ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2017 р.Справа № 915/1158/16
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Аленіна О.Ю.

суддів: Богатиря К.В., Жекова В.І.

секретар судового засідання Герасименко Ю.С.

Представники учасників провадження у справі про банкрутство у судове засідання не зявились.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

товариства з обмеженою відповідальністю "Судносервіс"

на ухвалу господарського суду Миколаївської області від 28.11.2016 року

у справі №915/1158/16

за заявою Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області

до товариства з обмеженою відповідальністю "Судносервіс"

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ

У жовтні 2016 року Державна податкова інспекція у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області (далі ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області) звернулась до господарського суду Миколаївської області із заявою про порушення справи про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "Судносервіс" (далі ТОВ "Судносервіс"), оскільки боржник не здатний задовольнити вимоги кредитора у сумі 17 640 170,74 грн.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 28.11.2016 року (суддя Ржепецький В.О.) порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ "Судносервіс", визнано грошові вимоги ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області в сумі 17640170,74 грн., введено процедуру розпорядження майном боржника ТОВ "Судносервіс" строком на сто пятнадцять календарних днів до 23.03.2017, в задоволенні клопотання ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області про призначення розпорядником майна ТОВ "Судносервіс" арбітражного керуючого ОСОБА_1 відмовлено, розпорядником майна призначено арбітражного керуючого ОСОБА_2, тощо.

В мотивах оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції посилаючись на приписи ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 16 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" зазначив, що заявлені грошові вимоги кредитора на загальну суму 17640170,74 грн. підтверджено матеріалами справи. При цьому, із заявленої суми 10799983,18 грн. - основний борг вважається безспірним в розумінні ч. 3 ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а решта вимог в сумі 6840187,56 грн. є заборгованістю зі штрафних санкцій та пені, боржником суду податкового боргу не заперечено, станом на день розгляду справи заборгованість не погашена, розмір заборгованості боржника перед кредитором перевищує 300 мінімальних заробітних плат, виставлені кредитором на рахунки боржника інкасові доручення повернуто без виконання, грошові вимоги кредитора у зазначеній сумі не забезпечені заставою майна боржника, у зв'язку з чим, на думку суду першої інстанції, такі вимоги відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" є підставою для порушення справи про банкрутство.

Разом з цим місцевим господарським судом відхилено посилання боржника на наявність у ТОВ "Судносервіс" майна, за рахунок якого можливим є погашення вимог ініціюючого кредитора та невжиття кредитором всіх передбачених Податковим кодексом України заходів щодо стягнення податкового боргу. Так, пославшись на приписи ч.7 статті 11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ч. 1 ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження", п. 41.2 ст. 41, п. 95.1 ст. 95, абз. 1 п. 95.3 ст. 95, абз.2 та 3 п. 95.3 ст. 95 Податкового кодексу України, суд зазначив, що згідно з положеннями ст. 95 Податкового кодексу України, ч. 3 ст. 10 та ч. 7 ст. 11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", доказами на підтвердження безспірності грошових вимог ініціюючого кредитора - органу доходів і зборів, є рішення суду про стягнення грошових коштів у рахунок погашення податкового боргу, що набрало законної сили, інкасові доручення для примусового стягнення коштів у дохід бюджету у рахунок погашення податкового боргу та докази вжиття відповідних заходів до отримання відповідної заборгованості за процедурою, визначеною Податковим кодексом України. Наявність, зокрема, повернутого банком без виконання інкасового доручення у якості однієї з додаткових ознак неплатоспроможності боржника у розумінні Закону стосується виключно випадків ініціювання справи про банкрутство контролюючими органами, зокрема органом доходів і зборів, оскільки щодо такого органу Податковим кодексом України встановлено спеціальну процедуру примусового погашення податкового боргу.

Також, суд зазначив, що посилання боржника на положення ч. 7 ст. 16 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" визнаються судом неправомірними, оскільки господарський суд не вправі відмовити у прийнятті заяви про порушення справи про банкрутство платника податків з мотивів повного забезпечення вимоги кредитора майном боржника, оскільки припис цієї норми поширюється виключно на застави, які забезпечують виконання грошових зобов'язань. До того ж, судом відзначено, що грошові вимоги кредитора в зазначеній сумі є такими, що не забезпечені податковою заставою майна боржника, про що свідчать Інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна №25560564 від 14.08.2014 та №69877007 від 06.10.2016.

