ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2017 року Справа № 904/8479/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Широбокової Л.П., Дарміна М.О.

при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.

представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність б/н від 20.12.2016 р.,;

представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 акціонерного товариства "КОРУМ КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ГІРНИЧОГО ОБЛАДНАННЯ", м. Кривий Ріг на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.12.2016 року у справі № 904/8479/16

за позовом ОСОБА_2 акціонерного товариства "ЕЛЕКТРОМАШПРОМСЕРВІС", м. Кривий Ріг

до ОСОБА_2 акціонерного товариства "КОРУМ КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ГІРНИЧОГО ОБЛАДНАННЯ", м. Кривий Ріг

про стягнення 717 054,60 грн.,

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою звернулось ОСОБА_3 акціонерне товариство "ЕЛЕКТРОМАШПРОМСЕРВІС" до ОСОБА_2 акціонерного товариства "КОРУМ КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ГІРНИЧОГО ОБЛАДНАННЯ" про стягнення 717 054,60 грн.

Позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем умов договору № КЗГО/292-15Пд/109-15 від 30.09.2015р., в частині розрахунків за виконану роботу.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 06.12.2016 року по справі №904/8479/16 (суддя Петренко Н.Е.) змінено назву позивача з ОСОБА_3 акціонерного товариства "ЕЛЕКТРОМАШПРОМСЕРВІС" на ОСОБА_2 акціонерне товариство "ЕЛЕКТРОМАШПРОМСЕРВІС". Позов задоволено у повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_2 акціонерного товариства "КОРУМ КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ГІРНИЧОГО ОБЛАДНАННЯ" на користь ОСОБА_2 акціонерного товариства "ЕЛЕКТРОМАШПРОМСЕРВІС" заборгованість за виконані роботи у розмірі 717 054,60 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 10 755,82 грн.

Рішення мотивовано тим, що відповідачем не виконано умови договору на сервісне обслуговування №КЗГО/292-15Пд/109-15 від 30.09.2015 року та не сплачено позивачу за відремонтоване обладнання у розмірі 717 054,60 грн.

Не погодившись з зазначеним рішенням господарського суду ОСОБА_2 акціонерне товариство "КОРУМ КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ГІРНИЧОГО ОБЛАДНАННЯ" звернулось до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення в частині стягнення заборгованості за виконані роботи у розмірі 717 054,60 грн. та прийняти в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

При цьому, скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що судом було порушено норми ст.32,33 ГПК України стосовно повного та всебічного дослідження доказів, не в повному обсязі було зясовано обставини справи, які мають значення для правильного вирішення спору, не було взято до уваги обґрунтовані заперечення відповідача, неправильно та неповно досліджено докази, вважає рішення незаконним та не обґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Скаржник вказує, що виконання робіт, прийняття і сплата за товар відбувається на виконання договору та у відповідності до додатку №3. В той же час, у актах виконаних робіт № 9 від 14.06.2016 року та № 8 від 16.06.2016 року не має жодних посилань на виконання якого (яких) додатку №3 вони надаються. А отже, і неможливо встановити (ідентифікувати), що вказані акти стосуються саме додатку №3 до договору, в якому у відповідності до умов договору зазначаються «перелік і строки виконання робіт, підстави для їх визначення ціни робіт».

Крім того скаржник вважає, що позивач передчасно звернувся з позовною заявою, а момент оплати по договору не настав у звязку з невиконанням позивачем умов п.4.1, 7.1.10 договору. Рахунки, як того вимагають умови договору, підрядником не надано. Жодних доказів які б свідчили про виконання зазначеного положення підрядником та отримання зазначених документів замовником відсутні.

Отже, у відповідача був відсутній будь-який обовязок по оплаті заборгованості за виконані роботи, з огляду на факт прострочення кредитора-позивача, оскільки не доведений факт виконання в повному обсязі зобовязання по наданню послуг з сервісного обслуговування за договором, а саме надання рахунків та податкових накладних на оплату послуг (робіт) з сервісного обслуговування, що чітко передбачено умовами договору.

