ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2017 року Справа № 915/1323/16

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Олейняш Е.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві справу

за позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства Миколаївобленерго, вул. Громадянська, 40, м. Миколаїв, 54017 ()

до відповідача Державного підприємства Суднобудівний завод імені 61 Комунара, вул. Адміральська, 38, м. Миколаїв, 54001 (код ЗКПО 14313240)

про стягнення заборгованості в сумі 12 399 131, 55 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2, довіреність № 01/53-10 від 20.01.2017 року;

від позивача: ОСОБА_3, довіреність № 01/53-982 від 30.12.2016 року;

від відповідача: представник не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Миколаївської області звернулось Публічне акціонерне товариство Миколаївобленерго з позовними вимогами до відповідача Державного підприємства Суднобудівний завод імені 61 Комунара про:

- стягнення заборгованості за спожиту активну електроенергію за період з січня 2015 року по червень 2016 року включно в сумі 6 495 351, 71 грн.;

- стягнення заборгованості за надання послуг з перетікань реактивної електроенергії за період з січня 2015 року по червень 2016 року включно в сумі 249 371, 11 грн.;

- стягнення за прострочення оплати рахунків за активну електроенергію та перетікання реактивної електроенергії: 2 713 020, 15 грн. пені; 386 239, 10 грн. три проценти річних від суми заборгованості; 2 555 149, 48 грн. інфляційних.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 08.12.2016 року прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі. Розгляд справи призначено в судовому засіданні на 24.01.2017 року.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 24.01.2017 року відкладено розгляд справи на 31.01.2017 року.

В судовому засіданні 31.01.2017 року судом відповідно до ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Представники позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві, та просили суд позов задовольнити. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначили наступне.

Позовні вимоги ґрунтуються на укладеному між сторонами договорі № 44/15 від 30.07.2013 року про постачання електричної енергії і про технічне забезпечення електропостачання споживача.

На підставі вищевказаного договору позивач відпустив відповідачу активної електричної енергії за період з січня 2015 року по червень 2016 року на суму 9 227 461, 16 грн. Оплату за спожиту активну електроенергію відповідач здійснив частково в сумі 2 732 109, 45 грн. Отже, заборгованість по активній електроенергії становить 6 495 351, 71 грн.

Крім того, за період з січня 2015 року по червень 2016 року включно відповідач повинен був сплатити за перетікання реактивної електроенергії 249 371, 11 грн. Оплату за спожиту реактивну енергію відповідач не здійснив. Отже, заборгованість по реактивній електроенергії становить 249 371, 11 грн.

В звязку з неналежним виконанням умов договору позивачем відповідачу нараховано інфляцію, 3 % річних та пеню.

Позовні вимоги обґрунтовані положеннями 6.33 ПКЕЕ, ч. 1 ст. 193, ч. 7 ст. 276 ГК України, ч. 1 ст. 509, ст. 525, 526, ч. 5 ст. 530, ст. 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України та умовами договору.

Відповідач не користався наданими йому ст. 22 ГПК України правами та повноважного представника в жодне судове засідання не направив, хоча про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Ухвала господарського суду Миколаївської області від 08.12.2016 року отримана відповідачем 13.12.2016 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (том 2, арк. 234).

В судове засідання 24.01.2017 року відповідач повноважного представника не направив, відзиву по суті спору не подав. Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 24.01.2017 року задоволено клопотання відповідача про відкладення розгляду справи. Розгляд справи відкладено на 31.01.2017 року.

Відповідача про розгляд справи 31.01.2017 року додатково повідомлено телефонограмою, яка отримана представником ДП Суднобудівний завод імені 61 Комунара ОСОБА_4 26.01.2017 року о 10 год. 20 хв., про що свідчить повідомлення (телефонограма) від 26.01.2017 року (том 2, арк. 245).

В судове засідання 31.01.2017 року відповідач повторно повноважного представника не направив, відзиву по суті спору не подав. Жодних клопотань від відповідача на адресу суду не надходило.

