РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2017Справа №910/18643/16

За позовом Військової частини НОМЕР_1

до Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський»

третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Росінтек-Україна»

про стягнення 31985,04 грн.

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:
від позивача Шигун Д.Ю. (представник за довіреністю);

від відповідача не з`явився;

від третьої особи не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року Військова частини НОМЕР_1 звернулась до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Росінтек-Україна» про стягнення 31985,04 грн. заборгованості за гарантією забезпечення виконання договору про закупівлю №102/07-Г, з яких 20000 грн. основного боргу, 10956 грн. інфляційних втрат та 1029,04 грн. 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та гарантійного листа №24-05-1813 від 25.07.2014 (гарантія забезпечення виконання договору про закупівлю №102/07-Г) не виконав взяті на себе гарантійні зобов`язання щодо виплати позивачу 20000 грн. гарантії забезпечення виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Росінтек-Україна» договору про закупівлю №94/14 від 29.07.2014, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у 20000 грн., крім того у зв`язку з невиконанням гарантійних зобов`язань позивачем нараховано 10956 грн. інфляційних втрат та 1029,04 грн. 3 % річних.

На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 31985,04 грн.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте через загальний відділ діловодства господарського суду міста Києва подав відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, зокрема зазначив, що умовами гарантії передбачено, що гарант має право відмовити бенефіціару, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або подані гарантові по закінченню строку дії гарантії.

Разом з тим, зазначив, що умовами гарантії передбачено, що письмова вимога бенефіціара повинна бути направлена на поштову адресу разом з копіями засвідченими бенефіціаром відповідних документів, які підтверджують, що принципал не виконав свої зобов`язання за договором та з карткою із зразками підпису посадової особи бенефіціара, що підписала вимогу, що посвідчена нотаріально або іншим способом, передбаченим законодавством.

Відтак у зв`язку із порушенням принципалом строків поставки товару, що обумовлені договором, бенефіціар направляв на адресу гаранта вимоги №350/129/138/3074/пс від 04.12.2014 та №350/129/138/137/пс від 20.01.2015, проте відповідач листами №24-02-4941 від 19.12.2014 та №24-05-1545 від 03.02.2015 відмовив позивачеві у задоволенні вимог за гарантією, оскільки позивачем при направленні вимоги не було дотримано умов гарантії щодо належного оформлення зазначених вимог та доданих до них документів.

Крім того додав, що наразі банк перебуває на стадії ліквідації, відтак зазначив, що порядок задоволення вимог в ліквідаційній процедурі банку можливий лише за наслідками розгляду заяви про задоволення вимог кредиторів.

Відтак відповідач вважає, що обраний позивачем спосіб захисту своїх порушених прав буде порушувати права інших кредиторів, які у встановленому законодавством порядку заявили свої кредиторські вимоги, оскільки у банка відсутні правові механізми для виплат коштів кредитору окрім, як після задоволення вимог кредиторів та проведення таких виплат у відповідності до черговості.

На підставі викладеного відповідач вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими у зв`язку з чим просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, пояснень по суті спору не подав, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

Враховуючи вищевикладене, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, а неявка представників позивача не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29.07.2014 між Військовою частиною НОМЕР_1 (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Росінтек-Україна» (постачальник), укладено Договір про закупівлю товарів за державні кошти №94/14, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується у 2014 році поставити замовникові товар (авіаційні шини 950х300 м.2А або еквівалент у кількості 130 комплектів), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити товар.

Згідно зі специфікацією, пунктами 1.4 та 5.1 договору товар постачається в термін до 01.10.2014. Товар постачається після відправлення замовником (командиром військової частини НОМЕР_1 ) постачальнику повідомлення про готовність до виконання умов договору та визначаються обсяги закупівлі товару.

Згідно з пунктом 5.4 договору, перехід права власності та ризиків на товар відбувається після розвантаження на склад та передачі його в розпорядження вантажоотримувача замовника. При передачі товару повинні бути оформленні (надані) наступні приймально-здавальні документи:

- видаткова накладна постачальника, яка виписується в чотирьох примірниках;

- акт прийому (форма № 4, затверджена наказом Міністра оборони України від 24.12.2010 №690) в чотирьох примірниках;

- Копія Сертифікату якості (Сертифікат відповідності) підприємства-виробника;

- оригінал або нотаріально завірена копія документа, який підтверджує виготовлення товару підприємством-виробником.