Також, суд під час розгляду справи не врахував та не приділив уваги тому факту, що відповідач подав до суду клопотання №015-1801 від 05.12.2016 року про перенесення розгляду справи призначеного на 06.12.2016 року на підставі участі представника відповідача в іншому судовому засіданні та можливого вирішення справи мирним шляхом.

ОСОБА_2 акціонерне товариство "ЕЛЕКТРОМАШПРОМСЕРВІС" у відзиві на апеляційну скаргу просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13.01.2017 року

прийнято апеляційну скаргу до розгляду.

Представник відповідача, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання, призначене на 07.02.2017 року, не зявився.

Беручи до уваги строки розгляду апеляційної скарги, передбачені ст. 102 ГПК України, а також, враховуючи, що наявні у справі докази дозволяють визначитися відносно законності оскаржуваного рішення, судова колегія дійшла висновку про можливість в порядку ст. 75 ГПК України розглянути справу у відсутність представника відповідача.

В судовому засіданні 07.02.2017 року Дніпропетровським апеляційним господарським судом була оголошена вступна та резолютивна частина постанови у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд встановив наступні обставини.

30.09.2015 року між позивачем ОСОБА_3 акціонерним товариством "ЕЛЕКТРОМАШПРОМСЕРВІС" (підрядник) та відповідачем ОСОБА_2 акціонерним товариством "КОРУМ КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ГІРНИЧОГО ОБЛАДНАННЯ" (замовник) було укладено договір на сервісне обслуговування № КЗГО/292-15Пд/109-15 (а.с. 8-12).

Згідно з пунктом 1.1. договору, відповідач доручає, а позивач зобов'язується на свій ризик виконати у порядку та на умовах Договору роботи по сервісному обслуговуванню електричної частини (технічне обслуговування, планово-попереджальний ремонт, ремонт, аварійний ремонт та інше) екскаваторів ЕКГ-8И хоз. № 15, 26, 45, 47, 61, 50, 40, 42, 27, 64, 51, 39, ЕКГ-10 хоз. № 20, 30, ЕКГ-6,3 УС хоз. № 65 Глєєватського кар'єру.

Відповідно до п. 1.2. Договору, відповідач зобов'язується надати позивачу об'єкт для виконання робіт, прийняти та оплатити виконані роботи у порядку та строки, передбачені Договором.

Пунктом 2.3. Договору передбачено, що фактичний строк виконання робіт по окремим об'єктам (об'єктам, етапам, видам робіт) визначаються датою підписання замовником акту виконаних робіт.

Відповідно до п. 4.1. Договору, оплата відповідачем виконаних робіт проводиться на протязі 45 календарних днів від дати підписання сторонами акту виконаних робіт або інших документів, узгоджених сторонами відповідно до п. 2.3. Договору, на підставі наданих підрядником (позивачем) рахунків.

Пунктом 7.2.1. Договору вказано про те, що позивач має право отримати оплату за виконані роботи у розмірах та в строки, обумовлені Договором та додатками до нього.

Відповідно до пункту 15.4 договору даний договір діє до 31.03.2016 року.

14.01.2016 року та 22.02.2016 року між ОСОБА_2 акціонерним товариством "КОРУМ КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ГІРНИЧОГО ОБЛАДНАННЯ" та ОСОБА_3 акціонерним товариством "ЕЛЕКТРОМАШПРОМСЕРВІС" були укладені Додаткові угоди № 1 та № 2 до Договору (а.с.16-18).

На виконання умов Договору, позивачем (підрядник) було виконано роботи з сервісного обслуговування екскаваторів по електричній частині на загальну суму 717 054,60 грн., що підтверджуються:

- актом виконаних робіт № 9 від 14.06.2016р. на суму 332 247,60 грн.,

- актом виконаних робіт № 8 від 16.06.2016р. на суму 384 807,00 грн. (а.с.21-22).

ОСОБА_4 виконаних робіт були підписані з боку відповідача та скріплені печаткою без будь-яких претензій та зауважень.