Не погоджуючись із даною ухвалою до Одеського апеляційного господарського суду звернулось ТОВ "Судносервіс" з апеляційною скаргою в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Миколаївської області від 28.11.2016 в повному обсязі.

В апеляційній скарзі скаржник зазначає, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним зясуванням обставин справи й є такою, що підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Апелянт зазначає, що ДПІ у Ленінському районі м.Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області направлено до господарського суду Миколаївської області заяву про порушення справи про банкрутство ТОВ "Судносервіс", однак, на думку скаржника, її аналіз свідчить, що викладена в ній інформації не відповідає дійсності. Так, апелянт стверджує, що в заяві вказано, що за отриманою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповіддю, зареєстроване за ТОВ "Судносервіс" майно відсутнє, але, як стверджує апелянт, це не відповідає дійсності, оскільки в додатку до заяви міститься копія Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що була сформована станом на 06.10.2016 року, в якій є відомості, що за ТОВ "Судносервіс" рахується нежитлова будівля за адресою Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Приміська, 64Г/3 вартістю 9123 грн., залізнична колія довжиною 850 м. за адресою Херсонська область, м.Каховка, пров.Трубний, 12 вартістю 94383 грн., земельна ділянка для обслуговування комплексу нежитлових будівель за адресою Херсонська область, м.Каховка, вул. Леніна, 124 Б вартістю 62040786 грн. На підставі наведеного, апелянт вважає, що вартість зареєстрованого за ТОВ "Судносервіс" майна є достатньою для задоволення вимог ініціюючого кредитора.

Крім того, посилаючись на приписи ст.15 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", зокрема ч.1, апелянт зазначає, що заявник має подати до суду докази неспроможності боржника виконати свої грошові зобов'язання перед кредиторами в розмірі, визначеному частиною третьою статті 10 цього Закону, протягом трьох місяців після відкриття виконавчого провадження. Однак, ТОВ "Судносервіс" зазначає, що ДТП у Ленінському районі м.Миколаєва не зверталося до органів державної виконавчої служби для стягнення боргу.

На думку скаржника, перш ніж звертатися до господарського суду з заявою про порушення справи про банкрутство ТОВ "Судносервіс", податковим органом повинно бути вжито всіх можливих заходів щодо погашення боргу, в тому числі й за рахунок наявного майна (при тому, що таке майно у підприємства - боржника в наявності), а не обмежуючись лише направленням до банківських установ інкасових доручень для примусового стягнення коштів. Однак, за твердженням апелянта, судом першої інстанції не було взято до уваги цей факт.

Відтак, апелянт вважає, що заявником не дотримано всіх передбачених законодавством вимог для звернення до суду з заявою про порушення справи про банкрутство, а судом не надано належної оцінки доводам ТОВ "Судносервіс".

Також, скаржник зазначає, що місцевим господарським судом не взято до уваги наявність постанови Київського апеляційного господарського суду по справі №910/3978/15-г від 22.09.2016 року, яка відповідно до ст.105 ГПК України набрала законної сили з дня її прийняття та якою на користь ТОВ "Судносервіс" з ПАТ "ОСОБА_3 Дніпро" було стягнуто збитки в розмірі 4 505 021, 93 доларів США.

З урахуванням наведеного, апелянт вважає, з боку ТОВ "Судносервіс" було надано достатньо доказів, щоб вважати за можливе погашення наявного боргу, як за рахунок майна, так і за рахунок стягнутих на користь ТОВ "Судносервіс" коштів.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 23.01.2017 р. апеляційну скаргу ТОВ "Судносервіс" на ухвалу господарського суду Миколаївської області від 28.11.2016 року прийнято до провадження та призначено до розгляду колегією суддів у складі головуючого судді Аленіна О.Ю., суддів Богатиря К.В., Жекова В.І.

03.02.2017 р. до Одеського апеляційного господарського суду надійшли заперечення на апеляційну скаргу від ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області в яких остання просить апеляційну скаргу ТОВ "Судносервіс" залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду Миколаївської області від 28.11.2016 року без змін.

У судове засідання від 06.02.2017 представники учасників провадження у справі про банкрутство не зявились, хоча були належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення від 25.01.2017, що було вручено ТОВ "Судносервіс" 27.01.2017 та ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області 27.01.2017.

