ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

30.01.2017 Справа № 920/923/16

за позовом Публічного акціонерного товариства Фармак, м. Київ,

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Фармхім,

м. Шостка, Сумська область,

про зобовязання вчинити дії,

Головуючий суддя Жерьобкіна Є.А.

Суддя Яковенко В.В.

Суддя Костенко Л.А.

Представники:

Від позивача ОСОБА_2 (довіреність № 17/42 від 18.03.2015);

Від відповідача ОСОБА_3 (довіреність № 17 від 10.01.2017), ОСОБА_4 (довіреність № 18 від 10.01.2017).

При секретарі судового засідання Мудрицькій С.Ю.,

У судовому засіданні 12.01.2017 судом оголошено перерву до 30.01.2017 об 11 год. 00 хв.

Суть спору: позивач подав позовну заяву, в якій просить суд зобовязати відповідача укласти шляхом підписання уповноваженим представником та скріплення печаткою Специфікації № 8 від 11.08.2016 до договору поставки № 85 від 06.01.2016 на поставку позивачу товару МЕБГІДРОЛІН у кількості 1200 кг; зобовязати відповідача виконати обовязок за договором поставки № 85 від 06.01.2016 в натурі шляхом здійснення поставки позивачу товару МЕБГІДРОЛІН у кількості 1 200 кг на умовах базису поставки EXW (Франко-завод) м. Шостка, вул. Щербакова, буд. 1, згідно Офіційних правил тлумачення торгівельних термінів Інкотермс Міжнародної торгової палати у редакції 2010 року, а також просить суд стягнути з відповідача на свою користь судові витрати, повязані з розглядом справи.

Відповідач подав відзив на позовну заяву (вх. № 9638 від 31.10.2016), в якому позов не визнає та просить суд відмовити у його задоволенні повністю, вказуючи на те, що укладаючи договір сторони дійшли згоди щодо всіх істотних умов, в тому числі визначили строк поставки товару у п. 4.1. договору та поставили його в залежність від дати підписання специфікації на поставку партії товару. При цьому, термін підписання специфікації не встановлено.

14.11.2016 відповідач подав додаткові пояснення № 649 від 14.11.2016 в обґрунтування своїх заперечень проти позову.

15.11.2016 позивач подав письмові пояснення № 17-8/67 від 07.11.2016 в обґрунтування позовних вимог з урахуванням заперечень відповідача проти позову, де вказує на те, що підписання специфікації є обовязком відповідача, а не його правом, яке він здійснює на власний розсуд.

16.11.2016 позивач подав письмові пояснення № 17-8/70 від 16.11.2016 в обґрунтування позовних вимог, де вказує, що враховуючи відсутність у договорі строку виконання відповідачем обовязку підписати специфікацію на поставку окремої партії товару, у цій частині дії сторін підпорядковуються імперативним приписам цивільного законодавства, зокрема ст. 530 ЦК України, тобто обовязок підписати специфікацію повинен бути виконаний упродовж семи днів з дня отримання вимоги про її підписання.

Відповідач подав письмові пояснення № 668 від 22.11.2016 в обґрунтування заперечень проти позову, де зазначає, що генеральною специфікацією, що підписана сторонами, визначено орієнтовну кількість товару, що має бути поставлений за договором.

Відповідач подав клопотання № 663 від 22.11.2016, в якому просить суд звернутися до Державної фіскальної служби України з метою витребування інформації щодо здійснення позивачем імпорту субстанції "Мебгідролін" з липня по жовтень 2016 року (включно).

Відповідач подав письмові пояснення по справі (вх. № 11002 від 05.12.2016), в яких вважає договір поставки № 85 від 06.01.2016 припиненим з 15.10.2016, відповідно до положень п. 10.2 договору у звязку з направленням відповідачем письмового попередження про розірвання договору.

