ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2017 р. Справа № 925/1619/16

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Довганя К.І., із секретарем Петрик І.О. за участю представників сторін: від позивача - ОСОБА_1 за довіреністю, від відповідача - не зявився,, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за позовом приватного підприємства Стефа, м. Шпола до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 м. Звенигородка Черкаської області про усунення перешкод в користуванні майном.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом, в якому просить:

- Зобовязати фізичну особу - підприємця ОСОБА_2 усунути перешкоди ПП Стефа в користуванні нерухомим майном шляхом виселення з нежитлового приміщення: кімн. 113, площею 103,5 кв.м. розташованої на 1- му поверсі, будівлі №26 по просп. Шевченка в м. Звенигородка.

Позов вмотивовано тим, що відповідач без належних підстав використовує вищевказане нежитлове приміщення, власником якого є позивач.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві.

Відповідач відзиву на позов суду не надав, його представник в судове засідання повторно не зявився, поважних причин своєї відсутності суду не надав.

Як вбачається із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідач з 2004 року та по даний час зареєстрований як фізична особа-підприємець. Місцезнаходженням відповідача за даними державного реєстру є: 20200, АДРЕСА_1.

Копія позовної заяви з доданими до неї матеріалами та ухвали суду від про призначення судових засідань надсилалися відповідачу за адресою, вказаною в позовній заяві та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб: 20200, АДРЕСА_1.

За змістом ст.64 ГПК України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Суд приходить до висновку, що судом вжиті належні заходи для повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи.

Справа розглядається в порядку визначеному ст.75 ГПК України за наявними матеріалами.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, приходить до наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 19.09.2016 засновником ПП «СТЕФА» було передано до статутного фонду підприємства нерухоме майно, а саме: будівля побуту (літ. А), загальною площею 1809,3 кв.м., гараж (літ. Б), загальною площею 86,4 кв.м., гараж (літ. В), загальною площею 21,5 кв.м., прибудова (літ. в), загальною площею 12 кв.м, вбиральня (літ. Г), що розташоване за адресою: Черкаська область Звенигородський район, м. Звенигородка, проспект Шевченка, 26, та яке належало ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 18.07.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу, реєстровий номер № 4515, в звязку із чим було укладено ОСОБА_4 приймання-передачі майна від 19.07.2016 року.

Після передачі майна до статутного капіталу, право власності на вказане майно було зареєстровано за ПП «СТЕФА» в реєстрі речових прав нерухомого майна: номер запису про право власності 16595543 від 22.09.2016, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 12).

Відповідно до частини 2 статті 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Попередній власник вищевказаного майна - ТОВ «Силует» ) згідно із відомостей Єдиного державного реєстру припинив свою діяльність внаслідок ліквідації без правонаступників (номер запису 5015411 від 01.06.2016).

Отже вбачається, що з 22.09.2019 року позивач є власником нерухомого майна, а саме будівлі побуту (літ.А) загальною площею 1809,3 кв.м., гараж (літ. Б), загальною площею 86,4 кв.м., гараж (літ.В) загальною площею 21,5 кв.м., прибудова (літ. в), загальною площею 12 кв.м, вбиральня (літ. Г), яке розташоване за адресою: Черкаська область Звенигородський район, м. Звенигородка, проспект Шевченка, 26, що підтверджується відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно: номер запису про право власності 16595543 від 22.09.2016, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 12).

Вказане майно було передано до статутного фонду позивача його засновником відповідно до акту приймання-передачі від 19.09.2016 року. Як вбачається із технічного паспорту на даний обєкт, до його складу входить також нежитлове приміщення кімн. 113, площею 103,5 кв.м. розташоване на I-му поверсі, щодо якого і виник судовий спір.

Доказів укладання будь-яких договорів щодо вищевказаного майна із відповідачем - ФОП ОСОБА_4 за час перебування вказаного майна у власності позивача, ні позивач, ні відповідач суду не подали.

Доказів отримання коштів за користування цим майном ні відповідач, ні позивач суду не надали. Позивач зазначив, що йому не відомі правові підстави користування відповідачем нерухомим майном, яке належить позивачу. Як доказ використання відповідачем вищевказаного майна на момент розгляду справи, позивачем подано суду акт про використання приміщення від 20 січня 2017 року.

З метою усунення перешкод в користуванні своїм майном, позивач звернувся до відповідача із вимогою про звільнення приміщення від 29.11.2016 року .

Доказів виконання вищевказаної вимоги відповідачем до суду не подано.

Предметом спору є захист права власності - усунення перешкод позивачу у користуванні належним йому нерухомим майном шляхом звільнення/виселення відповідача з нежитлового приміщення.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За правилами ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

За приписами ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Відповідач не подав суду доказів правомірності використання спірного майна.

Відтак, суд вважає, що відповідач, без належних правових підстав використовує для здійснення підприємницької діяльності належне позивачу майно, а саме: нежитлове приміщення: кімн. 113, площею 103,5 кв.м. розташованої на I-му поверсі, будівлі № 26 по просп. Шевченка в м. Звенигородка Черкаської області, що є перешкодою для позивача здійснювати користування та володіння даним майном на власний розсуд, оскільки згоди на використання такого майна позивач відповідачу не надавав.

Отже позивач належними та допустимими доказами довів суду належність саме йому права на спірне майно та неправомірність використання цього майна відповідачем.

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про усунення перешкоди в користуванні позивачем нерухомим майном, шляхом виселення, тобто фактично звільнення відповідача із нежитлового приміщення: кімн. 113, площею 103,5 кв.м. розташованої на I-му поверсі, будівлі № 26 по просп. Шевченка в м. Звенигородка Черкаської області є обґрунтованими, доведеними та підлягають до повного задоволення.

З відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати по справі.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Зобовязати фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні нерухомим майном приватному підприємству Стефа (код 32039416) шляхом виселення (звільнення) з нежитлового приміщення: кімн. 113, площею 103,5 кв.м. розташованої на I-му поверсі, будівлі № 26 по просп. Шевченка в м. Звенигородка Черкаської області.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (20200, АДРЕСА_1 ) на користь приватного підприємства Стефа (код 32039416; 20630, Черкаська область, Шполянський район, м. Шпола, вул. Національна,11)- 1378 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду протягом 10 денного строку в порядку, визначеному ГПК України з дня його оголошення судом.

Повний текст складено і підписано 13.02.2017 року.

Суддя К.І.Довгань