Враховуючи строки розгляду ухвали господарського суду Миколаївської області від 28.11.2016 у справі про банкрутство ТОВ "Судносервіс" в апеляційній інстанції, передбачені ст. 102 ГПК України, судова колегія вважає, що неявка представників учасників провадження, не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Відповідно до ст. 85 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки господарським судом Миколаївської області та проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ТОВ "Судносервіс" не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. 1 та ч. 2 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно до приписів ст. 4-1 ч. 2 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Пунктами 2, 3 ст.10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" визначено, що право на звернення до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство мають боржник, кредитор. Справа про банкрутство порушується господарським судом, якщо безспірні вимоги кредитора (кредиторів) до боржника сукупно становлять не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, які не були задоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку, якщо інше не передбачено цим Законом. Безспірні вимоги кредиторів - грошові вимоги кредиторів, підтверджені судовим рішенням, що набрало законної сили, і постановою про відкриття виконавчого провадження, згідно з яким відповідно до законодавства здійснюється списання коштів з рахунків боржника. До складу цих вимог, у тому числі щодо сплати податків, зборів (обов'язкових платежів), не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" боржник - юридична особа - суб'єкт підприємницької діяльності або фізична особа за зобов'язаннями, які виникли у фізичної особи у зв'язку зі здійсненням нею підприємницької діяльності, неспроможний виконати протягом трьох місяців свої грошові зобов'язання після настання встановленого строку їх виконання, які підтверджені судовим рішенням, що набрало законної сили, та постановою про відкриття виконавчого провадження, якщо інше не передбачено цим Законом; кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника.

Стаття 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" встановлює, що грошовим зобов'язанням є зобов'язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов'язань відносяться також зобов'язання щодо сплати податків, зборів (обов'язкових платежів), страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов'язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов'язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. До складу грошових зобов'язань боржника, в тому числі зобов'язань щодо сплати податків, зборів (обов'язкових платежів), страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду, а також зобов'язання, які виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоров'ю громадян, зобов'язання з виплати авторської винагороди, зобов'язання перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі. Склад і розмір грошових зобов'язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов'язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про порушення справи про банкрутство, якщо інше не встановлено цим Законом.

Згідно ст.1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" неплатоспроможність - неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов'язання перед кредиторами не інакше, як через відновлення його платоспроможності.

Статтею 16 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" визначено, що перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з'ясування наявності підстав для порушення провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Законом. У підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, заслуховує пояснення сторін, оцінює обґрунтованість заперечень боржника, а також вирішує інші питання, пов'язані з розглядом справи. Якщо справа порушується за заявою кредитора, господарський суд перевіряє обґрунтованість його вимог, їх безспірність, вжиття заходів щодо примусового стягнення за цими вимогами в порядку виконавчого провадження. За наслідками розгляду заяви про порушення справи про банкрутство та відзиву боржника господарський суд виносить ухвалу про порушення провадження у справі про банкрутство; відмову у порушенні провадження у справі про банкрутство.

Звертаючись із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ "Судносервіс", кредитор ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області зазначило, що за боржником рахується податковий борг в сумі 17 640 170,74 грн., що підтверджується постановами про стягнення боргу, інкасовими дорученнями з відмітками установ банків про повернення інкасових доручень без виконання в звязку з відсутністю коштів на рахунках платника та довідками про відсутність зареєстрованого за боржником майна.

Судом першої інстанції визнано заяву ТОВ "Судносервіс" обґрунтованою та такою, що відповідає вимогам Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду з цього приводу зазначає наступне.

Відповідно до ст.11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" заява про порушення провадження у справі про банкрутство подається боржником або кредитором у письмовій формі. До заяви про порушення справи про банкрутство додаються, зокрема, докази того, що сума безспірних вимог кредитора (кредиторів) сукупно становить не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, якщо інше не передбачено цим Законом; рішення суду про задоволення вимог кредитора, що набрало законної сили; відповідна постанова органу державної виконавчої служби про відкриття виконавчого провадження з виконання вимог кредитора; докази того, що сума вимог кредитора (кредиторів) не забезпечена повністю заставою майна боржника (за наявності застави).

До заяви кредитора додаються також копія виконавчого документа; докази надсилання боржнику копії заяви і доданих до неї документів; до заяви кредитора - органу доходів і зборів чи інших органів, які здійснюють контроль за правильністю та своєчасністю справляння податків і зборів (обов'язкових платежів), страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, додаються докази вжиття заходів до отримання відповідної заборгованості у встановленому законодавством порядку.