Позивач подав клопотання (вх. № 10768 від 28.11.2016), в якому просить суд долучити до матеріалів справи копію видаткової накладної № 319 від 10.11.2016 на підтвердження факту чинності договору № 85 від 06.01.2016.

Відповідач подав клопотання (вх. № 11005 від 05.12.2016), в якому просить суд долучити до матеріалів справи специфікацію від 5 грудня 2016 року, підписану з боку відповідача та рахунок на оплату № 415 від 05.12.2016 щодо поставки товару орієнтовною кількістю 5400 орієнтовною вартістю 8 810 467 грн. 74 коп.

Відповідач подав письмові пояснення № 66 від 25.01.2017, в обґрунтування своїх заперечень проти позову.

Позивач підтримує позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позицій по справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, заслухавши повноважних представників сторін, суд встановив:

Відповідно до ст. 38 Господарського процесуального кодексу України, сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів. У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, що перешкоджають його наданню; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має підприємство чи організація; 4) обставини, які може підтвердити цей доказ. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує необхідні докази. Господарський суд може витребувати докази також до подання позову як запобіжний захід у порядку, встановленому статтями 43 1 - 43 10 цього Кодексу. Господарський суд може уповноважити на одержання таких доказів заінтересовану сторону.

У разі неможливості самостійно подати необхідні для розгляду справи докази сторона, вправі звернутися до господарського суду, з клопотанням про витребування доказів; при цьому обґрунтування такої неможливості покладається на особу, що заявляє відповідне клопотання.

Розглянувши клопотання відповідача № 663 від 22.11.2016 про витребування доказів, з урахуванням положень ст. 38 ГПК України, суд відмовляє у задоволенні останнього, оскільки позивачем не доведено, а суд не вбачає підстав для необхідності витребування вказаних доказів з огляду на предметом спору у справі.

6 січня 2016 року між сторонами укладено договір поставки № 85, відповідно до умов якого відповідач зобовязується передати у власність позивача фармацевтичні субстанції, допоміжну сировину шляхом здійснення поставки товару партіями в асортименті, в кількості та по ціні згідно із Генеральною специфікацією, яка є невід'ємною частиною даного договору.

Ціна договору та порядок розрахунків визначено сторонами у розділі 3 договору.

Загальна сума договору становить 29 352 664,00 грн., в т.ч. ПДВ - 2 460 388,00 грн. (п. 3.1.).

Оплата товару, що постачається по даному договору, здійснюється на умовах попередньої оплати в розмірі 100% від суми рахунку впродовж 3 днів від дати виставлення рахунку на оплату за відповідну партію товару (п. 3.2.).

Оплата проводиться шляхом перерахування суми вартості партії товару, яка відвантажується, з поточного рахунку покупця на поточний рахунок постачальника (п. 3.3.).

Датою оплати вважається дата, надходження коштів на поточний рахунок постачальника (п. 3.4.).

За умовами п. 3.10. договору, сторони домовились про відсутність зобов'язання покупця придбати товар на всю (повну) суму, зазначену в п. 3.1. даного договору.

Відповідно до п. 4.1. договору, поставка здійснюється на умовах ЕХW - м. Шостка, вул. Щербакова, 1 згідно Інкотермс 2010, на протязі 30 календарних днів з дати підписання специфікації на поставку партії (партій) товару згідно даного договору. В будь-якому випадку поставка кожної партії товару повинна відбуватися з урахуванням робочого графіку покупця, за попереднім узгодженням з покупцем.

06.01.2016 сторонами підписано генеральну специфікацію до договору, згідно з якою сторонами визначено товар, що поставляється (мебгідролін, ізонікотинова кислота, діоксидин), орієнтовна кількість товару, в тому числі мебгідроліну 14 000 кг, орієнтовну суму товару з ПДВ, в тому числі мебгідроліну 20 649 580 грн. 00 коп. (базова ціна станом на 06.01.2016, що може змінюватися згідно з п. 3.11, п. 3.13 договору).

