РІШЕННЯ

"02" лютого 2017 р.Справа № 921/767/16-г/4

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Бурди Н.М.

Розглянув справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгроком", вул. Бориспільська, 7, м. Київ, 02660 (юридична адреса); вул. Голосіївська, 7, корп. 2, оф. 5/1, м. Київ, 03039 (поштова адреса)

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроцентр-Галичина", вул. Кривоноса, 2-Б, м. Тернопіль, 46027

про cтягнення заборгованості в сумі 1 025 691,34 грн

За участі представників сторін:

позивача: не з'явився

відповідача: уповноважений Перепелюк П.З., довіреність №31/10/16 від 31.10.2016р

Суть справи:

В розпочатому судовому засіданні представнику позивача процесуальні права та обов'язки, передбачені ст. ст. 20, 22, 81-1 ГПК України, роз'яснено.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Украгроком" звернулося до господарського суду Тернопільської області з позовною заявою до відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю "Агроцентр-Галичина" про cтягнення заборгованості в сумі 1 025 691,34 грн (з урахуванням заяви №21-12/16-01 від 21.12.2016р. про уточнення (зменшення) позовних вимог).

Ухвалою господарського суду від 08.12.2016 року порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 22.12.2016 року.

22.12.2016р. на адресу суду 22.12.2016 р. надійшла заява позивача вих. №21-12/16-01 від 21.12.2016р. про уточнення (зменшення) позовних вимог, згідно якої ТОВ "Украгроком" просить суд стягнути з ТОВ "Агроцентр-Галичина" заборгованість в сумі, яка підтримана його повноважним представником в судовому засіданні 22.12.2016 р.

Суд, розглянувши заяву позивача вих. №21-12/16-01 від 21.12.2016 р. про зменшення розміру позовних вимог, задовольнив її як таку, що подана у відповідності до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, а тому даний спір розглядається з врахуванням зменшених позовних вимог.

Представник позивача в судових засіданнях позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача надав суду відзив на позов вих. №5 від 11.01.2017р., у якому визнав заборгованість перед позивачем у розмірі 799 000 грн та просив суд зупинити провадження по справі до 20.02.2017р. для надання сторонам можливості врегулювання спору мирним шляхом.

Розглянувши зазначене клопотання про зупинення розгляду справи, суд відхилив його з огляду на те, що:

- статтею 79 ГПК України визначено вичерпний перелік підстав для зупинення провадження у справі, а саме:

1) призначення господарським судом судової експертизи;

2) надсилання господарським судом матеріалів прокурору або органу досудового розслідування;

3) заміни однієї з сторін її правонаступником.

І так як, процесуальним законодавством не передбачено зупинення провадження у справі "для надання сторонам можливості врегулювання спору мирним шляхом", а тому підстав для задоволення вказаного клопотання суд не вбачає.

31.01.2017р. відповідачем на адресу суду подано клопотання про витребування доказів №18 від 30.01.2017р., а саме:

- Протоколу Загальних зборів про призначення персонального складу дирекції;

- Протоколу Загальних зборів та наказ на призначення директора;

- Протоколу (рішення) Загальних зборів, як дозвіл на укладення кредитного договору №Тр300316/05 від 30.03.2016р.;

- Протоколу, наказу на призначення директора Тернопільського представництва;

- Довіреності б/н від 20.01.2016р. на уповноваження ОСОБА_3;

- Доказу імпортної складової структури ціни, яке заявник обґрунтовує тим, що до позовної заяви №21-12/16-01 від 21.11.2016р. заявником не долучено доказів на підтвердження повноважень особи, яка підписала договір (а саме зазначеної у договорі довіреності б/н від 20.01.2016р. на ім'я в. о. директора Тернопільського представництва ОСОБА_3); не надано рішення Загальних зборів на укладення договору кредиту з ТзОВ "Агроцентр-Галичина", що є порушенням розділу 11 п. 11.6.3 Статуту позивача, оскільки лише за умови отримання такої згоди Генеральний директор товариства може укладати, серед іншого, договори кредиту; оскільки препарати придбані у відповідача вироблено ТОВ «Украгроком», а отже товар не є імпортним і не містить імпортної складової частини ціни, а тому вимоги про стягнення курсової різниці суперечать вимогам постанови КМУ від 18.12.1998р. №1998 і не підлягають до задоволення.

Також 31.01.2017р. на адресу суду надійшла заява позивача №2-01/17-02 від 27.01.2017р., у якій він просить здійснювати розгляд справи без участі його представників та задоволити позовні вимоги (з урахуванням поданої ним заяви про зменшення позовних вимог) у повному обсязі.