Позивач стверджує, що ОСОБА_4 приймання виконаних робіт було підписано, то факт виконання робіт позивачем є підтвердженим.

Згідно пункту 4.1. договору строк оплати за актом № 9 від 14.06.2016 року настав 29.07.2016 року, а за актом № 8 від 16.06.2016 року - 31.07.2016 року.

Однак, як зазначає позивач станом на 15.09.2016 року відповідачем було не виконано умови Договору та не сплачено за відремонтоване обладнання у звязку з чим заборгованість відповідача перед позивачем за виконані роботи становить 717 054,60 грн.

Мотиви, з яких виходила апеляційна інстанція при винесенні постанови.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором підряду, який підпадає під правове регулювання норм глави 61 розділу ІІІ Книги п'ятої Цивільного кодексу України.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Таким чином, відносини, що виникли між сторонами по справі на підставі договору підряду, є господарськими зобов'язаннями, а згідно з приписами статей 193 ГК України, 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 853 Цивільного кодексу України передбачено, що замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

В ч. 2 ст. 853 Цивільного кодексу України зазначено про те, що замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).

Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково (ч. 1 ст. 854 Цивільного кодексу України).

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Судом попередньої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на виконання умов договору підряду № КЗГО/292-15Пд/109-15 від 30.09.2015 року позивачем було виконано роботи з сервісного обслуговування екскаваторів по електричній частині які відповідачем були прийняті без жодних претензій або зауважень, що підтверджується Актами виконаних робіт № 9 від 14.06.2016р. та № 8 від 16.06.2016р. на загальну суму 717 054,60 грн.

Відповідно до пунктом 4.1. договору зазначено, що оплата замовником виконаних робіт виконується протягом 45 календарних днів від дати підписання сторонами акту виконаних робіт.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За актом № 9 виконаних робіт від 14.06.2016 року, який підписано сторонами, підрядником виконано роботи на суму разом з ПДВ 332 247,60 грн.

Відповідно до п. 4.1 договору строк оплати за актом №9 від 14.06.2016 року настав 29.07.2016 року.

За актом № 8 від 16.06.2016 року, який підписано сторонами, підрядником виконано роботи на суму разом з ПДВ 384 807,00 грн.

Відповідно до п. 4.1 договору строк оплати за актом №8 від 16.06.2016 року настав 31.07.2016 року.

Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що на момент звернення позивача до суду не настав строк оплати підрядних робіт, оскільки рахунків на оплату даних робіт відповідач не отримував, з огляду на наступне.

У відповідності до ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та звітність в Україні", первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно з п. 2, 4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.0595р. № 88, первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Акти виконаних робіт № 9 від 14.06.2016 року та № 8 від 16.06.2016 року відповідають вимогам статті 9 Закону України від 16.07.1999 р. № 996-ХІV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку. ОСОБА_4 акти є первинними документами, які фіксують здійснення господарської операції (надання послуг) та початок перебігу строку для оплати за поставлений товар.

При цьому, в вищезазначених актах зазначено, що вони складені на підставі Договору підряду № КЗГО/292-15Пд/109-15 від 30.09.2015 року.

Також, вищезазначені акти підписано представником відповідача без будь-яких зауважень, про ненадання відповідних рахунків на оплату у актах не зазначено.

Крім того, згідно листа Вищого господарського суду «Про практику застосування Вищим господарським судом України при розгляді справ окремих норм матеріального права» від 17.07.2012 року № 01-06/928/2012 підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обовязку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

За таких обставин, факт виконання робіт і акти виконаних робіт, надані Позивачем на підтвердження своїх вимог, є самостійними підставами для виникнення обов'язку у Відповідача здійснити розрахунки за виконані роботи. Зазначена правова позиція викладена листі Вищого господарського суду «Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» від 29.04.2013 р. № 01-06/767/2013 та в постанові Вищого господарського суду України від 20.09.2012 р. № 12/5026/556/2012.