Відповідно до п. 10.1. договору, останній набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2016, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобовязань за договором.

Договір може бути розірваний кожною із сторін достроково, шляхом письмового попередження стороною іншої сторони за один місяць до дати його припинення (п. 10.2. договору).

З матеріалів справи вбачається, що листом від 11.08.2016 № 08/5871 позивач звернувся до відповідача з проханням підписати специфікацію на поставку № 8 та виставити рахунок на поставку субстанції мебгідролін в кількості 1200 кг (ціна за кг без ПДВ 1378 грн. 48 коп.) для можливості здійснення попередньої оплати відповідно до п. 3.2. договору. Додатком до вказаного листа позивачем відповідачу надіслано два примірники специфікації № 8 від 11.08.2016.

Лист від 11.08.2016 № 08/5871 з проектом специфікації відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення отриманий відповідачем 17.08.2016.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач ухиляється від виконання умов договору щодо підписання специфікації та виставлення рахунку на оплату, поставку товару відповідачем не здійснено, причини не здійснення поставки позивачу не повідомлено. При цьому на виконання умов договору позивачем здійснено попередню оплату замовленого обсягу товару в сумі 1 961 952 грн. 82 коп. згідно з платіжним дорученням № НОМЕР_1 від 09.09.2016. Позивач вказує, що є виробником лікарських засобів ДІАЗОЛІН®, діючою речовиною яких є кристалічний порошок (субстанція) Мебгідролін, за даними державного реєстру лікарських засобів України, єдиним зареєстрованим в Україні, тобто дозволеним до застосування активним фармацевтичним інгредієнтом (субстанцією) Мебгідроліну є Мебгідролін Кристалічний порошок (субстанція) у мішках поліетиленових для виробництва нестерильних лікарських форм (реєстраційне посвідчення № UA/5980/01/01 від 13.04.2012) виробником та власником реєстраційного посвідчення на який є ТОВ Фармхім.

Відповідач заперечує проти підписання специфікації № 8 на поставку субстанції мебгідролін в кількості вказаній позивачем, вказуючи про згоду на постачання субстанції Мебгідролін в повному обсязі згідно з генеральною специфікацією та виставленим рахунком № 355 від 31.10.2016, оскільки за перше півріччя 2016 року відповідно до підписаних сторонами специфікацій було поставлено товару лише в кількості 2900кг з орієнтовної кількості 14000 кг; наказ Міністерства охорони здоровя від 04.10.2016 № 1037 Про державну реєстрацію (перереєстрацію) лікарських засобів (медичних імунобіологічних препаратів) та внесення змін до реєстраційних матеріалів, згідно з додатком № 3 до якого, позивач при виготовленні лікарського засобу Діазолін вносить зміни до реєстраційних матеріалів, а саме вводить додаткових виробників АФІ Мебгідроліну підтверджує відсутність у позивача наміру придбати у відповідача товар; відповідач повідомив позивача про намір достроково припинити дію договору поставки № 85 від 06.01.2016 відповідно до п. 10.2. договору (лист від 13 вересня 2016 року № 533).

Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства, але за аналогією породжують цивільні права і обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, є зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

З приписів статті 3 Цивільного кодексу України вбачається, що однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору.

Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами; сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд (стаття 6 Цивільного кодексу України).

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України ).