В процесі розгляду спору представники сторін намагалися врегулювати спір шляхом укладення мирової угоди, проте в судовому засіданні, що відбулося 02.02.2017р. ні мирової угоди, ні заяви про її затвердження судом, сторони не надали. Натомість, відповідачем подано уточнений відзив на позов №22 від 02.02.2017р., підтриманий його повноважним представником в судовому засіданні, у якому останній частково визнав заборгованість в сумі 799 000 грн, а також просив суд визнати недійсним Договір поставки № Тр300316/05 від 30 березня 2016 року, у зв'язку з підписанням його особою, яка перевищила свої повноваження, а також відмовити позивачу у стягненні суми штрафу в розмірі 211625,40 грн, сумі нарахованої пені у розмірі 7123,57 грн та тридцяти процентів річних у розмірі 7632,39 грн. Заявник обґрунтовує вказане клопотання тим, що 17 січня 2017 року, представником ТОВ "УКРАГРОКОМ" нарочно отримана Додаткова угода до договору №2, яка залишилась без уваги, а також з огляду на неподання ним додаткових доказів суду, перелік яких зазначено у клопотанні, поданому суду 31.01.2017р. за №18 від 30.01.2017р., а тому він вважає, що стягнення заборгованості, яке є предметом розгляду даної судової справи, слід вважати таким, що вчинений представником юридичної особи із перевищенням повноважень.

Розглянувши уточнений відзив на позов №22 від 02.02.2017р., заслухавши пояснення представника відповідача в судовому засіданні, що відбулось 02.02.2017р., суд відхилив заяву відповідача та викладене в ній з огляду на те, що :

- відповідно до положень статті 83 ГПК України, господарський суд, приймаючи рішення, має право виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони;

- відповідно до пункту 11 Інформаційного листа Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році та в I півріччі 2006 року" від 20.10.2006 р. № 01-8/2351 роз'яснено, що згідно з пунктом 2 статті 83 ГПК господарський суд вправі виходити за межі позовних вимог за одночасної наявності двох умов: по-перше, якщо це потрібно для захисту прав і законних інтересів позивача або третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору і, по-друге, за наявності відповідного клопотання заінтересованої сторони;

- і так як ТзОВ "Агроцентр-Галичина" у даній справі має статус відповідача, відповідно ставити питання про визнання договору недійсним є можливим для нього шляхом подання окремого позову;

- заявлене відповідачем клопотання про витребування у справу додаткових доказів, що перелічені ним у клопотанні за №18 від 30.01.2017 року, суд відхилив з огляду на те, що ним всупереч ст.38 ГПК України не обґрунтовано неможливості самостійно їх надати або обставин, що перешкоджають їх наданню; крім цього зазначене клопотання подано представником без заяви про продовження терміну розгляду спору (передбаченим ст.69 ГПК України), що позбавляє суд можливості вийти за межі 2-х місячного терміну розгляду спору на 15 днів, так як судове засідання відбулося 02.02.2017 року, а термін розгляду справи закінчується 06.02.2017 року.

Позивач явку уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, витребуваних документів не подав, про причини неявки суду не повідомив, хоча про час та місце розгляду спору був повідомлений належним чином в порядку ст. 64 ГПК України, про що свідчить наявне у справі повідомлення про вручення поштової кореспонденції, тому, застосовуючи принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, що закріплені в п.4 ч.3 ст.129 Конституції України, ст.4-3 та ст.33 ГПК України та беручи до уваги забезпечення сторонам рівних та належних умов для надання доказів, необхідних для розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні, за правилами ст.75 ГПК України.

У відповідності до ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладався (востаннє на 12.01.2017р.) для надання можливості відповідачу прийняти участь у її розгляді та подати витребувані судом документи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення та доводи представника позивача, заперечення представника відповідача господарським судом встановлено наступне:

- 30.03.2016р. між товариством з обмеженою відповідальністю " Украгроком" (надалі - Продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Агроцентр-Галичина" (надалі - Покупець) укладено договір поставки на умовах товарного кредиту № Тр300316/05 (надалі - Договір), згідно з умовами якого Продавець зобов'язався в порядку та на умовах цього договору передати покупцеві у власність (поставити) Товар (насіння, добрива з мікроелементами для позакореневого підживлення, засоби захисту рослин), а Покупець - прийняти Товар і оплатити його на умовах, встановлених умовами договору (п.п. 1.1. Договору);

