ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2017 рокуСправа № 912/4450/16
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Шевчук О.Б. розглянув у відкритому судовому засіданні справу №912/4450/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України",

до Військової частини НОМЕР_1 ,

про стягнення 4539,38 грн

за участю представників:

від позивача - Остапенко В.М., довіреність № 14-109 від 18.04.2014 (був присутній у судовому засіданні 26.01.2017);

від відповідача - Лягуша С.М., довіреність № 6 від 03.01.2017.

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (надалі - ПАТ "НАК "Нафтогаз України") звернулося до господарського суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 4539,39 грн, з яких: 2744,81 грн пені, 158,47 грн 3% річних, 1636,10 грн інфляційних втрат, з покладенням витрат по сплаті судового збору на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані, зокрема тим, що відповідач зобов`язання за договором постачання природного газу №2512/15-ТЕ(Т)-18 від 30.01.2015 щодо оплати отриманого природного газу виконав, але з порушенням строків, передбачених умовами укладеного між сторонами договору.

Ухвалою від 30.11.2016 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду, порушив провадження у справі, справу призначив до розгляду у судовому засіданні 12.01.2017.

Ухвалою від 12.01.2017 господарський суд відклав розгляд справи до 26.01.2017, витребував від сторін необхідні для розгляду справи по суті докази.

Ухвалою від 26.01.2017 господарський суд продовжив строк вирішення спору у даній справі на 15 днів, відклав розгляд справи та зобов`язав сторони надати до суду докази необхідні для розгляду справи по суті.

Присутній у судовому засіданні 26.01.2017 представник позивача позовні вимоги підтримав та просить суд задовольнити поданий ПАТ "НАК "Нафтогаз України" позов в повному обсязі.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначає, що станом на 15.02.2015 у відповідача були відсутні відповідні кошторисні призначення, а самим відповідачем вживалися усі можливі заходи для вчасної оплати за поставлений газ. За твердженням відповідача, позивачем всупереч вимог статті 33 Господарського процесуального кодексу України не доведено обставин, на які останній посилається, як на підставу позову.

Крім того, відповідачем подано до суду клопотання про зменшення штрафних санкцій, зі змісту якого вбачається, що відповідач просить суд зменшити їх в максимальному обсязі.

Розглянувши наявні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін у судових засіданнях 12.01.2017, 26.01.2017 та 08.02.2017, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

30.01.2015 між ПАТ "НАК "Нафтогаз України" (Продавець) та Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України (надалі - ВЧ НОМЕР_1 , Покупець) укладено договір купівлі - продажу природного газу №2512/15-ТЕ(Т)-18 (надалі - Договір, а.с. 10-14), за умовами якого Продавець зобов`язався передати у власність Покупцю у 2015 році природний газ, а Покупець зобов`язався прийняти та оплатити цей природний газ (надалі - газ), в обсязі і на умовах цього Договору.

Відповідно до пункту 3.4. Договору, не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу, Покупець зобов`язався надавати Продавцеві підписані та скріплені печатками Покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов`язався повертати Покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між Сторонами.

Ціна газу узгоджена між сторонами в розділі 5 Договору, де визначено, що ціна за 1000 куб. м природного газу становить 1091,00 грн з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та без урахування податку на додану вартість. До сплати за 1000 куб. м - 1091,00 грн, крім того ПДВ - 20% - 218,20 грн, всього з ПДВ -1309,20 грн. Загальна вартість Договору складається на дату його укладання становить 106634,34 грн, крім того ПДВ - 21326,87 грн разом з ПДВ - 127961,21 грн.

Оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу (пункт 6.1. Договору).

Строк дії Договору встановлено з дати його підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх підписів печатками Сторін, і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2015 року в частині поставки газу, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (розділ 11 Договору).

Зазначені вище та інші умови Договору узгоджені між сторонами шляхом підписання Договору представниками Продавця та Покупця, які скріплено печатками обох сторін Договору.

