ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"31" січня 2017 р.Справа № 916/2724/16

Позивач : Товариство з обмеженою відповідальністю „ІНВЕСТСЕРВІСКОМПАНІ

Відповідач: Публічне акціонерне товариство «Туристично- виробнича фірма „Чорне море

про стягнення

Суддя Рога Н.В.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1- директор;

Від відповідача: ОСОБА_2- довіреність від 22.03.2016 р.;

Присутня особа ОСОБА_3 довіреність від 16.01.2017 р., видана Громадською організацією „Спілка юристів Одеської області . Особа присутня у якості спостерігача , що здійснює моніторинг судового процесу .

Суть спору: Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) „ІНВЕСТСЕРВІСКОМПАНІ, звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Публічного акціонерного товариства (далі - ПАТ) «Туристично-виробнича фірма „Чорне море про стягнення коштів у сумі 1 600 000 грн.

Представник позивача позовну заяву підтримує, наполягає на задоволенні позову.

Представник відповідача проти позову не заперечує, вважає позов обґрунтованим та таким ,що підлягає задоволенню.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

06 березня 2014р. між ТОВ „ІНВЕСТСЕРВІСКОМПАНІ (Покупець ) та ПАТ «Туристично-виробнича фірма „Чорне море (Продавець) був укладений Попередній договір купівлі-продажу цінних паперів, згідно якого сторони зобовязалися у строк не пізніше 06.03.2015 р. укласти Договір купівлі-продажу цінних паперів (Основний договір), у відповідності до якого Продавець зобовязується на умовах, викладених у цьому Попередньому договорі, передати у власність Покупця, а Покупець зобовязується прийняти прості іменні інвестиційні сертифікати ПВНЗІФ „Капітал Інвест (ПВНЗІФ „Ліга-Капітал) та сплатити за інвестиційні сертифікати обумовлену грошову суму.

Відповідно до п.3 Попереднього договору не пізніше 06.03.2015 р. сторони мають здійснити усі передбачені чинним законодавством дії, направлені на укладення Основного договору та викупу Покупцем інвестиційних сертифікатів.

Згідно п.6 Попереднього договору договірна ціна придбання інвестиційних сертифікатів складає 1 600 000 грн. Договірна ціна може бути уточнена сторонами у відповідності до умов п.2 цього Попереднього договору.

За умовами п.7 Попереднього договору, відповідно до ч.2 ст. 546 Цивільного кодексу України, у якості забезпечення виконання Покупцем своїх зобовязань за цим договором , Покупець зобовязується протягом 30 календарних днів з моменту укладенні цього Попереднього договору сплатити Продавцю суму забезпечення в розмірі 1 600 000 грн. У подальшому, при укладенні Основного договору, сума забезпечення зараховується у якості оплати договірної ціни придбання інвестиційних сертифікатів.

Відповідно до п.8 Попереднього договору оплата суми забезпечення здійснюється в безготівковій формі на поточний рахунок Продавця.

Згідно п. 17 Попереднього договору він набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобовязань, отже, до моменту укладення Основного договору або до настання граничної дати укладення Основного договору, згідно п.1 цього Попереднього договору.

За умовами п.20 Попереднього договору сторони домовилися, що питання, не врегульовані цим договором, регламентуються Цивільним та Господарським кодексами України, нормативними актами про цінні папери та іншими актами чинного законодавства України.

Позивач зазначає, що на виконання умов Попереднього договору, платіжним дорученням № 88 від 06.03.2014 р. він перерахував ПАТ «Туристично-виробнича фірма „Чорне море обумовлену суму забезпечення в розмірі 1 600 000 грн.

Додатковою угодою від 30.11.2015р. сторони дійшли згоди вважати Попередній договір від 06.03.2014р. таким, що припинився з 06.03.2015р. Згідно п.2 зазначеної додаткової угоди Продавець зобовязався здійснити повернення Покупцю раніше перерахованої на виконання умов Попереднього договору суми забезпечення у розмірі 1 600 000 грн. у строк до 31.12.2015р. При цьому, сторони домовилися, що з дати виконання Продавцем зобовязань щодо повернення Покупцю суми забезпечення у розмірі 1 600 000 грн., сторони не будуть мати будь-яких претензій один до одного , що випливають з Попереднього договору та цієї додаткової угоди.

Але, станом на дату подачі позовної заяви ПАТ «Туристично-виробнича фірма „Чорне море прийнятих на себе зобовязань щодо повернення суми забезпечення в розмірі 1 600 000 грн. не виконав. Факт наявності заборгованості підтверджується також складеним сторонами станом на 12.09.2016р. актом звіряння.

Невиконання ПАТ «Туристично-виробнича фірма „Чорне море свого зобовязання щодо повернення грошових коштів позивач вважає порушенням своїх прав та охоронюваних законом інтересів, у звязку з чим звернувся до суду за захистом та просить суд стягнути з ПАТ «Туристично-виробнича фірма „Чорне море грошові кошти у сумі 1 600 000 грн.

