РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2017 р. Справа № 906/1343/14

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючої судді Коломис В.В.

суддів Мамченко Ю.А.

суддів Огороднік К.М.

при секретарі судового засідання Величко К.Я.

розглянувши апеляційну скаргу відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Компані" на ухвалу господарського суду Житомирської області від 21.12.16 р.

у справі № 906/1343/14 (суддя Кудряшова Ю.В. )

за позовом Комунального підприємства "Агенція з питань регіонального розвитку" ОСОБА_2 обласної ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Компані"

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

ОСОБА_2 обласної ради;

Комунального підприємства "Обласний лікувально - оздоровчий реабілітаційний центр "Полісся" ОСОБА_2 обласної ради;

за участю Прокуратури Житомирської області

про розірвання договору оренди №1 від 28 лютого 2013 року та повернення майна

За участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_3 (довіреність від 03.01.2017р.);

відповідача - ОСОБА_4 (довіреність № 23/12 від 23.12.2016 року);

органу прокуратури - ОСОБА_5 (посвідчення №032937 від 10.04.2015р.);

третіх осіб - ОСОБА_6 (директор КП "Обласний лікувально - оздоровчий реабілітаційний центр "Полісся"); ОСОБА_7 (довіреність № р-5-22/2240 від 28.12.2016р.).

Судом розяснено представникам сторін права та обовязки, передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 21.12.2016 року у справі № 906/1343/14 за позовом Комунального підприємства "Агенція з питань регіонального розвитку" ОСОБА_2 обласної ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Компані" за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_2 обласної ради, Комунального підприємства "Обласний лікувально - оздоровчий реабілітаційний центр "Полісся" ОСОБА_2 обласної ради про розірвання договору оренди №1 від 28 лютого 2013 року та повернення майна заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Компані" про перегляд рішення господарського суду Житомирської області від 25.08.2015 року за нововиявленими обставинами залишено без задоволення.

Не погоджуючись з прийнятою судом першої інстанції ухвалою, відповідач звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду Житомирської області скасувати та прийняти нову ухвалу, якою заяву про перегляд за нововиявленими обставинами рішення задоволити в повному обсязі.

Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт посилається на порушення господарським судом Житомирської області норм матеріального та процесуального права, а також на невідповідність висновків, викладених в ухвалі місцевого суду.

Позивач та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_2 обласна рада у відзивах на апеляційну скаргу та їх представники безпосередньо в судовому засіданні вважають оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду законною та обгрунтованою, а тому просять залишити її без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Прокурор та КП "Обласний лікувально - оздоровчий реабілітаційний центр "Полісся" безпосередньо в судовому засіданні заперечують проти задоволення апеляційної скарги, просять залишити її без задоволення, а ухвалу місцевого господарського суду без змін

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, ухвалу місцевого господарського суду - залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду Житомирської області від 25.08.2015 року у справі №906/1343/14, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 13.10.2015 року та постановою Вищого господарського суду України від 24.02.2016 року, позов Комунального підприємства "Агенція з питань регіонального розвитку" ОСОБА_2 обласної ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Компані" за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2 обласної ради, Комунального підприємства "Обласний лікувально - оздоровчий реабілітаційний центр "Полісся" ОСОБА_2 обласної ради, за участю Прокуратури Житомирської області про розірвання договору оренди №1 від 28 лютого 2013 року та повернення майна - задоволено.

Розірвано договір оренди №1 від 28.02.2013 року цілісного майнового комплексу комунального підприємства "Обласний лікувально-оздоровчий реабілітаційний центр "Полісся" ОСОБА_2 обласної ради, що перебуває у спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, укладений між Комунальним підприємством "Агенція з питань регіонального розвитку" ОСОБА_2 обласної ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Компані". Зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Компані" у 14-денний строк, з дня набрання рішенням законної сили, повернути цілісний майновий комплекс Комунального підприємства "Обласний лікувально-оздоровчий реабілітаційний центр "Полісся" ОСОБА_2 обласної ради за адресою м. Житомир, провулок Оздоровчий, 7, Комунальному підприємству "Агенція з питань регіонального розвитку" ОСОБА_2 обласної ради у порядку, встановленому чинним законодавством та рішенням ОСОБА_2 обласної ради. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Компані" на користь Комунального підприємства "Агенція з питань регіонального розвитку" ОСОБА_2 обласної ради: 2436,00грн витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви; 1218,00грн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги; 1705,20грн витрат по сплаті судового збору за подання касаційної скарги (т.4, а.с. 115-120, а.с.175-181, т.5, а.с.73-81).

