ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2017 р. Справа № 922/3093/16

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Слободін М.М., суддя Россолов В.В. , суддя Терещенко О.І.

при секретарі Новіковій Ю.В.

за участю представників:

позивача ОСОБА_1 за довіреністю № 2-459 від 28 грудня 2016 року.

відповідача не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ПАТ "УКРТРАНСГАЗ" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "КИЇВТРАНСГАЗ" ПАТ "УКРТРАНСГАЗ" (вх. № 61Х1) на рішення господарського суду Харківської області від 15.11.2016 р. у справі № 922/3093/16

за позовом ПАТ "УКРТРАНСГАЗ" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "КИЇВТРАНСГАЗ" ПАТ "УКРТРАНСГАЗ", м. Київ
до ТОВ "ТРУБРЕМОНТ", м. Харків
про стягнення 130159,05 грн.

ВСТАНОВИЛА:

В вересні 2016 р. ПАТ "УКРТРАНСГАЗ" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "КИЇВТРАНСГАЗ" ПАТ "УКРТРАНСГАЗ", м. Київ звернулось до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з ТОВ "ТРУБРЕМОНТ", м. Харків 130159,05 грн. завданих збитків за договором № НОМЕР_1 від 02 червня 2015 року.

Рішенням господарського суду Харківської області від 15.11.2016 р. у даній справі (суддя Хотенець П.В.) у позові відмовлено повністю.

Позивач із даним рішенням суду першої інстанції не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просив оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позов у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи. Здійснити перерозподіл судових витрат.

Заявник апеляційної скарги стверджує, що внаслідок порушення вимог п.п. 3.3.9, 3.3.12 ДБН Д.1.1.-1-2000 ТОВ "ТРУБРЕМОНТ" було завищено вартість виконаних робіт та завдано позивачу збитків на загальну суму 130159,05 грн.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 10.01.2017 р. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 06.02.2017 р.

Відповідач 06.02.2017 р. надав за вх. № 1264 відзив на апеляційну скаргу, в якому проти апеляційної скарги позивача заперечує, просить її залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін, посилаючись на те, що судом першої інстанції повно та всебічно досліджені усі фактичні обставини справи, яким надана належна правова оцінка.

Відповідач своїм правом на участь при розгляді апеляційної скарги не скористався, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Враховуючи належне повідомлення відповідача про час та місце засідання суду, відсутність будь-яких клопотань, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу позивача за відсутності зазначеного представника, за наявними у матеріалах справи доказами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 101 Господарського процесуального кодексу України, перевіривши наявні у справі матеріали на предмет їх юридичної оцінки судом першої інстанції, проаналізувавши правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, позивачем було виявлено завищену вартість робіт виконаних відповідачем по договору № НОМЕР_1 від 02 червня 2015 року, а саме: в порушення пункту 4.6.2 ДБН А.2.2-3-2014 "Склад та зміст проектної документації на будівництво", пункту 4.1 ДСТУ Б В.1.2.-16:2013 визначення класу наслідків (відповідальності) та категорії складності обєктів будівництва, пунктів 6.1.2, 6.2.2, 5.2.2, 7 таблиці Д.1, пункту 8 таблиці Е.1 ДСТУ-Н Б Д.1.1-3:2003 Настанова щодо визначення загальновиробничих і адміністративних витрат та прибутку у вартості будівництва, пункту 6.4.7 ДСТУ Б Д.1.1-1:2003 в актах виконаних робіт відповідачем застосовано кошторисний прибуток в розмірі К=3,82 грн./люд.год. замість К=2,71, адміністративних витрат в розмірі К=1,52 грн./люд.год. замість К=1,23, що призвело до завищення вартості робіт на загальну 130159,05 грн.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач вказує, що ТОВ "ТРУБРЕМОНТ" в порушення пункту 7 таблиці Д.1, пункту 8 таблиці Е.1 ДСТУ-Н Б Д.1.1-3:2003 "Настанови щодо визначення загальновиробничих і адміністративних витрат та прибутку у вартості будівництва" в актах виконаних робіт застосовано кошторисний прибуток в розмірі К=3,82 грн./люд.год. замість К=2,71, адміністративних витрат в розмірі К=1,52 грн./люд.год. замість К=1,23, що призвело до завищення вартості робіт на загальну суму 130159,05 грн. Однак, згідно пункту 7 таблиці Д.1 обєктом будівництва та видом робіт є "ремонт житла, обєктів соціальної сфери, комунального призначення та благоустрою", також згідно пункту 8 таблиці Е.1 обєктом будівництва та видом робіт є "ремонт житла, обєктів соціальної сфери, комунального призначення та благоустрою".