Крім того, між Сторонами було укладено наступні додаткові угоди: №1 від 12.05.2015; №2 від 03.09.2015; № 3 від 14.09.2015; № 4 від 30.10.2015; № 5 від 28.12.2015; в яких, зокрема, Сторони вносили зміни до Договору в частині вартості природного газу та порядку розрахунків (а.с.15-20).

На виконання умов Договору позивач поставив протягом січня - грудня 2015, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 110656,90 грн, що підтверджуються актами приймання-передачі природного газу, наявними в матеріалах справи (а.с.24-29).

Відповідач зобов`язання за договором виконав, але з простроченням строків, передбачених умовами Договору. Вказаний факт не заперечено сторонами.

Враховуючи викладені обставини, ПАТ "НАК "Нафтогаз України" звернулося до господарського суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача 4539,39 грн, з яких: 2744,81 грн пені, 158,47 грн 3% річних, 1636,10 грн інфляційних втрат.

При вирішенні спору у даній справі господарський суд враховує наступне.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 598 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зокрема, стаття 599 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

При цьому, зазначена норма не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов`язання не виконується або виконано з порушенням обумовлених сторонами у договорі чи законом строку.

В силу вимог частини другої статті 193, статей 216, 218 Господарського кодексу України порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

У сфері господарювання, згідно з частиною 2 статті 217, частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до частин 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі (стаття 547 Цивільного кодексу України).

Відповідно до пункту 7.2. Договору у разі невиконання Покупцем умов пункту 6.1. цього Договору Продавець має право не здійснювати поставку газу Покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання Покупцем пункту 6.1. умов цього Договору він у безспірному порядку зобов`язується сплатити Постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

За розрахунком позивача, доданим до позовної заяви, останнім нараховано 4539,38 грн: 2744,81 грн пені, 158,47 грн 3% річних, 1636,10 грн інфляційних втрат, а саме:

- за зобов`язаннями січня 2015 23,26 3% річних, 370,76 грн пені та 641,25 грн інфляційні втрати;

- за зобов`язаннями лютого 2015 27,24 грн 3% річних,544,87 грн пені та 863,20 грн інфляційні втрати;

- за зобов`язаннями березня 2015 46,86 грн 3% річних, 932,96 грн пені та 131,65 грн інфляційні втрати;

- за зобов`язаннями жовтня 2015 14,55 грн 3% річних, 213,37 грн пені;

- за зобов`язаннями листопада 2015 16,51 грн 3% річних,242,11 грн пені;

- за зобов`язаннями грудня 2015 30,05 грн 3% річних, 440,74 грн пені.

Господарський суд перевіривши розрахунки нарахованих до стягнення інфляційних втрат в сумі 1636,10 грн, дійшов висновку про правомірність їх нарахування, враховуючи положення пункту 3 постанови пленуму Вищого Господарського суду України № 14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" та листа Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р.

Щодо розрахунку 3% річних нарахованих позивачем за зобов`язаннями січня - жовтня 2015, дійшов висновку, що стягненню підлягають тільки нараховані 152,01 грн 3% річних, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 6.1. Договору, оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відтак, останнім днем сплати є 14 - те число місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Частиною 5 статті 254 Цивільного кодексу України визначено, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Позивачем, у розрахунку наданому разом з позовною заявою до господарського суду не враховано, що за зобов`язаннями:

- січня 2015, останнім днем сплати є 16.02.2015, а період прострочки починається 17.02.2015;

- лютого 2015, останнім днем сплати є 16.03.2015, а період прострочки починається 17.03.2015;

- жовтня 2015, останнім днем сплати є 16.11.2015, а період прострочки починається 17.11.2015.