Датою виконання зобов`язань постачальника з постачання товару є дата затвердження замовником (командиром військової частини НОМЕР_1 ) акту прийому поставленого товару (форма - Додаток №4 до Договору). Зазначений акт затверджується замовником у термін не пізніше ніж п`ять днів від дати отримання військовою частиною НОМЕР_2 документів, які визначено у пункті 4.1 договору (п.5.5 Договору).

У відповідності до п.6.2.1 Договору замовник має право зменшити обсяги закупівлі товару та загальну суму договору в залежності від реального фінансування видатків на цілі, передбачені специфікацією товару. Замовник у 10 (десятиденний) строк з дня отримання інформації про зменшення бюджетних призначень на цілі, передбачені умовами договору, письмово повідомляє постачальника про зменшення обсягу закупівлі товару, у такому випадку сторони вносять відповідні зміни до договору.

Положеннями п.11.6 Договору передбачено, що постачальником внесено забезпечення виконання умов договору в розмірі 20000 грн. Вид надання забезпечення виконання договору про закупівлю: гарантія (безвідклична, безумовна банківська гарантія, оформлена відповідно до вимог постанови Правління Національного банку України від 15.12.2014 №639).

Відповідно до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

З матеріалів справи вбачається, що Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» надано Військовій частині НОМЕР_1 гарантійний лист №24-05-1813 від 25.07.2014 «Гарантія забезпечення виконання договору про закупівлю №102/07-Г», відповідно до умов якого відповідач, як гарант, зобов`язувався виплатити військовій частині НОМЕР_1 , як бенефіціару, будь-яку суму в межах загальної суми цієї гарантії, що становить 20000 грн., після одержання гарантом викладеної на українській мові та підписаної уповноваженою особою письмової вимоги бенефіціара, який заявляє про невиконання або несвоєчасне виконання принципалом своїх зобов`язань за договором закупівлі та/або порушення якості (комплектності) та/або кількості товару.

Гарант в десятиденний строк з моменту отримання письмової вимоги бенефіціара (з доданими до неї документами) розглядає та перевіряє її відповідність умовам даної гарантії, та перераховує на рахунок бенефіціара суму, яка визначена в цій гарантії.

Гарант має право відмовити бенефіціарові, якщо вимога або додані до неї документи: не відповідають умовам гарантії; подані гарантові по закінченні строку дії гарантії.

Письмова вимога бенефіціара повинна бути відправлена на поштову адресу гаранта: 01001, м. Київ, пров. Рильський, буд. 10-12/3, разом з: копією(ями) засвідченою(ними) бенефіціаром відповідного(них) документа(ів), яка(і) підтверджують, що принципал - ТОВ «Росінтек-Україна» не виконав свої зобов`язання за договором; карткою із зразками підпису посадової особи бенефіціара, яка підписала вимогу і посвідчена нотаріально або іншим способом, передбаченим законодавством.

Термін банківської гарантії до 31 січня 2015 року включно. Зобов`язання гаранта за цією гарантією припиняються, зокрема, закінченням строку, на який видана гарантія.

Згідно зі ст.200 Господарського кодексу України гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні. До відносин банківської гарантії в частині, не врегульованій цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Статтею 560 Цивільного кодексу України визначено, що за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до розділу І Положення про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 №639, (далі - Положення) визначено, що гарантійний лист - це гарантія, що оформлена належним чином на паперовому носії. Гарантія - це спосіб забезпечення виконання зобов`язань, відповідно до якого банк-гарант приймає на себе грошове зобов`язання перед бенефіціаром (оформлене в письмовій формі або у формі повідомлення) сплатити кошти за принципала в разі невиконання останнім своїх зобов`язань у повному обсязі або їх частину в разі пред`явлення бенефіціаром вимоги та дотримання всіх вимог, передбачених умовами гарантії. Зобов`язання банку-гаранта перед бенефіціаром не залежить від основного зобов`язання принципала (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли посилання на таке зобов`язання безпосередньо міститься в тексті гарантії.

