ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" січня 2017 р.Справа № 922/3928/16

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Ольшанченка В.І.
при секретарі судового засідання Цірук О.М.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", в особі Дніпропетровської філії ПАТ "Укртелеком" (м. Дніпро)
до Військової частини № НОМЕР_1 (м. Харків)
про стягнення 13830,76 грн.,
за участю представників:
позивача - не з`явився,

відповідача - помічника командира з правової роботи - начальника юридичної групи військової частини НОМЕР_1 майора юстиції Черепова К.В. (довіреність від 30.12.16 р.),

ВСТАНОВИВ:

Позивач, з урахуванням письмових уточнень позовних вимог, які прийняті ухвалою господарського суду Харківської області від 14.12.2016 р. у наданій редакції як уточнення щодо періодів нарахованих санкцій та заборгованості, просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за період з 28.12.2013 р. по 27.01.2016 р. в сумі 10122,96 грн., пеню за період з 30.11.2015 р. по 25.07.2016 р. в сумі 241,70 грн., 3% річних за період з 28.12.2013 р. по 25.10.2016 р. в сумі 170,74 грн. та інфляційні нарахування за період з 28.12.2013 р. по 25.10.2016 р. в сумі 3295,36 грн., а всього 13830,76 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує невиконанням відповідачем своїх зобов`язань по оплаті рахунків з орендної плати та відшкодування витрат на електричну енергію в період з листопада 2013 р. по грудень 2015 р. за договором оренди нерухомого майна товариства (технологічні приміщення) №14-902-1430 від 29.12.2011 р.

Відповідач у відзиві на позовну заяву, вказує, що він є бюджетною державною установою, яка здійснює діяльність у сфері оборони та повністю утримується за рахунок державного бюджету і є неприбутковою. Кошти від вищестоящого розпорядника коштів на рахунки військової частини НОМЕР_1 вчасно не надходять, що в 2013 р. призвело до неналежного фінансування військової частини та унеможливило своєчасну оплату по договору №14-902-1430 від 29.12.2011 р. Юридична адреса та поточні рахунки Донецької філії ПАТ "Укртелеком" в 2014 р. залишались на окупованій території та до квітня 2015 р. не було визначено їх правоприємників, з якими б можливо було здійснювати розрахунки. Тож, від обставин, які не залежали від посадових осіб відповідача, було неможливо у встановленому порядку здійснювати розрахунки по договору. У відзиві відповідач просить відмовити позивачеві в стягненні інфляційних нарахувань у розмірі 3295,36 грн., оскільки це суперечить п. 3.1 договору.

Відповідач в уточненому відзиві на позовну заяву, просить відмовити позивачеві в стягненні інфляційних нарахувань у розмірі 3295,36 грн., оскільки це суперечить п. 3.1 договору, а також відповідач просить відмовити пред`явленої позивачем до стягнення пені у сумі 241,70 грн., оскільки за прострочення виконання зобов`язання нараховувалася пеня за жовтень-грудень 2015 р., що суперечить вимогам ч. 6 ст. 232 ГК України.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26.12.2016 р., зокрема, був продовжений строк розгляду спору, за заявою представника позивача, за межи строку, встановленого ст. 69 ГПК України, на 15 днів - до 01.02.2017 р., та розгляд справи був відкладений на 16.01.2017 р. о 11:00 год.

Відповідач у додатковому відзиві на позовну заяву, просить відмовити у стягненні інфляційних нарахувань у сумі 3295,36 грн. та у стягненні пені у сумі 241,70 грн.

16.01.2017 р. розгляд справи був відкладений на 25.01.2017 р. о 12:00 год.

Позивач надав клопотання про розгляд справи без участі його представника, за наявними в матеріалах справи документами, у зв`язку з неможливістю забезпечити участь представника позивача в судовому засіданні.

Розглянувши це клопотання, суд вважає за можливе задовольнити його.

Позивач надав письмові пояснення по справі та щодо причин ненадання витребуваних судом документів.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представника відповідача, суд встановив наступне.