Предметом договору, укладеним між УМГ "Київтрансгаз" та ТОВ "ТРУБРЕМОНТ" від 02 червня 2015 року № НОМЕР_1 є виконання ремонту ізоляційного покриття Магістрального Газопроводу ЄДК Ду-1000 (МГ ЄДК ду-1000) на 179,050-180,897 км (L=1847м) в Диканському ЛВУМГ, який не відноситься до житла або обєктів соціальної сфери комунального призначення та благоустрою.

Судом першої інстанції встановлено, що твердження позивача про те, що ТОВ "ТРУБРЕМОНТ" було порушено пункт 7 таблиці Д.1, пункт 8 таблиці Е.1 ДСТУ-Н Б Д.1.1-3:2003 "Настанови щодо визначення загальновиробничих і адміністративних витрат та прибутку у вартості будівництва" є необґрунтованим та не відповідає вимогам чинного законодавства.

Матеріали справи свідчать про те, що при проведенні перевірки позивача ОСОБА_2 фінансовою інспекцією України було зроблено висновок № 05-21/27 від 22 квітня 2016 року, згідно якого встановлено завищення вартості робіт при проведенні робіт за договором в порушення ДБН Д.1.1.-1-2000.

Посилаючись на висновок Державної фінансової інспекції України №05-21/27 від 22 квітня 2016 року, позивач стверджував, що ПАТ "УКРТРАНСГАЗ" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "КИЇВТРАНСГАЗ" ПАТ "УКРТРАНСГАЗ", м. Київ відповідачем було заподіяно збитків у розмірі 130159,05 грн. внаслідок порушення останнім ОСОБА_2 будівельних норм та правил, а також чинних нормативних актів щодо порядку визначення вартості будівництва та ціноутворення в будівництві.

Зазначені обставини стали підставою звернення ПАТ "УКРТРАНСГАЗ" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "КИЇВТРАНСГАЗ" ПАТ "УКРТРАНСГАЗ", м. Київ до господарського суду з позовом про стягнення з ТОВ "ТРУБРЕМОНТ", м. Харків суми збитків у розмірі 130159,05 грн.

Вирішуючи даний господарський спір суд першої інстанції виходив з того, що позивач, обґрунтовуючи свої вимоги про стягнення коштів, посилаючись на висновок № 05-21/27 від 22 квітня 2016 року ДФІ України, не навів доказів порушення відповідачем його зобовязань за договором та неможливості виявлення порушень, які зазначені в акті співробітниками ПАТ "УКРТРАНСГАЗ" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "КИЇВТРАНСГАЗ" ПАТ "УКРТРАНСГАЗ".

При цьому, судом першої інстанції встановлено, що жодних зауважень або заперечень під час прийняття виконаних відповідачем підрядних робіт позивачем не заявлено. Договірні умови були погоджені сторонами.

Застосувавши до даних правовідносин норми ст.ст. 225, 226 Господарського кодексу України, місцевий господарський суд дійшов висновку, що позивачем не доведено заподіяння відповідачем збитків, в звязку з чим позовні вимоги визнані судом необґрунтованими, не доведеними документально матеріалами справи та такими, що задоволенню не підлягають.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність підстав задоволення позову і зазначає наступне.

Підставою виникнення у сторін певних прав та обовязків є укладений між ними договір від 02 червня 2015 року № НОМЕР_1.