Доводи скаржника є безпідставними, оскільки рахунок-фактура є лише документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти. Ненадання рахунку-фактури не є відкладальною умовою у розумінні статті 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора в розумінні ст. 613 Цивільного кодексу України; тому наявність або відсутність рахунку не звільняє відповідача від обов'язку сплатити заборгованість

Відповідач умови договору не виконав та не сплатив за відремонтоване обладнання, у звязку з чим позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 717 054,60 грн. є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами та підставно задоволені господарським судом.

Доводи апеляційної скарги про те, що через відсутність у актах виконаних робіт № 9 від 14.06.2016 року та № 8 від 16.06.2016 року посилань на виконання якого (яких) додатку вони надаються, неможливо встановити (ідентифікувати), що вказані акти стосуються саме додатку №3 до договору, є безпідставними, оскільки відповідно до розділу 8 Договору акти виконаних робіт складаються на виконання договору підряду № КЗГО/292-15Пд/109-15 від 30.09.2015 року в цілому, а не якихось його окремих частин чи додатків до нього.

Як випливає з вищезазначених актів виконаних робіт № 9 від 14.06.2016 року та № 8 від 16.06.2016 року в них є посилання саме на договір підряду № КЗГО/292-15Пд/109-15 від 30.09.2015 року, що спростовує доводи скаржника про неможливість встановити, до якого договору ці акти відносяться.

Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що у звязку з проведенням судового засідання від 06.12.2016 року за відсутності відповідача не дотримано прав останнього, передбачених ст. 22 ГПК України, порушено засади рівності та змагальності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, оскільки відповідач був позбавлений можливості реалізації своїх процесуальних прав, виходячи з наступного.

Відповідно до п.3.9.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України. У разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 811 ГПК), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

З матеріалів справи вбачається, що копію ухвали про порушення провадження у справі було направлено відповідачу за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.

Отримання Відповідачем судової повістки та ухвали про порушення провадження у справі підтверджується наявним в матеріалах справи поштовим повідомленням, яке повернулося на адресу господарського суду з відміткою про вручення судової повістки уповноваженому представнику відповідача (а.с. 37).

Таким чином, матеріалами справи встановлено, що відповідач належним чином повідомлявся про судові засідання та не скористався передбаченим ст.ст.22,28 Господарського процесуального кодексу України правом бути присутнім у судовому засіданні та надати суду письмові заперечення, докази, тощо.

Ухвалою господарського суду 03.11.2016р. продовжено строк розгляду спору до 12.12.2016р. включно; відкладено судове засідання на 06.12.2016р.

06.12.2016р. повноважний представник відповідача у судове засідання вдруге не з'явився, але 06.12.2016р. до суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення судового засідання на іншу дату, у зв'язку з участю повноважного представника відповідача в іншому судовому засіданні. ;

Дослідивши подане клопотання відповідача про відкладення розгляду справи на іншу дату, господарський суд дійшов до правильного висновку про можливість розглянути справу в даному судовому засіданні без участі повноважного представника відповідача за наявними в ній матеріалами справи, оскільки:

- відповідно до вимог ст. 69 ГПК України суд обмежений в строках розгляду спору, а з урахуванням продовження строку розгляду спору до 12.12.2016р. включно, у суду не було часу для відкладення та здійснення поштового відправлення.

- відповідач не обмежений у виборі осіб, котрі будуть здійснювати його представництво в господарському суді.

- відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

- судове засідання по справі № 904/9610/16, на яке посилається відповідач, призначено на 11:30 год., а судове засідання по даній справі на 12:00 год. Тобто, повноважний представник відповідач мав змогу з'явитися у дане судове засідання, так як судові засідання будуть проводитися в одному й тому же суді, на одному і тому же поверсі, через один кабінет.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції повно зясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору по суті судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника скарги.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 99, 101, 103-105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 акціонерного товариства "КОРУМ КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ГІРНИЧОГО ОБЛАДНАННЯ", м. Кривий Ріг залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.12.2016 року у справі № 904/8479/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складений 10.02.2017 року.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя Л.П. Широбокова

Суддя М.О. Дармін