Як встановлено судом, позивач у строк, встановлений банківською гарантією, звернувся до відповідача з Листом-вимогою №350/129/138/3072/пс від 04.12.2014 про сплату забезпечення виконання договору про закупівлю на суму 20000 грн., відповідно до якого позивач зазначив, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Росінтек-Україна» не виконало взяті на себе зобов`язання щодо поставки товару за договором про закупівлю товарів за державні кошти №94/14 від 29.07.2014, у зв`язку з чим у відповідача виник обов`язок щодо виплати позивачеві гарантії у розмірі 20000 грн. Вимогу підписано тимчасово виконуючим обов`язки командира Військової частини НОМЕР_1 Сідаш В.В.

До вказаної вимоги від 04.12.2014 № 350/129/138/3073/пс позивачем додано: 1) засвідчена копія повідомлення №129/138/1498/пс; 2) засвідчена копія доповіді про порушення строків постачання; 3) засвідчена копія картки із зразками підписів; 4) засвідчена копія гарантії.

За результатами розгляду вимоги позивача, викладеної у листі №350/129/138/3072/пс від 04.12.2014, відповідачем відмовлено бенефіціарові у її задоволенні, оскільки вимогу підписано неуповноваженою особою та не надано відповідачеві всіх належних чином оформлених документів, передбачених гарантією, а саме: 1) картку із зразками підпису посадової особи бенефіціара, що підписала вимогу, що посвідчена нотаріально або іншим способом, передбаченим законодавством; 2) копії документів, посвідчені бенефіціаром, які підтверджують, що принципал не виконав зобов`язання за договором закупівлі, яким крім іншого є: договір №94/14 від 27.09.2014, що повинен містити предмет, який відповідає умовам гарантії та строки виконання поставки товарів, що є простроченими, як вказано у вимозі.

20.01.2015, позивач повторно звернувся до відповідача з Листом-вимогою №350/129/138/139/пс від 20.01.2015 про сплату забезпечення виконання договору про закупівлю на суму 20000 грн., відповідно до якого позивач зазначив, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Росінтек-Україна» не виконало взяті на себе зобов`язання щодо поставки товару за договором про закупівлю товарів за державні кошти №94/14 від 29.07.2014, у зв`язку з чим у відповідача виник обов`язок щодо виплати позивачеві гарантії у розмірі 20000 грн. Дану вимогу підписано уповноваженою особою - командиром Військової частини НОМЕР_1 Байдак Ю.А.

До листа від 20.01.2015 №350/129/138/139/пс позивачем додано: 1) лист Головного управління Державної казначейської служби у Вінницькій області щодо підтвердження підпису та печатки уповноваженої особи; 2) засвідчену копію договору від 29.07.2014 №94/14.

За наслідками розгляду відповідачем повторної вимоги позивача, викладеної у листі від 20.01.2015 №350/129/138/139/пс, гарант у своєму Листі від 03.02.2015 №24-05-1542 зазначив, що бенефіціар не дотримався умов Гарантії та не надав банку всіх належним чином оформлених документів, передбачених Гарантією, а саме: 1) картку із зразками підпису посадової особи бенефіціара (оригінал), що підписала вимогу, що посвідчена нотаріально або іншим способом, передбаченим законодавством; 2) копії документів, посвідчених бенефіціаром, які підтверджують, що принципал не виконав зобов`язання за договором.

Таким чином, позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та гарантійного листа №24-05-1813 від 25.07.2014 (гарантія забезпечення виконання договору про закупівлю №102/07-Г) не виконав взяті на себе гарантійні зобов`язання щодо виплати позивачу 20000 грн. гарантії забезпечення виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Росінтек-Україна» договору про закупівлю №94/14 від 29.07.2014, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 20000 грн.

Частинами 1, 2, 3 статті 563 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії. Вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії. У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією.

Відповідно до частини 1 статті 565 Цивільного кодексу України гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії.