Явка повноважного представника відповідача не визнавалась судом обов'язковою.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

При цьому, судом також враховано, що відповідно до п. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року з останніми змінами № 18 у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ГПК України участь в судових засіданнях є правом сторони, надіслання відзиву на позовну заяву і всіх документів, що підтверджують заперечення проти позову є правом відповідача (ст. 59 ГПК України) а в силу ч. 3 ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Суд дійшов висновку про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті за відсутності повноважного представника відповідача.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

30.07.2013 року між ОСОБА_1 акціонерним товариством Миколаївобленерго (далі позивач, постачальник) та Державним підприємством Суднобудівний завод імені 61 Комунара (далі відповідач, споживач) був укладений Договір про постачання електричної енергії № 44/15, відповідно до умов якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з дозволеною потужністю 6 084, 6 кВт, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. Точка продажу електричної енергії по кожному обєкту споживача визначається додатком № 8 «Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін». Приєднана потужність у точках підключення становить 12 736 кВт. (розділ 1 до Договору) (том 1, арк. 57-60, 111, 112).

Відповідно до п. 9.4 Договору цей договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2013 року. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

До договору між сторонами було укладено додаткові угоди № 46/8 від 03.12.2013 року, від 13.11.2014 року та від 01.12.2015 року про обєднання платежів та договірні величини споживання електричної енергії (том 1, арк. 114-120).

Крім того, до договору між сторонами було укладено додаткові угоди від 03.04.2014 року, 22.08.2014 року, 13.11.2014 року, 23.11.2015 року, 01.09.2015 року, 26.06.2015 року, 14.04.2015 року до договору про постачання електричної енергії, якими вносились зміни в додатки до договору (том 1, арк. 81-113).

Договір та додаткові угоди підписані та скріплені печатками сторін. Доказів визнання недійсним чи розірвання договору суду не подано.

На підставі ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України між сторонами на підставі договору виникло господарське зобовязання, яке в силу ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до п. 6.1 ПКЕЕ розрахунки споживача за використану електричну енергію здійснюються за розрахунковий період відповідно до умов договору.

Відповідно до п.п. 2, 8 п. 10.2 ПКЕЕ споживач електричної енергії зобов'язаний оплачувати обсяг спожитої електричної енергії, а також здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих Правил та умов договору; здійснювати компенсацію перетікань реактивної електричної енергії з метою енергозбереження та дотримання показників якості електричної енергії.

Відповідно до п. 6.33 ПКЕЕ величина плати за перетікання реактивної електроенергії на межі розділу електромереж визначається електропередавальною організацією відповідно до ОСОБА_2 обчислення плати за перетікання реактивної електроенергії між електропередавальною організацією та її споживачами, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 17 січня 2002 року № 19, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 1 лютого 2002 року за № 93/6381 (далі - ОСОБА_2 обчислення плати за перетікання реактивної електроенергії), та зазначається у відповідному договорі між електропередавальною організацією та споживачем, електроустановки якого приєднані до електричних мереж електропередавальної організації.

Відповідно до п. 6.4 ПКЕЕ плата за перетікання реактивної електричної енергії, за передачу (транспортування) електричної енергії, яка постачається постачальниками електричної енергії за нерегульованим тарифом, плата за надання споживачу додаткових послуг, плата у рахунок відшкодування завданих збитків, суми штрафних санкцій зараховуються на поточний рахунок постачальника електричної енергії за регульованим тарифом або електропередавальної організації відповідно до умов укладеного договору.

Умовами договору сторони передбачили наступне.

Відповідно до п. 2.1 Договору під час виконання цього договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобовязуються керуватись чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією (далі - ПКЕЕ).

Відповідно до п.п. 2.2.1, 2.2.2 Договору постачальник зобовязується виконувати умови цього договору, постачати відповідачу електроенергію як різновид товару в обсягах, визначених цим договором.

Згідно із п.п. 2.3.1, 2.3.3 Договору споживач зобовязується виконувати умови цього договору, оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно додатків № 10 Порядок розрахунків та № 4 Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії.

Відповідно до п. 2.3.4 Договору споживач зобовязався здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії між електромережею постачальника та електроустановками споживача згідно з Додатком № 5 Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії.