- найменування Товару, його кількість, терміни поставки та оплати, базис поставки визначені у специфікаціях до цього Договору, які є його невід'ємною частиною (п. 1.2. Договору);

- п. 2.1 Договору визначено, що ціна Товару умови та витрати на доставку вказується Сторонами в Специфікаціях, що є невід'ємною частиною цього Договору. Сплата ціни Товару Покупцем здійснюється у гривнях України. Сторони можуть визначити в Специфікації грошовий еквівалент ціни Товару в іноземній валюті - у доларах США (Євро), по курсу продажу долару США (Євро) за гривню, що склався на міжбанківському валютному ринку України на банківський день, що передує дню підписання Специфікації, збільшеному на кількість процентів, що вказана у Специфікації (якщо збільшення передбачене Специфікацією);

- Покупець зобов'язався здійснювати оплату Товару шляхом перерахування грошових коштів в гривнях на банківський рахунок Продавця, вказаний у рахунку-фактурі. У випадку ж збільшення на міжбанківському валютному ринку України на дату, що передує даті розрахунку за Товар (його частину), вартості долару США (Євро) в національній валюті в порівнянні з їх вартістю на банківський день, що передує даті укладення відповідної Специфікації, то неоплачена ціна Товару, яку має сплатити Покупець, змінюється та Покупець зобов'язаний здійснити її перерахунок самостійно за формулою, зазначеною у п. 2.3.Договору. Також Сторони погодили, що перерахунок Продавцем вартості неоплаченого Товару за цим пунктом є обов'язковим для Покупця та не потребує підписання Сторонами жодних додаткових угод до Договору ( п. п. 2.2., 2.3 Договору);

- згідно з п. 5.6. Договору Сторони дійшли згоди, що у разі порушення Покупцем своїх зобов'язань Продавець має право застосувати оперативно-господарські санкції, визначені ст. 236 ГК України (п. 5.6 Договору), а у відповідності до п. 5.2. Договору Сторони домовились, що за порушення строків (термінів) платежів Покупець зобов'язаний сплатити на користь Продавця штраф у розмірі 25 % від суми несплаченого платежу та пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Сума прострочення платежу визначається ціною Товару (її частиною), яку Покупець сплатив із запізненням. Якщо на момент подання продавцем позову до суду щодо сплати Покупцем пені, ціна Товару (її частина) не сплачена Покупцем, сума несплаченої ціни Товару (її частини), для розрахунку пені, визначається відповідно до п. 5.4. Договору;

- так, у відповідності до п. 5.4 Договору, у випадку збільшення на міжбанківському валютному ринку України станом на банківський день, що передує даті підписання позовної заяви, вартості долару США (Євро) в національній валюті в порівнянні з вартістю долару США (Євро) в національній валюті на банківський день, що передує даті укладення відповідної Специфікації, ціна неоплаченого Товару (заборгованість Відповідача) може змінюватися Продавцем пропорційно зміні вартості долару США (Євро) в односторонньому порядку за формулою, зазначеною у п. 5.4 Договору;

- також у п.5.3 Договору, керуючись положеннями частини 2 ст. 625 ЦК України, Сторони дійшли згоди про те, що у випадку прострочення Покупцем платежу, сплата якого передбачена відповідно до умов цього Договору, Покупець на вимогу Продавця сплачує останньому 30 відсотків річних від простроченої суми.

Договір набрав чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до повного виконання Сторонами зобов'язань за цим Договором (п. 7.1 Договору).

На виконання умов Договору Продавцем передано у власність Покупця Товар на суму 876191,61грн, а саме:

- 834 449 грн 25 коп. (еквівалент 31 584 дол. США згідно курсу на банківський день, що передує даті підписання специфікації та складає 2 642 грн за 100 дол. США) згідно Специфікації, що є Додатком №1 від 30.01.2016р. до Договору, строк оплати якої визначено до 10.11.2016р;

- 41 742 грн 36 коп. (еквівалент 1630, 56 дол. США згідно курсу на банківський день, що передує даті підписання специфікації та складає 2560 грн. за 100 дол. США) згідно Специфікації, що є Додатком №2 від 12.04.2016р. до Договору, строк оплати якої визначено до 10.11.2016р.

Факт поставки Товару підтверджується копіями видаткових накладних №Тр000073 від 08.04.2016р. на суму 780210,05 грн, №Тр000098 від 12.04.2016р. на суму 54239,20 грн та №Тр000111 від 14.04.2016р. на суму 41742,36 грн, підписаних представниками Сторін та завірених відтисками їх печаток.