Відповідно до п. 1.1 договору замовник доручає, а виконавець зобов'язується на свій ризик власними і залученими силами і засобами виконати відповідно до умов цього договору роботи будівельно-монтажні, інші (ремонт ізоляційного покриття МГ ЄДК Ду-1000 на 179,050-180,897 км (L=1847м) в Диканському ЛВУМГ (далі - послуги), в повному обсязі відповідно до вимог чинної нормативної і технічної документації, а замовник зобов'язується на умовах договору прийняти надані послуги та оплатити їх вартість.

На виконання договору, замовник прийняв від виконавця послуги на суму 7 841 976,63 грн., які оплатив в повному обсязі.

За даними бухгалтерського обліку Філії по договору № від 02.06.2015 станом на 31.12.2015 будь-яка заборгованість не обліковується.

Відповідно до частини 1 статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу.

Приписами ст. 853 ЦК України встановлено, що замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Однак під час прийняття виконаних підрядних робіт позивач акту про виявлені недоліки не складав, про наявність цих недоліків та необхідність їх виправлення виконавцю (відповідачу) не повідомляв.

Отже, в даному випадку матеріалами справи повністю підтверджено виконання сторонами своїх зобовязань за договором підряду: відповідачем роботи виконані, а позивачем зазначені роботи прийняті та оплачені за цінами, узгодженими сторонами, що підтверджується підписаним сторонами актом виконаних підрядних робіт, кошторисною документацією.

Сам позивач визнає, що роботи, передбачені договором, були виконані у повному обсязі і у встановлені строки, позивач не мав претензій щодо обсягу і якості виконаних робіт.

До того ж, слід зазначити, що відповідно до п. 100 Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2005 року № 668, у разі виявлення невідповідності робіт, пред'явлених до оплати, встановленим вимогам, завищення їх обсягів або неправильного застосування кошторисних норм, поточних цін, розцінок та інших помилок, що вплинули на ціну виконаних робіт, замовник має право за участю підрядника скоригувати суму, що підлягає сплаті.

З аналізу вказаних норм вбачається, що передбачене законодавством право замовника (позивача) за певних обставин скоригувати суму, що підлягає сплаті за договором підряду, може бути реалізовано до остаточного прийняття виконаних робіт. Однак, в даному випадку виконані відповідачем роботи за актами виконання робіт за формою КБ-2в були прийняті позивачем без жодних зауважень, доказів внесення відповідних змін до договорів підряду позивачем до суду не надано.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 632 цього ж кодексу ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін; зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Таким чином, позивач, вимагаючи повернення частини виконаного за договором фактично вимагає перегляду ціни договору після його виконання, що є порушенням вказаних вимог чинного законодавства.

Крім того, зазначені в позові суми кваліфіковані позивачем як збитки, з чим колегія суддів погодитися не може.

Статтею 22 цього ж кодексу визначено, що збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Жодних доказів наявності збитків, відповідних дефініції норми ст. 22 ЦК України, позивач не наводить.

Частинами 1, 2 ст. 623 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки; розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Для застосування такої міри цивільно-правової відповідальності, як відшкодування збитків, необхідною є наявність всіх чотирьох умов відповідальності, а саме:

- протиправна поведінка боржника, яка проявляється у невиконанні або неналежному виконанні ним зобов'язання;

- наявність збитків;

- причинний зв'язок між протиправною поведінкою та завданими збитками, що означає, що збитки мають бути наслідком саме даного порушення боржником зобов'язання, а не якихось інших обставин, зокрема дій самого кредитора або третіх осіб;

- вина боржника.

За приписами ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже, суд апеляційної інстанції констатує належне виконання умов договору підряду відповідно до його умов та згаданих норм права. В даному випадку ані позивачем, ані заявником апеляційної скарги не наведено обставин та не доведено належними та допустимими доказами, що мала місце протиправна поведінка відповідача, яка спричинила шкідливий результат для позивача, а відтак не може вважатися доведеним причинний звязок між заподіяною шкодою та поведінкою особи.