Відповідно до п. 1, 4, 5 Додатку № 4 до договору в редакції додаткової угоди від 13.11.2014 року (том 1, арк. 84-85) сторони домовились, що споживач в останній календарний день місяця на 24.00 год. змінає покази засобів обліку і 01 числа місяця, наступного за розрахунковим повідомляє про них постачальнику у формі "Акту про використану електричну енергію" (в оригіналі), що складений згідно зразку, який є невід'ємною частиною цього додатку (крім споживачів, які впровадили АСКОЕ). Споживач зобов'язується 01 числа отримати підписаний та скріплений печаткою «Акт приймання - передачі товарної продукції» за спожиту у календарному місяці електроенергію разом з рахунками на оплату. Підписаний та скріплений мокрою печаткою «Акт приймання - передачі товарної продукції» Споживач зобов'язується повернути Постачальнику протягом п'яти робочих днів з дня отримання або у цей же термін у письмовій формі надати мотивовану відмову від його підписання. У разі неповернення постачальнику підписаного "Акт приймання - передачі товарної продукції" у вищезазначений строк, даний Акт вважається підписаний з боку споживача без зауважень. Факт перехаду споживачу права власності на спожиту у календарному місяці електричну енергію підтверджується "Актом про прийняття - передавання товарної продукції".

Пунктом 1 Додатку № 10 до договору в редакції додаткової угоди від 13.11.2014 року (том 1, арк. 84, 86) сторони також передбачили, що розрахунковим вважається календарний місяць.

Відповідно до п. 2 Додатку № 10 до договору в редакції додаткової угоди від 13.11.2014 року (том 1, арк. 84, 86) споживач протягом розрахункового періоду здійснює 4 планових платежі на поточний рахунок із спеціальним режимом використання у таких співвідношеннях:

- до 7 числа поточного місяця - 25 % заявленого обсягу споживання електроенергії;

- до 14 числа поточного місяця - 25 % заявленого обсягу споживання електроенергії;

- до 21 числа поточного місяця - 25 % заявленого обсягу споживання електроенергії;

- до 28 числа поточного місяця - 25 % заявленого обсягу споживання електроенергії;

У випадку співпадання дати оплати з вихідним чи святковим днями, споживач здійснює оплату у найближчий робочий день, що передує вихідному чи святковому дню.

До 25 числа споживач здійснює плановий платіж за перетікання реактивної електроенергії, який дорівнюється вартості фактичного перетікання реактивної електроенергії попереднього розрахункового періоду на розрахунковий рахунок, вказаний у рахунку.

В день надання "Акту про використану електричну енергію" Постачальник надає Споживачу рахунок на здійснення планового платежу за активну та реактивну електроенергію та рахунки за фактично спожиту активну електроенергію і фактичне перетікання реактивної електроенергії за розрахунковий період.

Якщо фактичне споживання електричної енергії (перетікання реактивної електроенергії) виявиться більшим ніж очікуване, різниця між сумою планових платежів та вартістю фактично спожитої електроенергії (перетікання реактивної електроенергії) має бути сплачена протягом 5 операційних днів з дня отримання рахунків за фактично використану у розрахунковому періоді електричну енергію (перетікання реактивної електроенергії").

Відповідно до п. 1 Додаткових угод № 46/8 від 13.11.2014 року та від 01.12.2015 року про обєднання платежів та договірні величини споживання електричної енергії до договору (том 1, арк. 116-120) оплата за електричну енергію, за перетікання реактивної енергії, перевищення договірних величин електроспоживаяня і потужності та інших рахунків за розрахунковий період проводиться платіжними дорученнями централізовано з поточного банківського рахунку "Платника".

Оплата за електричну енергію, перевищення договірних величин електроспоживання та потужності здійснюється "Платником" шляхом перерахування коштів на поточний рахунок із спеціальним режимом використання "Постачальника", за реактивну енергію та інші рахунки шляхом перерахування коштів на поточний рахунок "Постачальника". Оплата за електричну енергію здійснюється в наступні строки:

- 25% вартості договірної величини споживання електроенергії поточного розрахункового до 7 числа поточного місяця;

- 25% до 14 числа поточного місяця;

- 25% до 21 числа поточного місяця;

- 25% до 28 числа поточного місяця.

Оплата за перетікання реактивної електроенергії здійснюється плановим платежем до 25 числа поточного місяця в розмірі вартості фактичного перетікання реактивної електроенергії попереднього розрахункового періоду.