Крім того, факт передачі Покупцю Товару Продавцем на виконання взятих на себе зобов'язань згідно з умовами Договору № Тр300316/05 від 30.03.2016р. не заперечувався відповідачем у відзиві на позов та його представником у судових засіданнях.

В подальшому відповідачем здійснено часткову оплату вартості одержаного товару на суму 77 191,61 грн, про що свідчать виписки по рахунку ТОВ "Агроком" від 08.11.2016р., від 10.11.2016р., від 29.11.2016р. та від 13.12.2016р., долучені до матеріалів справи.

Зважаючи на невиконання відповідачем грошових зобов'язань з оплати вартості одержаної продукції, позивачем направлено ТзОВ "Агроцентр-Галичина" вимогу вих. №14-11/16-01 від 14.11.2016р. про сплату коштів в сумі 846 191,61 грн з урахуванням курсової різниці у триденний строк з моменту пред'явлення даної вимоги, яка залишена останнім без відповіді та оплати. Факт надсилання вказаної вимоги відповідачу підтверджується долученими до матеріалів справи копією фіскального чеку від 17.11.2016р. та опису вкладення у цінний лист від 17.11.2016р.

Таким чином, на день розгляду справи сума заборгованості ТзОВ "Агроцентр -Галичина" перед позивачем, з врахуванням часткової його оплати та перерахунку вартості неоплаченого товару згідно з п. 5.4. Договору, становить 799 309 грн 98 коп.

Матеріали справи свідчать, що відповідач взяті на себе зобов'язання з оплати товару виконав частково, у відповідь на звернення позивача з вимогою вих. №14-11/16-01 від 14.11.2016р. суму боргу в розмірі 799 309 грн 98 коп. (з урахуванням курсової різниці) не повернув, що стало підставою для звернення товариства з обмеженою відповідальністю "Украгроком" до суду з позовом про їх стягнення з ТзОВ "Агроцентр-Галичина" в примусовому порядку, а також стягнення 211 625,40 грн штрафу, 7 632,39 грн 3% річних та 7 123,57 грн пені за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань.

Оцінивши зібрані у справу докази та дослідивши норми чинного законодавства, що регулюють розглядувані правовідносини, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, з огляду на таке:

Відповідно до ст.ст. 509, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 ГК України в силу зобов'язання одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання, що виникають з договору або з інших підстав, визначених ст. 11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Укладений між сторонами договір №Тр300316/05 від 30.03.2016р. за своєю правовою природою є договором поставки, що регулюється положеннями ст.712 ЦК України, в силу яких продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України). Загальними положеннями про купівлю-продаж (параграф 1 глави 54 ЦК України) передбачено право продавця вимагати оплати товару.

У відповідності до частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару, а згідно ч. 2 цієї статті передбачено, що покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що за загальним правилом обов'язок покупця оплатити товар виникає після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього. Це правило діє, якщо спеціальними правилами або договором купівлі-продажу не встановлено інший строк оплати. І оскільки, у відповідності до п. 1.2. Договору терміни оплати Товару визначені у специфікаціях до цього Договору, які є його невід'ємною частиною, а відтак, відповідно до Специфікацій, що є невід'ємними додатками №1 та №2 до Договору, відповідач зобов'язався оплатити товар до 10.11.2016р.

Зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст.526 ЦК України).

В силу приписів ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 2 ст. 193 ГК України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно ст. ст. 11, 16, 509 ЦК України та ст.ст. 1, 2 ГПК України кредитору належить право у судовому порядку вимагати від боржника виконання його обов'язку.

З огляду на наведене, судом встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю "Украгроком" свої зобов'язання по договору №Тр300316/05 від 30.03.2016р. виконало належним чином, здійснивши поставку відповідачу товару згідно видаткових накладних :

- №Тр000073 від 08.04.2016р. на суму 780210,05 грн,

- №Тр000098 від 12.04.2016р. на суму 54239,20 грн,

- №Тр000111 від 14.04.2016р. на суму 41742,36 грн,

на загальну суму 876191,61грн, однак, ТзОВ "Агроцентр-Галичина" у строк, визначений у Специфікаціях, що є невід'ємними додатками №1 та №2 до Договору (до 10.11.2016р.), оплату його вартості у повному обсязі не здійснив, допустивши станом на день розгляду спору заборгованість в розмірі 799 309 грн 98 коп., про що не заперечував представник відповідача в судових засіданнях.