29.12.2011 р. між позивачем та відповідачем був укладений договір оренди нерухомого майна товариства (технологічні приміщення) №14-902-1430 (надалі - договір), за яким орендодавець (позивач) передає, а орендар (відповідач) бере у строкове платне користування частину приміщення (далі - майно), розташовану в місті Маріуполі на 3 поверсі 4-поверхового будинку №85 по пр. Леніна, загальною площею 1,0 м2 технологічних приміщень для розміщення системи ущільнення П-303.

Відповідно до п. 2.1 договору передача орендареві майна в користування здійснюється одночасно з підписанням повноважними представниками сторін акта приймання-передачі майна (додаток 1), вказаного в п. 1.1 цього договору. При цьому ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження майна переходить до орендаря з відповідними наслідками.

Згідно з п. 2.2 договору передача майна в оренду не передбачає передачі орендареві права власності на нього. Власником орендованого майна залишається орендодавець, а орендар користується ним протягом строку дії цього договору.

Пунктом 2.3 вказаного договору сторони визначили, що майно, передане орендареві, повертається орендодавцеві не пізніше дати закінчення строку дії договору (якщо не укладено договір на наступний строк) за актом передачі-приймання, звіреним з актом приймання-передачі майна, зазначеним у п. 2.1 цього договору, разом з отриманим від орендодавця устаткуванням, інвентарем та іншим майном у належному стані, з усіма зробленими поліпшеннями, які неможливо відокремити від об`єкта оренди.

Відповідно до п. 3.1 договору орендна плата встановлюється орендодавцем за домовленістю сторін (за договірною ціною) на підставі його внутрішніх нормативних актів і відповідно до фіксованого розміру місячної орендної плати становить 356,00 грн. з ПДВ (20%) за 1,0 м2 технологічних приміщень. Орендна плата за перший місяць оренди за 1,0 м2 всієї орендованої площі становить 356,00 грн. з ПДВ (20%) та не підлягає коригуванню на індекс інфляції протягом всього строку дії договору оренди.

Згідно з п. 3.3 договору, витрати на утримання майна, плату за комунальні послуги та інші включено до розміру фіксованої орендної плати.

Пунктом 3.4 зазначеного договору сторони визначили, що орендар відшкодовує витрати на електроенергію у порядку, визначеному Правилами користування електричною енергією, та на підставі окремого розрахунку орендодавця у термін, зазначений у п. 3.6 договору.

Відповідно до п. 3.5 договору орендодавець станом на останній календарний день розрахункового місяця складає акт про надані послуги, та не пізніше 17 числа місяця, наступного за розрахунковим, разом з рахунком та податковою накладною надає його орендарю. Орендар протягом двох робочих днів з дати отримання підписує та повертає орендодавцю перший примірник акта про надані послуги.

Згідно з п. 3.6 договору орендна плата перераховується орендарем у безготівковому порядку на поточний банківський рахунок орендодавця не пізніше 27 числа місяця, наступного за розрахунковим, згідно з рахунками, які виставляються орендодавцем не пізніше 17 числа місяця, наступного за розрахунковим та надаються орендарю разом з актом про надані послуги та податковою накладною.

Пунктом 3.7 договору сторони узгодили, що щомісячна сума, яка підлягає оплаті, визначається у розмірі 100% орендної плати за попередній місяць та збільшується (зменшується) на суму заборгованості (переплати) за фактично надані послуги попереднього місяця, яка утворилась на 1 число розрахункового місяця.

Відповідно до п. 3.8 договору орендна плата за перший місяць обчислюється згідно з п. 3.1 з урахуванням фактичного періоду використання, визначеного відповідно до акта приймання-передачі орендованого майна. Оплата за перший місяць оренди здійснюється орендарем на підставі рахунку, який складається орендодавцем на дату підписання акта приймання-передачі орендованого майна та підлягає оплаті протягом двох робочих днів. Рахунок за перший місяць оренди надається орендарю одночасно з актом приймання-передачі майна.

Підпунктом 5.1.1 договору передбачено право орендодавця вимагати своєчасної оплати оренди майна, а в п. 6.1.3 закріплено обов`язок орендаря своєчасно і в повному обсязі вносити орендну плату та інші платежі, передбачені договором.

