ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2017р. Справа№ 914/3226/16

Господарський суд Львівської області у складі судді Трускавецького В.П.,

при секретарі судового засідання Краєвському І.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні

позовну заяву: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Червоноград, Львівської області,
до відповідача:Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Сокаль, Львівської області,
про: стягнення коштів та розірвання договору оренди від 01.01.2016 р.
Представники:
позивача: ОСОБА_1 - підприємець, ОСОБА_3 - представник (довіреність від 12.12.2016 р.),
відповідача:не з'явився.
Присутнім представникам учасників судового процесу права і обов'язки, передбачені ст.ст.20, 22, 28 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), роз'яснено. Заяв про відвід суду не поступало. Клопотань про здійснення технічної фіксації судового процесу учасниками судового процесу заявлено не було.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення коштів та розірвання договору оренди від 01.01.2016 р. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 23.12.2016 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 17.01.2017 р. Розгляд справи відкладався з 17.01.2017 р. на 01.02.2017 р. Рух справи відображено у попередній ухвалі суду.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач у порушення умов Договору оренди від 01.01.2016 р. не сплачував орендної плати за весь час з дня укладення договору, внаслідок чого в позивача виникло право звернутись до суду з позовною заявою про розірвання зазначеного Договору та стягнення заборгованості з орендної плати в розмірі 73.950,00 грн.

Представник позивача в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судові засідання не з'являвся, поштова кореспонденція скерована на юридичну адресу повернута відділенням зв'язку без вручення, проти позову не заперечив, інших письмових пояснень не подав.

Відповідно до положень пункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 р. №18 за змістом статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (пункт 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 р. № 18 (із змінами та доповненнями)).

Відповідачем з часу порушення провадження у справі та протягом її розгляду не подано жодних додаткових доказів на заперечення заявлених позовних вимог, не досягнуто мирного врегулювання спору. Таким чином, з метою дотримання балансу прав та інтересів сторін у справі, дотримання розумності строку розгляду справи та за умови достатності наявних у справі матеріалів для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, суд здійснює розгляд справи за відсутності письмово відзиву відповідача за доказами доданими до справи.

Суд звертає увагу відповідача, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку. Строки, що встановлюються судом (наприклад, строк для усунення недоліків позовної заяви чи апеляційної скарги), повинні відповідати принципу розумності. Визначаючи (на власний розсуд) тривалість строку розгляду справи, суд враховує принципи диспозитивності та змагальності, граничні строки, встановлені законом, для розгляду справи при визначенні строків здійснення конкретних процесуальних дій, складність справи, кількість учасників процесу, можливі труднощі у витребуванні та дослідженні доказів тощо. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення присутнього у судовому засіданні позивача, суд встановив наступне.

Між сторонами у справі був укладений Договір оренди від 01.01.2016 р. (надалі - Договір). За умовами цього Договору орендодавець (позивач у справі) передає, а орендар (відповідач у справі) приймає в тимчасове платне користування на умовах оренди частину нежитлового приміщення загальною площею 36 кв.м. (надалі - об'єкт оренди), розташованого у будівлі, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 (надалі - будівля).

Згідно з п. 3.3.2 Договору орендар зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату та відшкодування експлуатаційних та комунальних платежів відповідно до умов Договору.

Пунктом 5.2 Договору встановлено, що орендна плата за користування об'єктом оренди в цілому за перший місяць складає 8.500,00 грн. на місяць без ПДВ. Орендна плата щорічно підлягає індексації із застосуванням індексу інфляції, що встановлюється шляхом корегування індексу інфляції за попередній рік на індекс інфляції за поточний рік.

Відповідно до умов пункту 5.1 Договору орендна плат нараховується та сплачується за кожен місяць користування орендарем об'єктом оренди, починаючи з дати підписання між сторонами акту приймання-передачі об'єкту оренди і до дати фактичного повернення орендарем об'єкта оренди орендодавцю.

Позивач передав, а відповідач прийняв об'єкт оренди про свідчить акт приймання-передачі від 01.01.2016 р. (додаток до Договору).

Орендна плата сплачується орендарем на поточний рахунок орендодавця не пізніше 10-го числа поточного місяця (п. 5.3 Договору).

Відповідно до п. 5.5. Договору у випадку несплати орендної плати протягом 2 місяців орендодавець вправі достроково розірвати цей договір у встановленому законом порядку.

Згідно з пунктом 7.5 Договору орендодавець має право розірвати договір оренди в односторонньому порядку в будь-який час шляхом надання письмового повідомлення іншій стороні за 14 календарних днів у випадку несвоєчасної оплати орендарем орендної плати протягом 3 календарних місяців поспіль або у зв'язку із значним погіршенням стану приміщення з вини орендаря.