Відповідно до ст. ст. 526, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання, що виникають з договору або з інших підстав, визначених ст. 11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, і в установлений строк, а оскільки відповідачем дані строки, встановлені у п. 3 Специфікації, як невід'ємного додатку до Договору, порушено, він повинен нести відповідальність, передбачену п. 5.2 Договору, у вигляді сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що згідно розрахунку позивача за період з 11.11.2016 по 21.11.2016р. становить 7 123,57грн.

Господарський суд, враховуючи положення названих норм законодавства, умови договору №Тр300316/05 від 30.03.2016р та матеріали справи, здійснивши перерахунок заявленої до стягнення суми пені, прийшов до висновку про обґрунтованість, підставність нарахування заявленої до стягнення 7 123,57 грн пені.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом;

- згідно з п.5.3. Договору розмір процентної ставки, передбачений ч. 2 ст. 625 ЦК України за прострочення виконання Боржником грошового зобов'язання, змінений за згодою сторін Договору і встановлений у розмірі 30 % річних, що за період з 11.11.2016р. по 21.11.2016р. становить 7 632,39 грн.

Крім того, відповідно до п. 5.2. Договору за порушення строків (термінів) платежів Покупець зобов'язаний сплатити на користь Продавця штраф у розмір 25 % від суми несплаченого платежу, що згідно розрахунку позивача складає 211 625,40 грн.

Його (відповідача) заперечення на позов, що стосуються тверджень про товар, як такий, що не містить імпортної складової частини ціни відповідно безпідставності вимог про стягнення курсової різниці, як таких, що суперечить вимогам постанови КМУ від 18 грудня 1998 року за № 1998 суд не приймає до уваги, так як :

- на таких умовах відповідач згідно з додатками №1 та №2 до договору поставки № Тр300316/05 від 30 березня 2016р. зобов'язався прийняти та здійснювати оплату отриманого ним товару (насіння, добрива з мікроелементами для позакореневого живлення, засоби захисту рослин), що вказана у цих додатках (специфікаціях).

Жодних відомостей про відмову від цього товару відповідач суду не надав, більше того сума заявленого позивачем до стягнення боргу відповідачем визнана.

- Названа відповідачем Постанова Кабінету Міністрів від 18.12.1998р. за №1998 "Про удосконалення порядку формування цін", яка була прийнята урядом з метою стабілізації цін на внутрішньому ринку, посилення боротьби з монопольними проявами та захисту інтересів вітчизняного виробника і населення стосується, власне, порядку формування, встановлення та застосування суб'єктами підприємництва вільних цін на території України виключно у національній валюті України з врахуванням витрат у доларовому еквіваленті в частині імпортної складової структури ціни.

- Структура ціни на товар, що отриманий відповідачем сформовано позивачем у додатках №1 та №2 до договору поставки № Тр300316/05 на умовах товарного кредиту від 30.03.2016р., що підписані відповідачем, і зазначена вона (ціна) у національній валюті України, що не суперечить вказаній вище Постанові Кабінету Міністрів України.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування

Встановивши наведені обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з ТзОВ "Агроцентр-Галичина" 799 309,98 грн боргу, 211 625,40 грн штрафу, 7 632,39 грн 30% річних, 7 123,57 грн пені підлягають до задоволення, як обґрунтовано заявлені, належним чином доведені та по суті неоспорені відповідачем.

Згідно ст. ст. 44, 49 ГПК України та Закону України „Про судовий збір", покладаються на відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст. 43, 44, 49, 82-85, 121 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроцентр-Галичина", вул. Кривоноса, 2-Б, м. Тернопіль, ідент. код 37556849

- на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгроком", вул. Бориспільська, 7, м. Київ, 02660 (юридична адреса); вул. Голосіївська, 7, корп. 2, оф. 5/1, м. Київ, 03039 (поштова адреса), ідент. код 30530159 : 799 309 (сімсот дев'яносто дев'ять тисяч триста дев'ять) грн 98 коп. боргу, 211 625 (двісті одинадцять тисяч шістсот двадцять п'ять) грн 40 коп. штрафу, 7 632 (сім тисяч шістсот тридцять дві) грн 39 коп. 30% річних, 7 123 (сім тисяч сто двадцять три) грн 57 коп. пені, 16 093 (шістнадцять тисяч дев'яносто три) грн 00 коп. в повернення сплаченого судового збору.

Наказ видати після вступу рішення у законну силу.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу через місцевий господарський суд, який розглянув справу.

Повне рішення складено 10.02.2017р.

Суддя Н.М. Бурда