01.01.2012 р. між сторонами був підписаний акт приймання-передачі майна, за яким орендодавець передав, а орендар прийняв відповідно до умов договору №14-902-1430 від 29.12.2011 р. у будинку №85 по пр. Леніна у м. Маріуполі частинуу технологічного приміщення площею 1,0 м2 для розміщення системи ущільнення П-303. Технічний та санітарний стан майна задовільний.

Зазначений акт є додатком №1 до укладеного між сторонами договору.

В додатку №2 до договору сторони узгодили перелік додаткових прав та обов`язків орендаря і орендодавця при встановленні в орендованих приміщеннях технологічного обладнання.

В додатку №3 до договору сторони визначили розрахунок плати за оренду нерухомого майна ПАТ "Укртелеком", а в додатку №4 - розрахунок витрат на енергопостачання приміщення, що орендується, за адресою: м. Маріуполь, пр. Леніна, 85.

Акт приймання передачі, відповідно до якого орендар передав, а орендодавець прийняв майно після закінчення оренди згідно з договором №14-902-1430 від 29.11.2011 р. був під писаний повноважними представниками сторін та скріплений печатками 31.12.2015 р.

Позивачем виставлялись відповідачу рахунки на оплату послуг з оренди технологічних приміщень з урахуванням вартості відшкодування витрат за використану електроенергію за період з листопада 2013 р. по грудень 2015 р. за договором оренди нерухомого майна товариства (технологічні приміщення) №14-902-1430 від 29.12.2011 р. на загальну суму 10122,96 грн., що підтверджується копіями рахунків за період з листопада 2013 р. по грудень 2015 р. за договором, актів про надання послуг за період з листопада 2013 р. по грудень 2015 р. за договором, чеків та переліків відправлень заказної кореспонденції (рахунків з орендної плати за відповідний місяць і рік) Донецької філії ПАТ "Укртелеком" (через Поштам - ЦПЗ №1) з грудня 2013 р. по листопад 2014 р., опису вкладення від 14.10.2016 р., повідомлень про вручення поштових відправлень (т. 1 а.с. 21-93).

Позивач, у відповідності до п. 3.5 договору, свої зобов`язання за даним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу послуги з оренди технологічних приміщень за період з листопада 2013 р. по грудень 2015 р. на загальну суму 10122,96 грн.

Відповідач не виконав свої зобов`язання з оплати отриманих послуг з оренди технологічних приміщень з урахуванням вартості відшкодування витрат за використану електроенергію за період з листопада 2013 р. по грудень 2015 р. за договором у строк, встановлений п. 3.6 договору.

06.07.2016 р. позивач надіслав відповідачу лист щодо оплати за надані послуги №12Е000-1112 від 05.07.2016 р. з вимогою у десятиденний строк оплатити заборгованість за надані послуги оренди нерухомого майна за договором №14-902-1430 від 29.12.2011 р. в сумі 11776,71 грн., що підтверджується копією повідомлення про вручення поштового відправлення, яке відповідач отримав 11.07.2016 р., але заборгованість не сплатив та відповіді не надав.

Також, 09.09.2016 р. позивач надіслав відповідачу лист щодо оплати за надані послуги №12Е000-1460 від 08.09.2016 р. з вимогою у десятиденний строк оплатити заборгованість за надані послуги оренди нерухомого майна за договором №14-902-1430 від 29.12.2011 р. в сумі 13449,86 грн., що підтверджується копією повідомлення про вручення поштового відправлення, яке відповідач отримав 13.09.2016 р., але заборгованість не сплатив та відповіді не надав.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ст. 509 ЦК України в силу зобов`язання одна особа (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як-от: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші та інше або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 629 ЦК України встановлює обов`язковість договору для виконання сторонами.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

На підставі п. 8.2 договору та ст. 232 ГК України позивач нарахував відповідачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за період з 30.11.2015 р. по 25.07.2016 р. в сумі 241,70 грн.

Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував відповідачу 3% річних за період з 28.12.2013 р. по 25.10.2016 р. в сумі 170,74 грн. та інфляційні за період з 28.12.2013 р. по 25.10.2016 р. в сумі 3295,36 грн.