Частиною 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що у випадках, передбачених законом, рішення судів та інших органів щодо стягнення коштів виконуються органами доходів і зборів, банками та іншими фінансовими установами.

Згідно п. 41.2 ст. 41 Податкового кодексу України, органами стягнення є контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень.

При цьому, податковим кодексом України встановлено спеціальний порядок виконання судових рішень про стягнення коштів з платника податків в рахунок погашення податкового боргу.

Так, пунктом 95.1 ст.95 ПК України передбачено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно п. 95.3 ст. 95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини. Контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі. Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу.

Механізм виконання судових рішень про стягнення грошових коштів у рахунок погашення податкового боргу передбачений главою 12 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 №22, який передбачає оформлення інкасового доручення для примусового стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу. Відповідно до п. 12.4 зазначеної Інструкції, судове рішення, на підставі якого з платника податків стягуються кошти, до банку не подається. Натомість реквізити відповідного судового рішення зазначаються в самому інкасовому дорученні.

Враховуючи, що стягнення з рахунків боржника - юридичної особи коштів у рахунок погашення податкового боргу здійснюється відповідно до умов і порядку, визначених Податковим кодексом України, а не Законом України "Про виконавче провадження", доказами безспірності грошових вимог ініціюючого кредитора - органу доходів і зборів є рішення суду про стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу, що набрало законної сили, інкасові доручення для примусового стягнення коштів у дохід бюджету в рахунок погашення податкового боргу та докази вжиття відповідних заходів щодо отримання заборгованості за процедурою, передбаченою Податковим кодексом України.

Відповідна постанова органу державної виконавчої служби про відкриття виконавчого провадження у такому випадку до заяви органу доходів і зборів про порушення провадження у справі про банкрутство не додається, оскільки списання коштів із рахунків боржника здійснюється відповідно до умов і порядку, визначених Податковим кодексом України, а не Законом України "Про виконавче провадження".

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 29.04.2015 року у справі №920/629/14, яка відповідно до ст.111-28 ГПК України повинна враховуватись усіма судами загальної юрисдикції.

Так, звертаючись із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ "Судносервіс", кредитор ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області зазначило, що боржник має податковий борг в сумі 17 640 170,74 грн., з яких податок на додану вартість 17533995,92 грн., в тому числі: основний платіж 10745293,80 грн., штрафні санкції 5305544,03 грн., пеня 1483158,09 грн., податок на прибуток іноземних юридичних осіб 27676,40 грн., в тому числі: основний платіж 18450,60 грн., штрафні санкції 9225,80 грн., авансові внески з податку на прибуток приватних підприємств 77794,57 грн., в тому числі: 35534,93 грн. основний платіж, 37023,21 грн. штрафні санкції, 5236,43 грн. пеня., земельний податок з юридичних осіб 703,85 грн., в тому числі: 703,85 грн. основний платіж.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 29.09.2014 у справі №814/2166/14 стягнуто з рахунків у банках, що обслуговують ТОВ "Судносервіс" на користь держави 109616,45 грн., що складаються з: 17224,83 грн. податку на додану вартість, що визначені податковим повідомленням - рішенням № від 01.11.2013 року, податковим повідомленням - рішенням № від 01.11.2013 року; 27676,40 грн. податку на прибуток іноземних юридичних осіб визначені за результатами перевірки відповідача на підставі податкового повідомлення - рішення № НОМЕР_1 від 21.02.201 3року; 64011,37 грн. авансових внесків з податку на прибуток приватних підприємств, які нараховані за результатами перевірки на підставі податкового повідомлення - рішення № від 06.05.2014 року та податкового повідомлення - рішення № від 06.05.2014 року, самостійно задекларованих відповідачем сум у податкових деклараціях № НОМЕР_2 від 09.02.2013року (строк сплати 28.02.2014 року), № від 24.02.2014року (строк сплати 30.03.2014 року, 30.04.2014 року, 30.05.2014 року, 30.06.2014 року) та пені нарахованої за несвоєчасну сплату податкового зобов'язання в сумі 4533,23 грн., 703,85 грн. земельного податку самостійно визначеного відповідачем у розрахунку земельного податку № від 22.01.2013 року (строк сплати 30.10.2013, 30.11.2013, 30.12.2013, 30.01.2014).