В обґрунтування позову позичав посилається на порушення відповідачем як договірних умов, так і норм чинного законодавства України, адже, ст. 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Представник відповідача проти позову не заперечує, посилаючись на те, що дійсно 06 березня 2014р. між ТОВ „ІНВЕСТСЕРВІСКОМПАНІ та ПАТ «Туристично-виробнича фірма „Чорне море був укладений Попередній договір купівлі-продажу цінних паперів, на виконання умов якого ТОВ „ІНВЕСТСЕРВІСКОМПАНІ було перераховано, а ПАТ «Туристично-виробнича фірма „Чорне море отримано грошові кошті у сумі 1 600 000 грн. у якості суму забезпечення. У подальшому, 30.11.2015р. сторони дійшли згоди вважати Попередній договір від 06.03.2014р. таким, що припинився з 06.03.2015р., про що склали відповідну додаткову угоду до Попереднього договору. Згідно п.2 зазначеної додаткової угоди ПАТ «Туристично-виробнича фірма „Чорне море зобовязалося здійснити повернення ТОВ „ІНВЕСТСЕРВІСКОМПАНІ раніше перерахованої на виконання умов Попереднього договору суми забезпечення у розмірі 1 600 000 грн. у строк до 31.12.2015р. Але, у звязку із скрутним фінансовим становищем підприємство не мало змоги виконати свої зобовязання.

Розглянув матеріали справи, на підставі чинного законодавства України, суд доходить до такого висновку:

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно ст.627 Цивільного кодексу України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вбачається з матеріалів справи, 06 березня 2014р. між ТОВ „ІНВЕСТСЕРВІСКОМПАНІ (Покупець ) та ПАТ «Туристично-виробнича фірма „Чорне море (Продавець) був укладений Попередній договір купівлі-продажу цінних паперів, згідно якого сторони зобовязалися у строк не пізніше 06.03.2015р. укласти Договір купівлі-продажу цінних паперів (Основний договір), у відповідності до якого Продавець зобовязується на умовах, викладених у цьому Попередньому договорі, передати у власність Покупця, а Покупець зобовязується прийняти прості іменні інвестиційні сертифікати ПВНЗІФ „Капітал Інвест (ПВНЗІФ „Ліга-Капітал) та сплатити за інвестиційні сертифікати обумовлену грошову суму.

На виконання умов п.7 Попереднього договору , платіжним дорученням №88 від 06.03.2014р. ТОВ „ІНВЕСТСЕРВІСКОМПАНІ перерахувало ПАТ «Туристично-виробнича фірма „Чорне море обумовлену суму забезпечення в розмірі 1 600 000 грн., що також підтверджується наявною в матеріалах справи банківською випискою по рахунку ТОВ „ІНВЕСТСЕРВІСКОМПАНІ за 06.03.2014р.

Додатковою угодою від 30.11.2015р. сторони дійшли згоди вважати Попередній договір від 06.03.2014р. таким, що припинився з 06.03.2015р. Згідно п.2 зазначеної додаткової угоди Продавець зобовязався здійснити повернення Покупцю раніше перерахованої на виконання умов Попереднього договору суми забезпечення у розмірі 1 600 000 грн. у строк до 31.12.2015р. При цьому, сторони домовилися, що з дати виконання Продавцем зобовязань щодо повернення Покупцю суми забезпечення у розмірі 1 600 000 грн., сторони не будуть мати будь-яких претензій один до одного , що випливають з Попереднього договору та цієї додаткової угоди.

Згідно зі ст.ст. 173, 175 Господарського кодексу України цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку, визнається майново-господарським зобов'язанням. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

За таких обставин, виходячи з тексту додаткової угоди від 30.11.2015р. до Попереднього договору від 06.03.2014р., у ПАТ «Туристично-виробнича фірма „Чорне море виникло зобовязання перед ТОВ „ІНВЕСТСЕРВІСКОМПАНІ щодо повернення грошових коштів в розмірі 1 600 000 грн., що були отримані ним у якості суму забезпечення на виконання п.7 Попереднього договору від 06.03.2014р.

Статтею 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного Кодексу України передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). За приписами ст..612 цього ж Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до ст.32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського суду. Згідно ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач у справі доказів належного виконання додаткової угоди від 30.11.2015р. до Попереднього договору від 06.03.2014р. до суду не надав.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За таких обставин, з урахуванням матеріалів справи, суд доходить до висновку про наявність підстав для задоволенні позову ТОВ „ІНВЕСТСЕРВІСКОМПАНІ у повному обсязі.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача згідно ст.ст.44, 49 ГПК України.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 44,49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ „ІНВЕСТСЕРВІСКОМПАНІ задовольнити повністю .

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Туристично-виробнича фірма „Чорне море ( м. Одеса, вул. Рішельєвська, 59, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ „ІНВЕСТСЕРВІСКОМПАНІ (м. Одеса, пр. Гагаріна, 12-А, , п/р 4191 в Іллінському відділенні №6655 ПАТ „Укрсоцбанк, МФО 300023) грошові кошті у сумі 1 600 000 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 24 000 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 06 лютого 2017 р.

Суддя Н.В. Рога