Згідно із ч. 1 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи, що судом встановлено відповідність обсягів та вартості робіт, відображених в актах виконаних робіт, підписаних позивачем та відповідачем обсягам та вартості, визначеним у відповідній проектно-кошторисній документації, підстави для відшкодування відповідачем збитків відсутні, оскільки стягнення збитків за порушення договірних зобов'язань здійснюється в порядку ст. 623 ЦК України, при застосуванні норм якої враховується і те, що згідно норм ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що предметом доказування в даній справі, враховуючи зміст позовних вимог, є встановлення наявності або відсутності факту порушення відповідачем вимог ДБН Д.1.1-1-2000 при виконанні зобовязань за договорами підряду. Однак, висновок державної фінансової інспекції, не є належним і допустимим доказом на підтвердження порушення відповідачем зобовязань за договором і завдання позивачеві збитків.

Так, за умови існування між сторонами договірних правовідносин, посилання на висновки перевірки Державної фінансової інспекції, як на підставу для задоволення позовних вимог, є неправомірними. Виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати.

Тобто, наявність даного висновку у ньому стосовно договірних відносин між ПАТ "УКРТРАНСГАЗ" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "КИЇВТРАНСГАЗ" ПАТ "УКРТРАНСГАЗ" та ТОВ "ТРУБРЕМОНТ" не є підтвердженням порушення зобов'язання ТОВ "ТРУБРЕМОНТ".

Договір № НОМЕР_1 від 02 червня 2015 року є укладеним, усі умови договору, в тому числі і вартість робіт, сторонами була узгоджена.

Приймаючи до уваги, що сторонами у справі було укладено договір надання послуг, а кошти, які ПАТ "УКРТРАНСГАЗ" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "КИЇВТРАНСГАЗ" ПАТ "УКРТРАНСГАЗ" просить стягнути з ТОВ "ТРУБРЕМОНТ", отримано останнім як оплату належно виконаних за договором робіт, колегія суддів вважає, що такі кошти набуто за наявності правової підстави - договору, і вони не можуть вважатися ні збитками, ані безпідставно набутим майном.

Таким чином, позивачем не доведено правових підстав для стягнення з відповідача збитків.

Також, слід зазначити, що в контексті статті 1 ГПК України та статті 3 ЦК України, кожна особа має право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. Тобто, названими статтями встановлено, що позивач має право на подання позову лише в тому разі, коли діями відповідача порушується право чи інтереси безпосередньо позивача, а не взагалі з будь-яких питань, де, як вважає позивач, є порушення норм чинного законодавства.

Отже, для звернення до суду з позовом, заявник повинен обґрунтувати не лише порушення відповідачами положень чинного законодавства, а і свій матеріально-правовий інтерес.

Звертаючись до господарського суду, позивач посилається на обставини відображено уповноваженими особами Державної фінансової інспекції України у висновку ревізії від 22.04.2016 № 05-21/27.

Однак, колегія суддів звертає увагу, що сам по собі акт документальної ревізії фінансово-господарської діяльності, складений ОСОБА_2 фінансовою інспекцією України, яким встановлено завищення відповідачем вартості виконаних підрядних робіт за договором № НОМЕР_1 від 02.06.2015, не може бути підставою для задоволення позовних вимог, оскільки згідно ст. 15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

Отже, довідка органу фінансового контролю чи акт перевірки може бути підставою для вчинення відповідних процесуальних дій посадовими особами (зокрема - пред'явлення відповідного позову до суду), однак не позбавляє відповідну особу процесуального обов'язку доводити свої вимоги належними та допустимими доказами.

Так, за умови існування між сторонами договірних правовідносин, посилання на висновки перевірки Державної фінансової інспекції України, як на підставу для задоволення позовних вимог, є неправомірними. Виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати.

У той же час, виявлення вказаних порушень може бути підставою для притягнення до відповідальності посадових осіб у встановленому чинним законодавством порядку.

Враховуючи встановлені обставини, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість заявлених вимог.

Аналогічні положення закріплені у постанові Вищого господарського суду України від 29 вересня 2015 року по справі № 910/3716/15-г, та у постанові Вищого господарського суду України від 19 вересня 2015 року по справі № 910/2300/15-г, де однією стороною спору зі стягнення суми збитків з виконавця робіт виступає позивач - Публічне акціонерне товариство "УКРТРАНСГАЗ" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "КИЇВТРАНСГАЗ" Публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ".