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.06.2014 у справі №814/1639/15 стягнуто з ТОВ "Судносервіс" податковий борг в сумі 17530554,29 грн. (на користь держави з наступних рахунків у банках: №884 у ПАТ "Промінвестбанк", №3186 у ПАТ "Промінвестбанк", №801 у ПАТ "ОСОБА_3 Дніпро", №0980 у філії "ПРУ АТ "Фінанси та кредит" м. Миколаїв, №0978 у філії "ПРУ АТ "Фінанси та кредит" м. Миколаїв, №0133 у АБ "Південний", №0133 у АБ "Південний". Зазначена сума боргу складається з податку на додану вартість в сумі 17516771,09 грн. (основний платіж 10728126,00 грн., штрафні санкції 5305487,00 грн., пеня 1483158,09 грн.); з податку на прибуток в сумі 13783,20 грн. (основний платіж 13080,00 грн., пеня 703,20 грн.).

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 26.12.2014 у справі №814/3224/14, задоволено адміністративний позов ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області, накладено арешт на кошти та інші цінності ТОВ "Судносервіс", що знаходяться у банку, достатні для стягнення податкового боргу підприємства в сумі 109616,45 грн.

Заявником відповідно до ст. 59 ПК України виставлено податкову вимогу від 13.11.2013 №114-11, яку засобами поштового звязку було направлено ТОВ "Судносервіс".

До того ж, заявником до заяви додано копії інкасових доручень: №642 від 04.09.2015, №646 від 04.09.2015, №644 від 04.09.2015, №647 від 04.09.2015, №645 від 04.09.2015, №648 від 04.09.2015, №643 від 04.09.2015, №651 від 04.09.2015, №649 від 04.09.2015, з відмітками установ банків про повернення інкасових доручень без виконання в звязку з відсутністю коштів на рахунках платника.

Враховуючи наведене, судова колегія вважає, що заявником було дотримано вимоги ст.11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та надано усі необхідні документи на підтвердження безспірності вимог до боржника.

Судом першої інстанції вірно встановлено обґрунтованість вимог заявника, ознаки їх безспірності, вжиття заходів щодо примусового стягнення за цими вимогами, з врахуванням положень ч.7 ст.11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та правомірно визнано вимоги ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області до ТОВ "Судносервіс" у сумі 17640170,74 грн.

Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого господарського суду, що ініціюючим кредитором до заяви про порушення провадження у справі про визнання банкрутом ТОВ "Судносервіс" надано належні докази безспірності вимог до боржника, які сукупно складають не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати та які не були задоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку, що в свою чергу свідчить про наявність правових підстав для порушення провадження у даній справі.

Колегією суддів не приймаються до уваги посилання апелянта на наявність майна у боржника та постанову Київського апеляційного господарського суду по справі №910/3978/15-г від 22.09.2016 року, якою на користь ТОВ "Судносервіс" з ПАТ "ОСОБА_3 Дніпро" було стягнуто збитки в розмірі 4 505 021, 93 доларів США, оскільки, дані докази не спростовують факту безспірності вимог ініціюючого кредитора за приписами ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та не є тими обставинами, з якими закон повязує відмову в порушенні провадження у справі про банкрутство, що визначені ч.7 ст. 16 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Зважаючи на викладене, місцевий господарський суд за наслідками розгляду у підготовчому засіданні заяви ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області про порушення справи про банкрутство, правомірно з дотриманням норм Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" порушив провадження у справі про банкрутство ТОВ "Судносервіс", ввів процедуру розпорядження майном боржника, ввів мораторій на задоволення вимог кредиторів та призначив розпорядником майна боржника арбітражного керуючого ОСОБА_2, визначеного автоматизованою системою з числа осіб, внесених до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України, що не суперечить вимогам ст.114 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до ст. 32, 33, 34 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що оскаржуваною ухвалою судом першої інстанції правомірно порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ "Судносервіс", введено процедуру розпорядження майном боржника, тощо, а тому підстав для її скасування з підстав наведених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Отже, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення в ухвалі місцевого господарського суду, колегія суддів дійшла висновків про те, що місцевий господарський суд розглянув всебічно, повно та об'єктивно в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, належним чином проаналізував правовідносини, що виникли між сторонами, та вірно застосував норми матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного, апеляційний господарський суд вважає, що оскаржувана ухвала господарського суду Миколаївської області від 28.11.2016 року є законною та обґрунтованою та приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги ТОВ "Судносервіс".

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Ухвалу господарського суду Миколаївської області від 28.11.2016 р. у справі №915/1158/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Аленін О.Ю.

Суддя Богатир К.В.

Суддя Жеков В.І.