03 жовтня 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Компані" звернулося до господарського суду Житомирської області з заявою №10/1-ю від 03.10.2016р. про перегляд рішення господарського суду Житомирської області від 25.08.2015 року у справі №906/1343/14 за нововиявленими обставинами (т.7, а.с. 138-143).

Місцевий господарський суд, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги даної заяви, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Житомирської області від 25.08.2015 року у справі №906/1343/14.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.112 ГПК України, господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами.

Частиною 2 статті 112 ГПК України визначено вичерпний перелік підстав для перегляду судових рішень господарського суду за нововиявленими обставинами, а саме: 1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення; 3) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення; 4) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду; 5) встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є окремою процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №17 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами" (далі - Постанова Пленуму), до нововиявлених обставин належать матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи.

Також, не можуть бути визнані як нововиявлені обставини, викладені в рішенні суду в іншій справі висновки суду щодо обставин справи (оцінка доказів), а також юридична оцінка цих обставин та правові підстави рішення або його мотиви, міркування суду щодо застосування норм права.

Виникнення нових або зміна обставин після вирішення спору або розгляду справи про банкрутство не можуть бути підставою для зміни або скасування судового рішення за правилами розділу XIII ГПК (п.3 Постанови Пленуму).

Не можуть визнаватися нововиявленими обставини, на які посилався учасник судового процесу в своїх поясненнях в суді будь-якої з інстанцій, або які могли бути встановлені судом в разі виконання вимог процесуального закону, зокрема, статті 38 ГПК (п.5 Постанови Пленуму).

Як вбачається, обґрунтовуючи подану заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами заявник посилається на пункт 1 частини 2 статті 112 ГПК України, оскільки заявнику стало відомо про істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Зокрема, в заяві про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Житомирської області від 25.08.2015 року у справі №906/1343/14 позивач - ТОВ "ОСОБА_1 Компані" вказує на наявність наступних нововиявлених обставин:

- визнання зобов'язання за договором оренди цілісного майнового комплексу №1 від 28.02.2013р. такими, що припинилися з 19.11.2013р.;

- визнання зобов'язання із повернення отриманого майна за договором оренди цілісного майнового комплексу №1 від 28.02.2013р. такими, що припинені 29.11.2013р.

Зазначені обставини, на думку ТОВ "ОСОБА_1 Компані", стали відомі останньому в момент проголошення Рівненським апеляційним господарським судом постанови від 22.09.2016 року у справі №906/343/16.

Разом з тим, слід зазначити, що обставини, які встановлені судом апеляційної інстанції у справі №906/343/16, базувалися на доказах, які були підставами заперечень ТОВ "ОСОБА_1 Компані" проти позовних вимог у справі №906/1343/14 за позовом Комунального підприємства "Агенція з питань регіонального розвитку" ОСОБА_2 обласної ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Компані" за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_2 обласної ради, Комунального підприємства "Обласний лікувально-оздоровчий реабілітаційний центр "Полісся" ОСОБА_2 обласної ради, за участю прокурора про розірвання договору оренди №1 від 28.02.2013 та повернення майна.

Зокрема, мова йде про акт приймання-передачі майна від 29.11.2013р. та перелік майна, акт приймання-передачі документів без номера і дати.

Так, у рішенні господарського суду Житомирської області від 25.08.2015 року у справі №906/1343/14, яке залишено без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 13.10.2015 року та постановою Вищого господарського суду України від 24.02.2016 року, судом було надано оцінку вказаним вище доказам, а саме, зазначено, що суд не розцінює їх як належні докази повернення спірного майна. При цьому, варто зауважити, що ухвалою Верховного Суду України від 12.04.2016 року відмовлено ТОВ "ОСОБА_1 Компані" у допуску справи №906/1343/14 до провадження Верховного Суду України для перегляду постанови Вищого господарського суду України від 24.02.2016 року за безпідставністю.

Водночас, у постанові від 22.09.2016 року у справі №906/343/16 Рівненський апеляційний господарський суд зазначив, що вважає належними доказами акти приймання-передачі документів та орендованого майна.

Тобто, по суті має місце взаємопротилежна правова оцінка одних і тих же доказів судовими інстанціями в процесі розгляду справ №906/1343/14 та №906/343/16.

Фактично, вимоги TOB "ОСОБА_1 Компані" зводяться до переоцінки тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи №906/1343/14, що, в свою чергу, є неприпустимим.

