2, у зв'язку з невиконанням зобов'язань в частині виконання робіт та вимагає повернути раніше перераховані грошові кошти у розмірі 1354322,60грн. протягом 7 днів з моменту отримання листа.

Доказом направлення вказаного листа на адресу відповідача є лист з описом вкладень та фіскальний чек від 16.08.2016.

Відповідачем лист залишено без відповіді та задоволення.

Враховуючи, що досудовий порядок вирішення спору не дав бажаних результатів позивач звернувся до господарського суду з даною позовною заявою.

В свою чергу, відповідач доказів належного виконання своїх зобов'язань по вищезазначеному договору на момент розгляду спору до господарського суду не надав.

Крім того, відповідач не скористався наданим йому правом на судовий захист, наведених позивачем обставин не спростував.

Згідно з частиною другою статті 43 та статтею 33 Господарського кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Якщо подані сторонами та іншими учасниками судового процесу докази є недостатніми, господарський суд може за їх клопотанням чи за власною ініціативою витребувати в порядку підготовки справи до розгляду необхідні для цього письмові і речові докази, інші матеріали.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово (стаття 32 цього Кодексу).

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами процесуального законодавства, рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Статтею 36 Господарського процесуального кодексу України визначено, що письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших випадках на вимогу господарського суду.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, суд забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Стаття 129 Конституції України встановлює, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією із основних засад судочинства.

Дослідивши оригінали наданих позивачем до господарського суду документів у розумінні статті 36 Господарського процесуального кодексу України, суд прийняв їх як належні докази, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, та підтверджують неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за вищезазначеним договором.

Належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували належне виконання відповідачем умов договору, відповідачем господарському суду надано не було.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу у розмірі 1354322,60грн., слід визнати обґрунтованими, документально доведеними, такими, що не суперечать чинному законодавству України, а отже є такими, що підлягають задоволенню.

Строк зобов'язання відповідача в частині виконання умов укладеного між сторонами договору є таким, що настав.

Доказів оплати товару в сумі 1354322,60грн. відповідач не надав.

Доводи позивача, наведені в обґрунтування позову, належними доказами не спростував.

Господарський суд визнає правомірною відмову позивача від договору, а отже відповідач зберігає грошові кошти позивача без достатньої правової підстави

Строк повернення грошових коштів у розмірі1354322,60грн., відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, є таким, що настав.

Приймаючи рішення господарський суд виходив із наступного.

Відповідно до п. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною другою статті 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 1212 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір при задоволенні позову покладається на відповідача.

З урахуванням положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 20314,84грн.

Керуючись ст.ст. 11, 202, 252, 253, 254, 525, 526, 509, 530, 549, 599, 610, 611, 612, 615, 625, 651, 837, 843, 846, 849, 853, 854, 887, 888, 889, 890, 1212 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 174, 193, 199, 218, 231, 232 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 2, 12, 21, 32, 36, 44, 49, 75, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з державного підприємства "Український державний науково-дослідний і проектний інститут азотної промисловості і продуктів органічного синтезу" (51909, Дніпропетровська область, м.Кам'янське, вул.Горобця, буд.2; ідентифікаційний код 04687867) на користь публічного акціонерного товариства "Концерн Стирол" (84610, Донецька область, м.Горлівка, вул.Горлівської дивізії, 10; ідентифікаційний код 05761,60грн. (один мільйон триста п'ятдесят чотири тисячі триста двадцять дві грн. 60 коп.) основної заборгованості; 20314,84грн. (двадцять тисяч триста чотирнадцять грн. 84 коп.) судового збору.

Видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Дніпропетровським апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

06.02.2017

Суддя ОСОБА_2