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

З огляду на статтю 509 Цивільного кодексу України вбачається, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст.ст. 526, 629 Цивільного кодексу України, п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобовязання не допускається; договір є обовязковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 222 Господарського кодексу України визначено, що учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм претензії чи звернення до суду.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 538 Цивільного кодексу України визначено, що виконання свого обов'язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання. При зустрічному виконанні зобов'язання сторони повинні виконувати свої обов'язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту. Сторона, яка наперед знає, що вона не зможе виконати свого обов'язку, повинна своєчасно повідомити про це другу сторону. У разі невиконання однією із сторін у зобов'язанні свого обов'язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов'язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов'язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі. Якщо зустрічне виконання обов'язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов'язку, друга сторона повинна виконати свій обов'язок.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Статтею 662 Цивільного кодексу України визначено, що продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Двосторонній характер договору купівлі-продажу зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов'язків. Тобто, з укладенням такого договору продавець приймає на себе обов'язок передати покупцеві певну річ і водночас набуває права вимагати її оплати, а покупець у свою чергу зобов'язаний здійснити оплату придбаної речі та водночас набуває права вимагати від продавця її передачі.

Водночас, згідно зі ст. 663 Цивільного кодексу України, продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Строки поставки встановлюються сторонами в договорі з урахуванням необхідності ритмічного та безперебійного постачання товарів споживача, якщо інше не передбачено законодавством. У разі якщо сторонами передбачено поставку товарів окремими партіями, строком (періодом) поставки продукції виробничо-технічного призначення є, як правило, квартал, а виробів народного споживання, як правило, - місяць. Сторони можуть погодити в договорі також графік поставки (місяць, декада, доба тощо) (ч.ч. 2, 4 ст. 267 ГК України).

Строк (термін) виконання зобов'язання встановлюється у вигляді календарної дати або періоду, а також може бути визначений подією, що має неминуче настати. В такому випадку зобов'язання підлягає виконанню з настанням цієї події або протягом певного періоду (через певний період) після настання такої події. Подія, яка може бути мірилом визначення строку, має бути такою, що неминуче настане. Якщо в договорі вказується подія, яка може настати, а може і ні, має місце зобов'язання під умовою, і настання такої події буде не стільки терміном виконання, скільки умовою виникнення зобов'язання в цілому.

Суд, аналізуючи зміст договору, бере до уваги однакове для всього змісту договору значення слів і понять та загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів, а також здійснює порівняння пунктів договору усім його змістом та намірами сторін.

Зі змісту укладеного між сторонами договору вбачається, що поставка товару здійснюється протягом 30 календарних днів з дати підписання специфікації на поставку партії (партій) товару згідно даного договору (п. 4.1. договору).

Таким чином, сторонами визначено строк поставки товару та самостійно і вільно обумовлено початок перебігу вказаного строку з дати підписання сторонами специфікації.

Статтею 266 Господарського кодексу України передбачено, що загальна кількість товарів, що підлягають поставці, їх часткове співвідношення, асортимент, номенклатура за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами визначаються специфікацією за згодою сторін, якщо інше не передбачено законом.

Вказане встановлює правило, відповідно до якого сторони на власний розсуд визначають у специфікації загальну кількість товарів, що підлягають поставці, їх часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами, якщо спеціальними законами не передбачено інше.

Специфікація - документ, що додається до тексту договору поставки і є його невід'ємною частиною. Зміст специфікації складається з даних, що характеризують предмет постачання, а в деяких випадках - ціну, строки поставки та інші умови.

Судом встановлено, що 06.01.2016 сторонами підписано генеральну специфікацію до договору, згідно з якою сторонами визначено товар, що поставляється, кількість товару та суму товару з ПДВ.

Разом з цим, і кількість товару, і його ціну визначено орієнтовно, а за умовами п. 3.10. договору, сторони домовились про відсутність зобов'язання покупця придбати товар на всю (повну) суму, зазначену в п. 3.1. даного договору.

Виходячи з викладеного, суд вважає посилання позивача на генеральну специфікацію до договору як підставу виникнення у відповідача безумовного обовязку підписання специфікації на окрему партію товару, у кількості вказаній позивачем, необґрунтованими.

Виходячи зі змісту укладеного між сторонами договору, кількість та ціна кожної партії товару повинна узгоджуватися сторонами (за взаємною згодою) шляхом підписання специфікації, яка є підставою для поставки товару.