Таким чином, обставини, зазначені ТОВ "ОСОБА_1 Компані" в заяві про перегляд рішення господарського суду Житомирської області від 25.08.2015р. у справі №906/1343/14 за нововиявленими обставинами, за своєю правовою природою не є нововиявленими, оскільки не можуть бути визнані як нововиявлені обставини, які ґрунтуються на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду даної справи.

Крім того, як вже зазначалося вище, нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами (п.2 Постанови Пленуму).

Також, у рішенні від 18.11.2004р. у справі "Праведная проти Росії" зазначається, що процедура скасування остаточного судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним.

Однак, обставини, на які заявник посилається як на нововиявлені, були встановлені господарським судом у справі №906/343/16 за допомогою засобів доказування, що є аналогічними доказам у справі №906/1343/14. Більше того, останні досліджувалися судами усіх інстанцій при неодноразовому перегляді справи №906/1343/14. При цьому, рішення 25.08.2015 року у справі №906/1343/14 залишено без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 13.10.2015р. та постановою Вищого господарського суду України від 24.02.2016р.

Тобто, для ТОВ "ОСОБА_1 Компані" докази, які стали підставою для задоволення позовних вимог у справі №906/343/16, були доступними та відомими станом на час розгляду справи №906/1343/14.

Не можуть визнаватися нововиявленими обставини, на які посилався учасник судового процесу в своїх поясненнях в суді будь-якої з інстанцій, або які могли бути встановлені судом в разі виконання вимог процесуального закону, зокрема, статті 38 ГПК, про що суд зазначав вище (п.5 Постанови Пленуму).

Як вбачається з матеріалів справи, а саме, відзиву ТОВ "ОСОБА_1 Компані" на позовні вимоги, що були предметом розгляду у справі №906/1343/14, від 13.11.2014р. (т.1, а.с.65-66) та відзиву на апеляційну скаргу від 26.03.2015р. (т.2, а.с.55-56), відповідач (заявник), обґрунтовуючи свої заперечення проти позовних вимог у справі №906/1343/14, посилався на факти як припинення договору оренди цілісного майнового комплексу №1 від 28.02.2013р., так і повернення отриманого майна за договором оренди цілісного майнового комплексу №1 від 28.02.2013р.

Таким чином, обставини, які ТОВ "ОСОБА_1 Компані" визначає як такі, що є підставою для перегляду рішення у справі №906/1343/14, не мають правової природи нововиявлених обставин.

Слід зазначити, що прийняття та розгляд заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не означає обов'язкового скасування чи зміни рішення, що переглядається. Результат перегляду повинен випливати з оцінки доказів, зібраних у справі, і встановлення господарським судом на основі цієї оцінки наявності або відсутності нововиявлених обставин, визначення їх істотності для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Господарський суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається (п.8.6 Постанови Пленуму).

Враховуючи викладене, місцевий господарський суд прийшов до правильного висновку, що зазначені в заяві TOB "ОСОБА_1 Компані" обставини, на які заявник посилається як на нововиявлені, такими за своєю суттю не є, оскільки в даному випадку не дотримано принципу одночасної наявності трьох умов існування нововиявлених обставин: їх існування на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

З огляду на це, колегія суддів не може не погодитись з висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для скасування рішення господарського суду Житомирської області від 25.08.2015р. у справі №906/1343/14 про розірвання договору оренди та повернення майна за нововиявленими обставинами, та відповідно задоволення заяви ТОВ Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Компані" №10/1-ю від 03.10.2016 про перегляд зазначеного рішення за нововиявленими обставинами.

Згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів. Новий розгляд справи, провадження у якій було закінчено остаточним рішенням, можливий у зв'язку з нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження лише у разі необхідності виправлення суттєвих помилок правосуддя, коли така процедура застосовується у спосіб, сумісний зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Принцип юридичної визначеності передбчає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов"язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру. (Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Желтяков проти України").

Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. (Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Христов проти України", "Рябих проти Росії").

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Натомість, скаржником не подано судовій колегії належних та достатніх доказів, які стали б підставою для скасування рішення місцевого господарського суду. Посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає безпідставними, документально необґрунтованими, такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді спору.

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що ухвала господарського суду Житомирської області ґрунтується на матеріалах і обставинах справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для її скасування.

Керуючись ст.ст. 99,101,103,105,106 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Компані" залишити без задоволення.

Ухвалу господарського судуЖитомирської області від 21.12.2016 року у справі №906/1343/14 - залишити без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуюча суддя Коломис В.В.

Суддя Мамченко Ю.А.

Суддя Огороднік К.М.