У випадку співпадання дати оплати з вихідним чи святковим днями, «Платник» здійснює оплату у найближчий робочий день, що передує вихідному чи святковому дню.

«Покази розрахункових засобів обліку відповідно до переліку об'єктів Споживача і точок комерційного обліку фіксуються Споживачем на останній календарний день місяця та оформлюються "Актом про використану електричну енергію".

Платник зобовязаний отримати рахунки 2 числа кожного місяця та розрахуватися з постачальником протягом 5 операційних днів з дня їх отримання.

Відповідно до п. 12, 13 Додаткової угоди № 46/8 від 13.11.2014 року про обєднання платежів та договірні величини споживання електричної енергії до договору (том 1, арк. 116-117) додаткова угода набирає чинності з 01.12.2014 року та укладається до 31.12.2015 року. Додаткова угода може бути розірвана і в інший термін за ініціативою будь-якої зі сторін у порядку, визначеному законодавством України. На строк дії даної угоди вважати такими, що втратили силу пункти, що обумовлюють умови оплати, а також Додатки № 1а вищевказаних договорів (таблиця № 1).

Відповідно до п. 12, 13 Додаткової угоди № 46/8 від 01.12.2015 року про обєднання платежів та договірні величини споживання електричної енергії до договору (том 1, арк. 118-120) додаткова угода набирає чинності з 01.01.2016 року та укладається до 31.12.2016 року. Додаткова угода може бути розірвана і в інший термін за ініціативою будь-якої зі сторін у порядку, визначеному законодавством України. На строк дії даної угоди вважати такими, що втратили силу пункти, що обумовлюють умови оплати, а також Додатки № 1а вищевказаних договорів (таблиця № 1).

Відповідно до п. 7.7 Договору розмір платежу за резервування обсягу електричної енергії, необхідного для забезпечення електричною енергією на термін дії аварійної броні до повного відключення споживача, визначається відповідно до актів екологічної, аварійної і технологічної броні.(арк. 59)

Відповідно до п. 3 Додатку № 10 Договору до договору в редакції додаткової угоди від 13.11.2014 року (том 1, арк. 84, 86) сторони передбачили, що споживач, який має погоджену у встановленому порядку екологічну та/або аварійну броню електропостачання, здійснює протягом перших трьох днів поточного розрахункового періоду платіж за резервування обсягу електричної енергії на покриття аварійної (екологічної) броні в наступному розрахунковому періоді за тарифами, які діють на день здійснення платежу.

З метою встановлення величин екологічної, аварійної та технологічної броні електропостачання між сторонами складено Акт екологічної, аварійної та технологічної броні електропостачання споживача від 15.09.2010 року (том 1, арк.123).

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 5 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що за період з січня 2015 року по червень 2016 року позивач відпустив відповідачу активну електричну енергію у кількості 5 315 914 кВт/год на загальну суму 9 227 461, 16 грн., що підтверджується Актами про використану електричну енергію за січень 2015 року червень 2016 року (том 1, арк. 150, 156, 166, 176, 186, 199; том 2 арк. 7, 21, 35, 50, 64, 78, 92, 106, 114, 121, 124, 127) та виставленими постачальником рахунками (том 1, арк. 148, 154, 164, 174, 184, 193-195, 197, том 2, арк. 2-5, 14-17, 19, 28-31, 33, 42-46, 57-60, 62, 71-74, 76, 85-88, 90, 99-102, 104, 112, 120, 123, 126).

Крім того, позивачем виставлялись рахунки на оплату платежів за резервування обсягу електричної енергії на покриття аварійної (екологічної) броні (том 1, арк. 152, 162, 172, 182, 192; том 2, арк. 1, 13, 27, 41, 56, 70, 84, 98).

За вищевказаний період відповідачем частково проведено оплату за спожиту активну електроенергію в сумі 2 732 109, 45 грн., що підтверджується платіжними дорученнями, які наявні в матеріалах справи (том 2, арк. 192-220). Отже, заборгованість по активній електроенергії становить 6 495 351, 71 грн.