Крім того, висновок Державної фінансової інспекції України №05-21/27 від 22 квітня 2016 року щодо завищення вартості робіт, у зв'язку із невірним застосуванням коефіцієнтів кошторисного прибутку та адміністративних витрат є необґрунтованим, таким що суперечить нормам законодавства, а саме Постанові Кабінету Міністрів України № 557 від 27 квітня 2011 року "Про затвердження Порядку віднесення об'єктів будівництва до IV і V категорій складності", яка є нормативно-правовим актом вищою юридичної сили, ніж державні будівельні норми, в якій окремо визначено елементи об'єктів будівництва IV і V категорій складності, до яких саме відноситься саме обєкт будівництва "Ремонт ізоляційного покриття Магістрального газопроводу ЄДК Ду-1000 на 179,050-180.897км (L=1847м) в Диканському ЛВУМГ".

Колегія суддів вважає, що у висновку Державної фінансової інспекції України №05-21/27 від 22 квітня 2016 року не надано роз'яснень та нормативно-правового обґрунтування, чому та відповідно до яких норм коефіцієнти кошторисного прибутку та адміністративних витрат по роботах на Магістральному газопроводі ЄДК Ду-1000 повинні розраховуватись саме відповідно до пункту 7 таблиці Д.1, пункту 8 таблиці Е.1 ДСТУ-Н Б Д.1.1-3:2003 "Настанови щодо визначення загальновиробничих і адміністративних витрат та прибутку у вартості будівництва", які застосовуються до обєктів будівництва та видом робіт є "ремонт житла, обєктів соціальної сфери, комунального призначення та благоустрою".

Позивач у своїй позовній вимозі посилається на пункт 3.3.12 ДБН Д.1.1-1-2000, у якому зазначено, що при виявленні у розрахунках за виконані роботи, безперечних помилок та порушень чинного порядку визначення вартості будівництва загальна вартість виконаних підрядних робіт підлягає уточненню з моменту виявлення зазначених помилок.

Але вартість виконаних робіт у даному випадку не підлягає уточненню, оскільки розрахунок вартості робіт проведений із врахуванням усіх вимог законодавства, а саме застосування показників при визначеній категорії складності об'єкта будівництва.

В свою чергу, матеріали справи свідчать про те, що за результатами зустрічної перевірки ТОВ "ТРУБРЕМОНТ" ОСОБА_2 фінансовою інспекцією в Харківській області з питання документального підтвердження виду, обсягу і якості операцій та розрахунків з ПАТ "УКРТРАНСГАЗ" та його філій за період з 01 червня 2014 року по завершений звітній місяць 2016 року, порушень у застосуванні коефіцієнтів кошторисного прибутку та адміністративних витрат встановлено не було, що підтверджується довідкою №06-12/33з від 01 квітня 2016 року.

За таких обставин, позивач під час розгляду його апеляційної скарги не надав жодного належного матеріального доказу обґрунтованості та правомірності своїх вимог. Наведені ним в апеляційній скарзі доводи про порушення судом норм матеріального та процесуального права нічим не обґрунтовані та не узгоджуються з наявними у справі матеріалами. Його позиція не підтверджена належними та допустимими доказами. Тому, вказані вимоги заявника, що зазначені в апеляційній скарзі, не підлягають задоволенню, а наведені на їх підтвердження доводи не можуть бути прийнятими до уваги колегією суддів в якості підстав для скасування прийнятого у даній справі рішення.

На підставі викладеного та керуючись статтями ст.ст. 32-34, 43, 99, 101, пунктом 1 статтею 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ПАТ "УКРТРАНСГАЗ" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "КИЇВТРАНСГАЗ" ПАТ "УКРТРАНСГАЗ" на рішення господарського суду Харківської області від 15.11.2016 р. у справі № 922/3093/16 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 15.11.2016 р. у справі № 922/3093/16 залишити без змін.

Головуючий суддя Слободін М.М.

Суддя Россолов В.В.

Суддя Терещенко О.І.