Посилання відповідача в уточненому та доповненому відзиві на позовну заяву на те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних нарахувань у розмірі 3295,36 грн. суперечать п. 3.1 договору, суд вважає необґрунтованими, оскільки, виходячи з положень ст. 625 ЦК України, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних це не індексація орендної плати, а спосіб захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора внаслідок знецінення грошових коштів у зв`язку з інфляційними процесами та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Аналогічна позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 04.02.2015 р. у справі №33/234-10 та у постановах Верховного Суду України від 08.11.2010 р. у справі №4/719 і від 15.11.2010 р. у справі №4/270д.

Посилання відповідача в уточненому та доповненому відзиві на позовну заяву на те, що позивачем порушено приписи ч. 6 ст. 232 ГК України, а саме період часу, за який нараховується пеня, суд вважає необґрунтованими та помилковими, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, третьої статті 549 ЦК України та частини першої статті 230 ГК України неустойкою (штрафними санкціями) визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За змістом частин четвертої і шостої статті 231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Частиною шостою ст. 232 ГК України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено договором або законом, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Таким чином, законодавець передбачив право сторін визначати у договорі розмір санкцій і строки їх нарахування за прострочення виконання зобов`язання. У разі відсутності таких умов у договорі нарахування штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України.

Згідно з п. 8.2 договору сторони визначили, що у разі наявності заборгованості по орендній платі чи іншим витратам за договором за попередній місяць станом на 27 число поточного місяця, орендарю нараховується пеня від суми простроченого платежу в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, починаючи з 28 числа поточного місяця до дати погашення заборгованості.

Отже, умовами договору сторони передбачили строк нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, який відповідає вимогам частини шостої статті 232 ГК України.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 15 квітня 2015 р. у справі №910/6379/14.

Підстави звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання чітко визначені у статті 617 ЦК України.

Так особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Також, судом відхиляються доводи відповідача щодо неможливості здійснення вчасної оплати по договору за відсутності неналежного фінансування військової частини, оскільки згідно частини першої статті 96 ЦК юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями, а статтями 525, 526 ЦК і статтею 193 ГК встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Таким чином, відсутність бюджетних коштів та обмежене фінансування не виправдовує бездіяльність відповідача та не може бути підставою для його звільнення від виконання зобов`язання по оплаті отриманих послуг за договором.

Крім того, матеріали справи не містять будь-яких повідомлень відповідачем позивача про неможливість виконання зобов`язання за договором у зв`язку з обмеженим фінансуванням та відсутністю бюджетного фінансування, що передбачено ч. 2 ст. 538 ЦК України.

Також, відповідно до постанови Верховного Суду України №11/446 від 15.05.2012 р. та рішення Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД" Чечеткін та Юліус проти України" від 18.10.2005 р., відсутність бюджетних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договірного зобов`язання.

Наявність заборгованості відповідача перед позивачем за договором оренди нерухомого майна товариства (технологічні приміщення) №14-902-1430 від 29.12.2011 р. станом на 30.09.2016 р. в сумі 13449,86 грн. підтверджується актом звіряння, підписаним уповноваженими представниками сторін.

Згідно з ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач не надав суду доказів сплати заборгованості за договором, 3% річних, інфляційних та пені.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними і підлягаючими задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір.

Керуючись ст.ст. 193, 230 - 232 ГК України, ст.ст. 96, 509, 525, 526, 530, 538, 549, 610, 611, 617, 625, 629, 759 ЦК України, ст.ст. 33-35, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Військової частини № НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 . Код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", в особі Дніпропетровської філії ПАТ "Укртелеком" (49600, м. Дніпро, вул. Херсонська, буд. 26. Код ) заборгованість з оренди технологічних приміщень за період з листопада 2013 р. по грудень 2015 р. за договором оренди нерухомого майна товариства (технологічні приміщення) №14-902-1430 від 29.12.2011 р. в сумі 10122,96 грн., пеню за період з 30.11.2015 р. по 25.07.2016 р. в сумі 241,70 грн., 3% річних за період з 28.12.2013 р. по 25.10.2016 р. в сумі 170,74 грн., інфляційні за період з 28.12.2013 р. по 25.10.2016 р. в сумі 3295,36 грн. та судовий збір в сумі 1378,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 30.01.2017 р.

Суддя В.І. Ольшанченко