Крім того, позивач відпустив відповідачу за період з січня 2015 року по червень 2016 року реактивної електроенергії на суму 249 371, 11 грн., що підтверджується Актами про використану електричну енергію за січень 2015 року червень 2016 року (том 1, арк. 151, 157, 167, 177, 187, 200; том 2, арк. 8, 22, 36, 51, 65, 79, 93, 107, 115) та виставленими постачальником рахунками (том 1, арк. 149, 153, 155, 163, 165, 173, 175, 183, 185, 196, 198; том 2, арк. 6, 18, 20, 32, 34, 48-49, 61, 63, 75, 77, 89, 91, 103, 105, 113).

Оплату за спожиту реактивну електроенергію за спірний період відповідач не здійснив. Отже, заборгованість за спожиту реактивну електроенергію становить 249 371, 11 грн.

Таким чином, станом на день звернення до суду із позовом борг відповідача за надану активну електроенергію склав 6 495 351, 71 грн. та борг за спожиту реактивну електроенергію склав 249 371, 11 грн.

Станом на день розгляду справи суду не подано доказів оплати наявної заборгованості за спожиту активну та реактивну електроенергію, як і не спростовано факту наявності вказаної заборгованості. Отже, позовні вимоги щодо стягнення 6 495 351, 71 грн. боргу за спожиту активну електричну енергію та 249 371, 11 грн. боргу за спожиту реактивну електроенергію є обґрунтованими, підставними та підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача трьох процентів річних та індексу інфляції, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене ст. 625 ЦК України право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанова Верховного Суду України від 23.01.2012 року по справі № 37/64).

Відповідно до п. 4.2.1 Договору за внесення платежів, передбачених п.п. 2.3.3-2.3.4 цього Договору, з порушенням термінів, визначених додатком № 10 до Договору, споживач сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати, 3 % річних та індекс інфляції.

Відповідно до п. 7 Додатку № 10 до договору в редакції додаткової угоди від 30.07.2013 року та п. 7 Додатку № 10 до договору в редакції додаткової угоди від 13.11.2014 року (том 1, арк. 77, 84, 86) у разі несвоєчасної оплати обумовлених даним додатком платежів, постачальник електричної енергії проводить споживачу нарахування за весь час прострочення:

- пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу, що діяла в період, за який здійснюються нарахування;

- 3 % річних з простроченої суми.

При цьому сума боргу за спожиту електроенергію та перетікання реактивної електроенергії повинна бути сплачена споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції.

Пеня, 3 % річних та інфляційні нарахування сплачуються на поточний рахунок постачальника електричної енергії, який вказується в рахунках, протягом 5 операційних днів з дня отримання.

Відповідно до п. 9.6 Договору тривалість позовної давності по даному договору становить 5 (п'ять) років (арк. 59).

Позивачем ПАТ Миколаївобленерго нараховано відповідачу ОСОБА_5 підприємству Суднобудівний завод імені 61 Комунара:

- 386 239, 10 грн. - три проценти річних за період з 02.02.2015 року по 30.09.2016 року.

- 2 555 149, 48 грн. інфляційних витрат від суми заборгованості за активну та реактивну електроенергію за період з лютого 2015 року по вересень 2016 року включно.

Розрахунок суми трьох відсотків річних та інфляційних нарахувань є арифметично правильним, таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, фактичним обставинам та матеріалам справи. Розгорнутий розрахунок трьох відсотків річних та інфляційних втрат наявний в матеріалах справи (арк. 29-55). Відповідачем жодним чином не спростовано правомірності нарахування інфляційних втрат та трьох відсотків річних, як і не подано суду доказів спростування самого розрахунку (не подано контррозрахунку). Отже, позов в частині стягнення з відповідача 386 239, 10 грн. трьох відсотків річних та 2 555 149, 48 грн. - індексу інфляції підлягає задоволенню.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача пені, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом та якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Стаття 549 ЦК України встановлює, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Стаття 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до ст. 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Як зазначалось вище, відповідно до п. п. 4.2.1 Договору за внесення платежів, передбачених п.п. 2.3.3-2.3.4 цього Договору, з порушенням термінів, визначених додатком № 10 до Договору, споживач сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати, 3 % річних та індекс інфляції.

