ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2017 року Справа № 904/7395/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Антонік С.Г. (доповідач)

суддів: Вечірко І.О., Чимбар Л.О.

при секретарі судового засідання: Мацекос І.М.

за участю представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, представник, дов. № 14-109 від 18.04.2014р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна компанія "Нафтогаз України" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 04.10.2016 року у справі № 904/7395/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна компанія "Нафтогаз України", м.Київ

до Нікопольського комунального підприємства "Нікопольтеплоенерго", м.Нікополь, Дніпропетровська область

про стягнення 26 456 527, 10 грн.

ВСТАНОВИВ:

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 30.01.2017р. справу № 904/7395/16 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Антонік С.Г., суддів Вечірко І.О., Чимбар Л.О.

Ухвалою суду від 30.01.2017р. даною колегією суддів справу № 904/7395/16 прийнято до свого провадження.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 04.10.2016 року (суддя Соловйова А.Є.) позов задоволено частково.

Стягнуто з Нікопольського комунального підприємства «Нікопольтеплоенерго» на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" 19 374 218,26 грн. основного боргу, 2 514 568,25 грн. інфляційних втрат, 403 931,11 грн. 3% річних, 2 914 666,64 грн. пені, 206 700,00 грн. судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивоване порушенням відповідачем зобовязання щодо своєчасної оплати за отриманий газ. Зменшуючи розмір пені, суд прийняв до уваги майновий стан сторін, стан розрахунків та соціальну значущість підприємства відповідача.

Не погодившись з рішенням суду Позивач звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що відповідно до ст.. 233 ГК України, зменшення розміру неустойки передбачено у випадку, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, і можливе за рішенням суду. При цьому суд, як зазначає позивач, в оскаржуваному рішенні не надав обґрунтування щодо наявності збитків. При розгляді даної справи, суд не дослідив ступінь виконання зобовязання божником, не виконавши при цьому вимоги закону щодо оцінки майнового стану сторін, які беруть участь у зобовязанні, ті інших інтересів сторін, які заслуговують на увагу, що призвели до порушення ст..551 ЦК України та ст..233 ГК України. Відповідачем не надано жодних належних доказів щодо винятковості таких обстави. Вважає рішення суду від 04.10.2016р. таким, що підлягає скасуванню в частині зменшення пені на 30%.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи наведені в апеляційній скарзі.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не надав. Представник відповідача двічі в судове засідання не звявився. Про час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм чинного законодавства при винесенні рішення суду, встановила наступне.

29.12.2014р. між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (продавець) та Нікопольським комунальним підприємством «НІКОПОЛЬТЕПЛОЕНЕРГО» (покупець) укладено договір купівлі-продажу природного газу № 1350/15-ТЕ-3/ПТ .

Згідно п.п. 1.1, 1.2 Договору продавець зобовязався передати у власність відповідачу у 2015 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ „Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України за кодом згідно УКТ ЗЕД НОМЕР_1, а відповідач зобовязався прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього Договору ; газ, що продається за цим Договором, використовується Покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається.

Згідно п.п. 2.1, 2.1.2 Договору, Продавець передає покупцеві з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року газ обсягом до 11844,192 тис. куб. м., у тому числі в узгодженій кількості по місяцях кварталів.

Відповідно до п.п.3.3., 3.4. Договору, приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці поставки, оформлюється актами приймання-передачі газу. Не пізніше 5-го числа місяця наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов'язується надати продавцю три примірники Акту приймання-передачі газу, підписані та скріплені печаткою покупця та газотранспортного підприємства, в якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Акти є підставою для остаточних розрахунків.

Ціна (граничний рівень ціни) на газ та послуги з його транспортування установлюються уповноваженим державною владою України органом (пункт 5.1. договору).

Ціна за 1000,0 куб. м. газу ( вредакції додаткової угоди №3 від 29.12.2014 року) становить 1843,28 грн. (до змін 1 091,00 грн.) без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл природного газу, крім того:

- збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природній газ - 2%;

- податок на додану вартість за ставкою - 20%.

Крім того, тариф транспортування природного газу магістральними та розподільними газопроводами - 615,10 грн., крім того ПДВ - 20% - 123,02 грн., всього з ПДВ 738,12 грн.

До сплати за 1000 куб.м. природного газу 2 495, 25 грн., крім того ПДВ 20% -499, 05 грн., всього з ПДВ 2 994, 30 грн.

Відповідно до п.6.1. Договору, оплата за газ проводиться покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Протягом договірного періоду сторони вносили зміни до Договору в частині ціни газу, про що укладали додаткові угоди № 1 від 29.01.2014р., № 3 від 29.12.2014р.

Згідно розділу 11, Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2015 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

На виконання умов Договору позивач за період січень - березень, жовтень - грудень 2015 року поставив відповідачу природний газ на загальну суму 19 374 218,26 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу за визначений період ( а.с. 22- 27).