Зобовязання поставити товар обумовлено у договорі підписанням сторонами специфікації, при цьому обовязок підписати специфікацію сторонами не встановлено, тому посилання позивача на ст. 530 Цивільного кодексу України щодо строків підписання специфікації, не приймаються судом до уваги.

З матеріалів справи вбачається, що сторонами не узгоджено кількість товару, що поставляється окремими партіями, зокрема за специфікацією № 8.

Разом з цим, не приймаються судом посилання позивача на ст. 538 ЦК України, оскільки попередня оплата замовленого обсягу товару в сумі 1 961 952 грн. 00 коп. згідно з платіжним дорученням № НОМЕР_1 від 09.09.2016, повернута відповідачем позивачу згідно з платіжним дорученням № 17630 від 12.09.2016, як помилково перерахована. Судом також встановлено, що позивачем було здійснено попередню оплату замовленого обсягу товару в сумі 1 961 952 грн. 00 коп. згідно з платіжним дорученням № НОМЕР_2 від 13.09.2016, яку відповідачем повернуто позивачу 14.09.2016, як помилково перераховану, у звязку з невідповідністю умовам договору № 85 від 06.01.2016, зокрема п. 3.2., яким передбачено, що оплата товару здійснюється на умовах попередньої оплати в розмірі 100% від суми рахунку впродовж 3 днів від дати виставлення рахунку на оплату за відповідну партію товару. Сторони підтверджують, що попередня оплата на сьогоднішній день повернута позивачу.

Судом встановлено, що відповідач заперечує проти підписання специфікації № 8 на поставку субстанції мебгідролін в кількості зазначеній позивачем, вказуючи про згоду на постачання субстанції Мебгідролін в обсязі 11 100 кг згідно з генеральною специфікацією та виставленим рахунком № 355 від 31.10.2016. Крім того, згідно з наказом Міністерства охорони здоровя від 04.10.2016 № 1037 (додаток № 3) позивач при виготовленні лікарського засобу Діазолін вносить зміни до реєстраційних матеріалів, а саме щодо введення додаткових виробників АФІ Мебгідроліну і вказане підтверджує відсутність у позивача наміру придбати у відповідача товар у повному обсязі, оскільки за перше півріччя 2016 року відповідно до підписаних сторонами специфікацій було поставлено товару лише в кількості 2900кг з орієнтовної кількості 14000 кг.

З урахуванням викладеного, оскільки між сторонами не досягнуто згоди щодо кількості товару окремої партії, при цьому виходячи зі змісту договору та генеральної специфікації, сторонами не визначено безумовного обовязку відповідача поставити позивачу субстанцію мебгідролін у повному обсязі, кількість товару визначена орієнтовно, суд вважає вимоги позивача щодо зобовязання відповідача укласти шляхом підписання уповноваженим представником та скріплення печаткою Специфікації № 8 від 11.08.2016 до договору поставки № 85 від 06.01.2016 на поставку позивачу товару МЕБГІДРОЛІН у кількості 1200 кг необґрунтованими, у звязку з чим відмовляє у задоволенні позову в цій частині. Так як поставка товару обумовлена підписанням сторонами специфікації та сплатою попередньої оплати в розмірі 100% на підставі рахунку на оплату за відповідну партію товару, за відсутності вказаних передумов, суд також відмовляє у задоволенні позовних вимог щодо зобовязання відповідача виконати обовязок за договором поставки № 85 від 06.01.2016 в натурі шляхом здійснення поставки позивачу товару МЕБГІДРОЛІН у кількості 1 200 кг на умовах базису поставки EXW (Франко-завод) м. Шостка, вул. Щербакова, буд. 1, згідно Офіційних правил тлумачення торгівельних термінів Інкотермс Міжнародної торгової палати у редакції 2010 року.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 03.02.2017

Головуючий суддя Є.А. Жерьобкіна

Суддя В.В. Яковенко

Суддя Л.А. Костенко