Позивачем скеровано відповідачу претензію від 22.09.2016 р. про сплату вартості орендної плати у сумі 73.950,00 грн.

Заборгованість відповідача перед позивачем за умовами Договору за оренду станом на 21.09.2016 р. становить 73.950,00 грн.

Крім того, відповідачем у періоди з 01.10.2015 р. по 01.02.2016 р. (включно) не було здійснено оплат за договором оренди, що призвело до невнесення в повному обсязі орендної плати протягом більше як трьох місяців.

Відтак, позивач у зв'язку з невиконання відповідачем умов Договору звернувся до суду з вимогами розірвати зазначений Договір та стягнути заборгованість з орендної плати в розмірі 73.950,00 грн.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Між сторонами у справі виникло зобов'язання з приводу оренди нерухомого майна на підставі Договору оренди в силу пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України. Відповідно до частини першої статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Аналогічні положення закріплені у частині першій статті 283 Господарського кодексу України.

Згідно з статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічне положення передбачено частиною першою статті 193 Господарського кодексу України: суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Одним із основних обов'язків орендаря у зобов'язанні з оренди майна є своєчасне та у повному обсязі внесення орендної плати. Такий обов'язок визначено за відповідачем у пункті 3.3.2 Договору.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Орендна плата сплачується орендарем на поточний рахунок орендодавця не пізніше 10-го числа поточного місяця (п. 5.3 Договору).

В силу положень статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як убачається із матеріалів справи, в межах періоду з 01.01.2016 р. по 21.09.2016 р. включно, орендна плата не сплачувалась взагалі. Із наведеного вбачається прострочення сплати орендних платежів протягом 3 та більше місяців підряд. Відповідач цих обставин не заперечив та не спростував.

Судом встановлено, що позивачем виконано зобов'язання за умовами Договору та надано відповідачу майно, а відповідачем прийнято нежитлове приміщення у платне користування. Кореспондуючий обов'язок з оплати вартості оренди відповідач не виконав у повному обсязі. Таким чином, вимога позивача про стягнення боргу в розмірі 73.950,00 грн. є обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Сторонами у пункті 7.5 Договору визначено, що орендодавець має право розірвати договір оренди в односторонньому порядку в будь-який час шляхом надання письмового повідомлення іншій стороні за 14 календарних днів у випадку несвоєчасної оплати орендарем орендної плати протягом 3 календарних місяців поспіль або у зв'язку із значним погіршенням стану приміщення з вини орендаря.

У пункті 5.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. №12 «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна» зазначено, що відмова наймодавця від договору найму, можливість якої передбачена частиною першою статті 782 ЦК України, є правом, а не обов'язком наймодавця, яке може бути реалізоване в позасудовому порядку. Наявність зазначеного права не є перешкодою для звернення наймодавця (орендодавця) до суду з вимогою про розірвання договору в разі несплати наймачем (орендарем) належних платежів. У вирішенні відповідних спорів господарським судам слід встановлювати, протягом яких конкретно місяців і якого року орендар не вносив орендну плату, в якому розмірі, в тому числі протягом яких місяців орендар взагалі не вносив орендну плату або вносив частково. При цьому погашення орендарем заборгованості до або після подання позову орендодавцем не має правового значення для вирішення такого спору, оскільки законодавець пов'язує виникнення права орендодавця відмовитися від договору оренди саме з фактом не внесення орендної плати протягом трьох місяців підряд. Згідно з матеріалами справи, відповідачем допускалася несплата орендної плати протягом восьми місяців підряд, а саме з 01.01.2016 р. по 21.09.2016 р. включно.

Доказів, які б підтверджували протилежне, відповідачем суду не подано.

Отже, за обставин доведеності факту систематичного невиконання орендарем обов'язку щодо внесення орендної плати, суд дійшов висновку про наявність підстав для розірвання договору оренди, а тому вимоги позивача про розірвання Договору є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до статей 33, 38 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує необхідні докази.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 43 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що відповідачем не спростовано доводи позовної заяви, не надано суду інших доказів, які би свідчили про належне виконання зобов'язання та не встановлено інших обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи.

Судові витрати на підставі статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Розірвати договір оренди від 01.01.2016 р., укладений між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1, 80100; індивідуальний податковий номер НОМЕР_1) та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_3; індивідуальний податковий номер НОМЕР_2).

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_3; індивідуальний податковий номер НОМЕР_2) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1, 80100; індивідуальний податковий номер НОМЕР_1) 73.950,00 грн. - заборгованості з орендної плати та 2.756,00 грн. відшкодування витрат на оплату судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 03.02.2017 р.

Суддя Трускавецький В.П.