УХВАЛА

10.02.2017Справа № 910/655/16
За скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

на дії відділу Державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві у справі

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

третя особа Фізична особа-підприємець ОСОБА_3

про стягнення 75025,25 грн.

Суддя Усатенко І.В.

Представники сторін: не викликались.

ОБСТАВИНИ СТПРАВИ:

Рішенням Господарського суду м. Києва від 16.03.2016 № 910/655/16 позов задоволено повністю, стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (04210, АДРЕСА_1, код НОМЕР_2) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (64200, АДРЕСА_2, код НОМЕР_1) заборгованість у розмірі 75 025, 25 грн. (сімдесят п'ять тисяч двадцять п'ять гривень 25 коп.), витрати по сплаті адвокатських послуг в сумі 7 500,00 грн. (сім тисяч п'ятсот гривень 00 коп.) та 1 378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень 00 коп.) судового збору.

01.04.2016 на виконання рішення Господарського суду м. Києва від 16.03.2016 № 910/655/16, яке набрало законної сили 29.03.2016, видано наказ.

06.02.2017 до відділу діловодства Господарського суду м. Києва від фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 надійшла скарга на бездіяльність відділу Державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві (далі - ВДВС).

Як зазначає скаржник (стягувач) у скарзі, відповідно до заяви стягувача (скаржника) 18.04.2016 було відкрите виконавче провадження ВП №50866247 з виконання наказу № 910/655/16 від 01.04.2016, про що винесена відповідна постанова.

Відповідно до частини 1 статті 121-2 ГПК України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Скаржник (стягувач) просить:

- визнати незаконною бездіяльність Оболонського районного відділу ДВС м. Києва у виконавчому провадженні № 52036311, що виявились в порушенні п.п. 2), 3) ч. 3 ст. 18, ч.ч. 5, 7 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження";

- зобов'язати Оболонський районний відділ ДВС м. Києва виконати вимоги ч.ч. 5, 7 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження", шляхом повідомлення боржника про обов'язок подати декларацію про власні доходи та майно;

- зобов'язати Оболонський районний відділ ДВС м. Києва повторно направити електронні запити до обліково-реєструючих органів для перевірки майнового стану боржника;

- зобов'язати Оболонський районний відділ ДВС м. Києва повторно направити електронний запит до податкових органів на предмет відкриття боржником додаткових рахунків та при виявлені таких, негайно накласти на них арешт;

- зобов'язати Оболонський районний відділ ДВС м. Києва звернутись до суду з поданням про обмеження боржника у виїзді за кордон;

Тобто у своїй скарзі скаржник посилається на невичнення державним виконавцем дій, які мали бути здійснені у виконавчому провадженні у межах строків, передбачених ст.. 30 Закону України "про виконавче провадження".

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про виконавче провадження" (чинного на момент відкриття виконавчого провадження) державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк. Строк здійснення виконавчого провадження не включає час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження на період проведення експертизи чи оцінки майна, виготовлення технічної документації на майно, реалізації майна боржника, час перебування виконавчого документа на виконанні в адміністрації підприємства, установи чи організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця, які здійснюють відрахування із заробітної плати (заробітку), пенсії та інших доходів боржника. Строк здійснення зведеного виконавчого провадження обчислюється з моменту приєднання до такого провадження останнього виконавчого документа.

Тобто виконавчі дії з виконання рішення суду від 16.03.2016 № 910/655/16 мали бути проведені в строк до 18.10.2016.

Стягувач (скаржник) звертався до виконавчої служби щодо усунення бездіяльності (вчинення дій), яку він оскаржує у скарзі 25.05.2016, 18.07.2016, 02.08.2016, 05.12.2016 (докази направлення відсутні).

Згідно з вимогами Господарського процесуального кодексу України до початку розгляду справи по суті пред'явлених вимог господарський суд повинен перевірити чи не пропущено особою, яка звернулась до суду, встановленого чинним процесуальним законодавством строку на таке звернення та чи підлягає цей строк відновленню в разі його пропуску, і в залежності від цього вирішити питання про призначення справи до розгляду, повернення заяви/скарги без розгляду чи відмови у відновленні пропущеного строку.

Відповідно до пункту 9.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року N 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" встановлений у частині першій статті 121-2 ГПК десятиденний строк для подання скарги є процесуальним і тому відповідно до вимог статті 53 ГПК може бути відновлений за наявності поважних причин його пропуску та на підставі заяви скаржника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в останній у вигляді клопотання. Скарга, пропущений строк подання якої не відновлений, залишається без розгляду, про що з посиланням на статті 53 і 121-2 ГПК судом без виклику сторін виноситься ухвала. Якщо ж скаргу було подано з пропуском згаданого строку без заяви про його відновлення, суд без виклику сторін виносить ухвалу про залишення скарги без розгляду, що не перешкоджає повторному поданню скарги із заявою про відновлення строку такого подання.

При цьому у вирішенні питання про відновлення пропущеного строку подання скарги на бездіяльність органу Державної виконавчої служби у вигляді невжиття заходів з примусового виконання судового рішення, поданої більш як через десять днів після закінчення визначеного законом строку здійснення виконавчого провадження, господарський суд має, як правило, виходити з неможливості такого відновлення. Наведене ґрунтується на тому, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження та не отримав у визначений законом строк задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він з матеріалами виконавчого провадження.

Скаржник не звертався до суду з заявою про відновлення пропущеного строку для оскарження бездіяльності, та зобов'язання вчинити дії, спричинені на думку скаржника, бездіяльністю державного виконавця.

Скарга не містить будь-яких посилань чи доказів того, що вона подана з дотримання 10-денного строку на оскарження бездіяльності ВДВС та зобов'язання ВДВС вчинити дії, передбаченого ГПК України.

Зважаючи на те, що оскаржувана бездіяльність та відповідні дії мали бути вчинені протягом шести місяців після відкриття виконавчого провадження, дана скарга подана більш як через десять наданих скаржнику ГПК України на оскарження. Отже, строк на оскарження бездіяльності та зобов'язання ВДВС вчинити певні дії, при виконанні наказу Господарського суду м. Києва № 910/655/16 скаржником пропущений, клопотання про поновлення строку встановленого ст. 121-2 ГПК України Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 не заявлялось, відповідно відсутні підстави для його поновлення та прийняття скарги до розгляду.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на бездіяльність відділу Державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві повернути скаржнику без розгляду.

Суддя І.В.Усатенко