Відповідач за отриманий природний газ не розрахувався. Сума основного боргу складає 19 374 218,26 грн.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 19 374 218,26грн. основного боргу, 4 163 809 грн. 48 коп. пені, 403 931 грн. 11 коп. 3% річних, 2 514 568 грн. 25 коп. інфляційних втрат.

Відповідно до ст.193 ГК України, ст.525, ст.526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог що у певних умовах звичайно ставляться.

Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1, 2 ст.692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Факт заборгованості у розмірі 19 374 218,26 грн. підтверджується матеріалами, справи та не заперечується відповідачем.

Відповідно до ст..625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У звязку з несвоєчасною оплатою позивач нарахував 3% за загальний період з 15.02.2015 року по 20.05.2016 року в сумі 403 931,11 грн. та інфляційні втрати і у загальній сумі 2514568,25 грн. за загальний період з лютого 2015 року по березень 2016 року.

Господарським судом здійснено перевірку розрахунку позивачем 3% річних та інфляційних втрат та обґрунтовано визнано, що він зроблений вірно.

Згідно ч.1 ст.216, ч.1, 2 ст.218 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Відповідно до ст..230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ч. 4 ст.231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Пунктом 7.2 Договору передбачено, що за порушення Покупцем умов пункту 6.1. цього Договору, Покупець зобовязується (крім суми заборгованості) сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу. Пунктом 9.3 Договору сторони узгодили, що строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим Договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю 5 років.

Розмір пені позивачем розраховано правильно, з урахуванням шестимісячного строку, передбаченого ч.6 ст.232 ГК України, щодо кожного етапу поставки. Загальний розмір пені складає 4 163 809,48 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Зі змісту наведених норм випливає, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, а також повинен врахувати інші інтереси сторін.

Згідно п.3.17.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Вирішуючи питання щодо зменшення суми штрафних санкцій, господарським судом прийнято до уваги, що поставлений газ відповідачем використано виключно на вироблення теплової енергії, яка споживається населенням.

Господарським судом прийнято до уваги й інтереси позивача, який так само як і відповідач є економічно важливим підприємством, потребує фінансового оздоровлення та має передбачене договором і законом право на стягнення неустойки.

Однак при цьому позивач не надав суду жодних доказів на підтвердження розміру збитків, понесених ним від неналежного виконання відповідачем грошових зобов'язань саме за укладеним з ним договором.

Крім того колегія суддів приймає до уваги, що основним видом діяльності відповідача є постачання пари та гарячої води. З 2014 року підприємство має збитки за результатами господарської діяльності. Державною виконавчою службою накладено арешт на всі рахунки відповідача з метою виконання рішень судів про стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів.

З цих підстав, та враховуючи інтереси позивача, який теж має збитки за результатами господарської діяльності, колегія суддів погоджується з рішенням суду про зменшення пені на 30%.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає. Рішення суду слід залишити без змін.

Ухвалою суду від 23.11.2016р. розгляд справи відкладався на 19.12.2016р. у звязку з неявкою представника відповідача, який був повідомлений належним чином, та відповідача було зобовязано виконати певні дії та обовязкова явка представника. Сторони було попереджено про накладання штрафу за незабезпечення явки представників та не виконання покладених на сторону дій.

Відповідач ухвали суду без поважних причин не виконав. Свого представника в судове засідання 19.12.2016р. не направив.

Ухвалою суду від 19.12.2016р. розгляд справи було відкладено на 30.01.2017р. у звязку з невиконанням відповідачем ухвали суду та неявкою його представника. На відповідача накладено штраф у розмірі 800 грн. та зобовязано виконати вимоги суду та забезпечити явку представника. Відповідача також попереджено, що у разі невиконання ухвали суду від 19.12.2016р. на нього буде накладено штраф у сумі 1 700 грн.

Відповідач ухвали суду не виконав. Свого представника в судове засідання 30.01.2017р. не направив. Доказів поважності причин невиконання ухвал суду від 23.11.2016р. та від 19.12.2016р. не надав.

Відповідно до п.5 ст.83 ГПК України, господарський суд, приймаючи рішення, має право стягувати в дохід Державного бюджету України з винної сторони штраф у розмірі до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за ухилення від вчинення дій, покладених господарським судом на сторону.

За невиконання ухвали суду від 23.11.2016р. на відповідача накладено штраф 800 грн. та за невиконання ухвали суду від 19.12.2016р. підлягає накладенню штраф у сумі 1 700 грн., про що відповідач попереджався.

Такими чином з відповідача в дохід Державного бюджету України підлягає стягненню 2 500 грн.

На підставі викладеного, керуючись п.5 ст.83, ст. 101 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 04.10.2016 року у справі № 904/7395/16 залишити без змін.

Стягнути з Нікопольського комунального підприємства "Нікопольтеплоенерго", м.Нікополь, Дніпропетровська область на користь Державного бюджету України 2 500 грн. штрафу.

Видачу наказу доручити господарському суду Дніпропетровської області.

Повний текст постанови складено 03.02.2017р.

Головуючий: __________________ С.Г. Антонік

Судді: __________________ Л.О.Чимбар

__________________ ОСОБА_2