Відповідно до п. 7 Додатку № 10 до договору в редакції додаткової угоди від 30.07.2013 року та п. 7 Додатку № 10 до договору в редакції додаткової угоди від 13.11.2014 року (том 1, арк. 77, 84, 86) у разі несвоєчасної оплати обумовлених даним додатком платежів, постачальник електричної енергії проводить споживачу нарахування за весь час прострочення:

- пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу, що діяла в період, за який здійснюються нарахування;

- 3 % річних з простроченої суми.

При цьому сума боргу за спожиту електроенергію та перетікання реактивної електроенергії повинная бути сплачена споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції.

Пеня, 3 % річних та інфляційні нарахування сплачуються на поточний рахунок постачальника електричної енергії, який вказується в рахунках, протягом 5 операційних днів з дня отримання.

Відповідно до п. 4.2.1 Договору за внесення платежів, передбачених п.п. 2.3.3-2.3.4 цього Договору, з порушенням термінів, визначених додатком № 10 до Договору, споживач сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати, 3 % річних та індекс інфляції.

Відповідно до п. 9.6 Договору тривалість позовної давності по даному договору становить 5 (п'ять) років (том 1, арк. 59).

Позивачем ПАТ Миколаївобленерго нараховано відповідачу ОСОБА_5 підприємству Суднобудівний завод імені 61 Комунара 2 713 020, 15 грн. - пені за порушення термінів оплати вартості активної та реактивної електроенергії протягом періоду з 02.02.2015 року по 30.09.2016 року.

Перевіривши розрахунок розміру пені, судом встановлено, що позивачем здійснено нарахування пені, виходячи з подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, по кожному окремому рахунку, в межах шестимісячного строку, з урахуванням здійснених відповідачем часткових оплат та відповідно до умов договору. Детальний розрахунок пені наявний в матеріалах справи (том 1, арк. 8-28). Враховуючи вищевикладене, позовна вимога в частині стягнення пені в сумі 2 713 020, 15 грн. є обґрунтованою, підставною та підлягає задоволенню.

Заборгованість по активній та реактивній електроенергії за липень 2014 року по грудень 2014 року включно, на яку здійснено нарахування санкцій, які також є предметом спору у даній справі, була визнана господарським судом Миколаївської області рішеннями по справах 915/2056/14 від 09.02.2015 року та № 915/133/15 від 02.04.2015 року, які вступили в закону силу.

Частина 1 ст. 15 ЦК України встановлює, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Вказаною нормою обов'язок доказування покладений на сторони процесу. Доказування полягає у поданні доказів сторонами та доведенні їх переконливості суду.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір слід відшкодувати позивачу з відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. 22, 33, 34, 43, 49, 75, ст. 82 - 84 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити.

Стягнути з відповідача Державного підприємства Суднобудівний завод імені 61 Комунара, вул. Адміральська, 38, м. Миколаїв, 54001 (код ЗКПО 14313240) на користь позивача ОСОБА_1 акціонерного товариства Миколаївобленерго, вул. Громадянська, 40, м. Миколаїв, 54017 ():

- 6 495 351, 71 грн. (шість мільйонів чотириста девяносто пять тисяч триста пятдесят одна грн. 71 коп.) заборгованості за спожиту активну електроенергію за період з січня 2015 по червень 2016 року;

- 249 371, 11 грн. (двісті сорок девять тисяч триста сімдесят одна грн. 11 коп.) заборгованості за надання послуг з перетікання реактивної електроенергії за період з січня 2015 року по червень 2016 року;

- 2 713 020, 15 грн. (два мільйони сімсот тринадцять тисяч двадцять грн. 15 коп.) пені за прострочення оплати рахунків за активну електроенергію та перетікання реактивної електроенергії;

- 386 239, 10 грн. (триста вісімдесят шість тисяч двісті тридцять девять грн. 10 коп.) - три проценти річних за прострочення оплати рахунків за активну електроенергію та перетікання реактивної електроенергії;

- 2 555 149, 48 грн. (два мільйони пятсот пятдесят пять тисяч сто сорок девять грн. 48 коп.) інфляційних витрат за прострочення оплати рахунків за активну електроенергію та перетікання реактивної електроенергії;

- 185 987, 00 (сто вісімдесят пять тисяч девятсот вісімдесят сім грн. 00 коп.) витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати позивачу після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Повне рішення складено та підписано 02.02.2017 року

Суддя Е.М.Олейняш