Отже, з умов Гарантійного листа та норм права слідує, що обов`язок гаранта сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії настає за умови порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, та направлення кредитором гаранту письмової вимоги разом із зазначеними в гарантії документами. За відсутності однієї із вказаних умов відповідальність гаранта не настає. Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12.09.2011 № 3-63гс11.

За умовами гарантійного листа, до письмової вимоги, яка пред`являється бенефіціаром гарантові у зв`язку із невиконанням зобов`язань принципалом, має бути додано копію(ї) засвідчену(і) бенефіціаром відповідного(них) документа(ів), які підтверджують не виконання принципалом - ТОВ «Росінтек-Україна» своїх зобов`язань за договором, а також картку із зразками підпису посадової особи бенефіціара, що підписала вимогу, що посвідчена нотаріально або іншим способом, передбаченим законодавством.

З наведених умов гарантії, зокрема, вбачається, що картка із зразками підпису посадової особи бенефіціара надається бенефіціаром гарантові у вигляді оригіналу.

Враховуючи вищевикладене та обставин справи, які підтверджуються наявними в матеріалах справи документами, суд зазначає, що посилання позивача на Вимогу №350/129/138/3072/пс від 04.12.2014, як на обґрунтування позовних вимог, судом відхиляються, оскільки копія картки із зразками підписів, яка була додана до листа-вимоги від 04.12.2014 №350/129/138/3072/пс, засвідчена неналежною особою.

Відтак, суд дійшов висновку, що позивачем при зверненні до відповідача із Вимогою №350/129/138/3072/пс від 04.12.2014 порушено правила, встановлені частиною 2 статті 563 Цивільного кодексу України, та умови гарантійного листа, а саме до даної вимоги не додано документи, вказані в гарантії.

Як вбачається з переліку додатків доданих до Листа-вимоги №350/129/138/139/пс від 20.01.2015 про сплату забезпечення виконання договору про закупівлю на суму 20000 грн., позивачем додано лише лист Головного управління Державної казначейської служби у Вінницькій області щодо підтвердження підпису та печатки уповноваженої особи та засвідчену копію договору від 29.07.2014 №94/14.

З наведеного переліку документів, доданих до другої вимоги, вбачається, що позивачем не надано відповідачеві жодного документу, які передбачені гарантійним листом, тобто не надано ані оригіналу картки із зразками підпису посадової особи бенефіціара, що підписала вимогу, який посвідчено нотаріально або іншим способом, передбаченим законодавством, ані доказів порушення принципалом зобов`язань за договором закупівлі.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, 30.12.2014 року між Військовою частиною НОМЕР_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Росінтек-Україна» було укладено Додаткову угоду №1 про зміни умов договору від 29.07.2014 №94/14 про закупівлю товарів за державні кошти реєстраційний номер 407/14, відповідно до умов якої у зв`язку із фактичним обсягом видатків замовника, на підставі пункту 1.3 договору, замовником прийнято рішення про зменшення обсягу закупівлі до 0 одиниць, 0,00 грн.

Враховуючи вищевикладене у Товариства з обмеженою відповідальністю «Росінтек-Україна» перед позивачем фактично відсутні зобов`язання за договором закупівлі про закупівлю товарів за державні кошти від 29.07.2014 №94/14, з огляду на те, що зобов`язання, за яке відповідач несе відповідальність фактично припинило своє існування за ініціативою позивача до закінчення терміну дії Гарантії забезпечення виконання договору про закупівлю №102/07-Г на підставі Додаткової угоди №1від 30.12.2014 про зміни умов договору від 29.07.2014 №94/14 про закупівлю товарів за державні кошти реєстраційний номер 406/14, а тому й не може бути простроченим.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Згідно зі статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, обов`язок доказування тих обставин, на які посилається сторона, як на підставу своїх вимог і заперечень, покладається на цю сторону.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів в обґрунтування власних доводів, зокрема які б фіксували або підтверджували факт порушення відповідачем прав і охоронюваних законом інтересів позивача.

На підставі положень ст.49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача в повному обсязі.

Враховуючи вкладене та керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписано 08.02.2017

Суддя Я.В. Маринченко