Отже, з урахуванням умов укладеного між сторонами договору, а також здійснених відповідачем проплат, стягненню підлягають 3 % річних:

- за зобов`язаннями січня за період 17.02.2016 по 26.03.2015 - 21,42 грн;

- за зобов`язаннями лютого за період 17.03.2016 по 26.03.2015 - 25,05 грн;

- за зобов`язаннями березня за період з 15.04.2015 по 09.09.2015 - 46,86 грн;

- за зобов`язаннями жовтня за період з 17.11.2015 по 26.11.2015 - 12,12 грн;

- за зобов`язаннями листопада за період з 15.12.2015 по 24.12.2015 - 16,51 грн;

- за зобов`язаннями грудня за період з 15.01.2016 по 28.02.2016 - 30,05 грн, а всього 152,01 грн.

Щодо стягнення пені в розмірі 2744,81 грн господарський суд також виходить з того, що за зобов`язаннями:

- січня 2015, останнім днем сплати є 16.02.2015, а період прострочки починається 17.02.2015;

- лютого 2015, останнім днем сплати є 16.02.2015, а період прострочки починається 17.03.2015;

- жовтня 2015, останнім днем сплати є 16.11.2015, а період прострочки починається 17.11.2015.

За розрахунком господарського суду стягненню підлягає пеня в сумі 2641,44 грн, а саме:

- за зобов`язаннями січня за період 17.02.2016 по 23.03.2016 - 346,79 грн;

- за зобов`язаннями лютого за період 16.03.2016 по 29.04.2015 - 501,03 грн;

- за зобов`язаннями березня за період з 15.04.2015 по 09.09.2015 - 932,96 грн;

- за зобов`язаннями жовтня за період з 17.11.2015 по 26.11.2015 - 177,81 грн;

- за зобов`язаннями листопада за період з 15.12.2015 по 24.12.2015 - 242,11 грн;

- за зобов`язаннями грудня за період з 15.01.2016 по 28.02.2016 - 440,74 грн.

Із змісту клопотання відповідача про зменшення пені вбачається, що останній просить максимально зменшити розмір нарахованої пені.

Статтею 83 Господарського процесуального кодексу України господарському суду надано право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання.

Як вбачається з матеріалів справи, клопотання відповідача щодо зменшення розміру штрафних санкцій, мотивоване, зокрема, тим, що зобов`язання за договором №2512/15-ТЕ(Т)-18 станом на даний час виконано, а затримку в оплаті було усунуто одразу при надходженні відповідних бюджетних асигнувань, при цьому причиною неналежного виконання зобов`язання стала затримка державного фінансування.

Суд погоджується з доводами відповідача та враховує 100% виконання зобов`язання ВЧ НОМЕР_1 , добросовісну поведінку відповідача, фінансову залежність від субвенції з державного бюджету, а також те, що вказані обставини призвели до виникнення заборгованості у відповідача та неможливості своєчасно розрахуватися за спожитий газ, а матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження факту завдання яких-небудь збитків позивачу несвоєчасним виконанням ВЧ 2269 зобов`язань за договором.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Як роз`яснено у підпункті 3.17.4 пункту 3.17. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", вирішуючи питання про зменшення неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків), тощо.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд вважає, що даний випадок є винятковим та вважає, що розмір пені може бути зменшено на 50%.

Отже з відповідача підлягає стягненню пеня в сумі 1320,72 грн. В іншій частині позовних вимог про стягнення пені господарський суд відмовляє.

Враховуючи положення частини 2 статті 49 Господарського процесуального кодексу України та пункту 3.17.4. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", відповідно до якого судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки, витрати зі сплати судового збору у сумі 1378,00 грн покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 49, 82 - 85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ідентифікаційний код 20077720) - 3108,83 грн, з яких: 1320,72 грн пені, 152,01 грн 3% річних, 1636,10 грн інфляційних втрат, а також 1378,00 грн судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Копію рішення направити позивачу (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його підписання до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області.

Повне рішення складено 13.02.2017.

Суддя О.Б. Шевчук