РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2017Справа №910/22094/16

За позовом Кременчуцького комунального автотранспортного підприємства 1628

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Укрснабресурс»

про стягнення 13920 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Представники сторін:

від позивача - Мельник І.В. (представник за довіреністю);

від відповідача - не з'явилися.

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано вимоги указаного позову про стягнення перерахованих на підставі Договору №56 від 19.04.2016 коштів та його розірвання у зв'язку з невиконання умов договору щодо надання обумовлених ним послуг.

Клопотання Позивача про відкладення розгляду спору у зв'язку з неможливістю забезпечити явку повноважного представника через складні погодні умови судом залишено без задоволення у зв'язку з явкою повноважного представника Позивача у засідання.

Відповідач обґрунтованих заперечень проти позову не подав, у засідання представників не направляв, хоча судом були вчинені всі дії щодо належного повідомлення Відповідача про призначення справи до розгляду - ухвали суду надсилалися на адресу місцезнаходження Відповідача згідно відомостей з ЄДР, тому будь-які несприятливі наслідки такого ненаправлення представників у судове засіданні покладаються на Відповідача відповідно.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Аналогічна правова позиція викладена в п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18. Суд приймає до уваги, що явка представників сторін у засідання обов'язковою не визнавалась. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, та перед судом не доведено обставин, які б перешкоджали чи не дозволяли розглянути спір у даному судовому засіданні.

Отже, суд дійшов висновку про відсутність встановлених ст. 77 ГПК України підстав для відкладення розгляду справи, і також враховуючи закінчення встановленого ст. 69 ГПК України строку розгляду спору відповідно до статті 75 ГПК України здійснює розгляд справи за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника Позивача, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

За умовами укладеного між Позивачем, як замовником, та Відповідачем, як виконавцем, 19.04.2016 договору № 56 (далі - Договір) передбачалося надання Відповідачем Позивачу послуг з організації перевезення вантажів.

Відповідачем Позивачу було виставлено рахунки №СФ-0000018 від 06.07.2016 та №СФ-0000017 від 04.07.2016 на оплату залізничного тарифу в сумі 13920 грн. по кожному з рахунків, а разом 27840 грн.

На виконання умов п. 3.1 Договору про 100%-ву попередню оплату Позивачем було перераховано 14.07.2016 Відповідачу 27840 грн. у оплату вказаних рахунків.

Надання послуг, передплачених по рахунку №СФ-0000017 від 04.07.2016 на суму 13920 грн., підтверджується підписаними між сторонами актами здачі-прийняття робіт від 07.07.2016 та від 11.07.2016.

Доказів надання послуг, передплачених по рахунку №СФ-0000018 від 06.07.2016 на суму 13920 грн. матеріали справи не містять.

Відповідач претензії Позивача щодо повернення коштів у зв'язку з ненаданням послуг на суму 13920 грн. залишив без задоволення; матеріали справи не містять доказів протилежного. Враховуючи невиконання умов Договору Відповідачем у частині надання послуг перевезення та невиконання вимоги Позивача про повернення коштів, останній звернувся до суду з даним позовом про стягнення коштів у сумі 13920 грн. та розірвання Договору на підставі ст. 652 ЦК України.

Однак до доводів Позивача суд ставиться критично з огляду на наступне.

Стаття 526 ЦК України вказує, що зобов'язання має виконуватися належним чином, та зокрема, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

За приписами ст. 917 ЦК України, перевізник зобов'язаний надати транспортні засоби під завантаження у строк, встановлений договором, натомість відправник повинен пред'явити у встановлений строк вантаж, який підлягає перевезенню, в належній тарі та (або) упаковці; вантаж має бути також замаркований відповідно до встановлених вимог.

Дійсно, за умовами п. 3.1 Договору, наданню послуг перевезення передує 100% передплата цих послуг.

Разом із цим, відповідно до п. 2.7 Договору, щодо моменту виникнення у Відповідача обов'язку надати послуги та щодо строків надання послуг сторони погодили, що Відповідач здійснює відвантаження товару покупцю чи по його рознарядці вантажоотримувачу в строк до 21 календарних днів з моменту отримання письмової рознарядки Замовника та оплати згідно п. 3.1.

Докази оплати згідно п. 3.1 Договору по рахунку №СФ-0000018 від 06.07.2016 на суму 13920 грн. у матеріалах справи наявні, натомість доказів виконання Позивачем умов п. 2.7 Договору та надання Відповідачу письмової рознарядки на відвантаження товару матеріали справи не містять. Представником Позивача у судовому засіданні відсутність письмової рознарядки та ненадання її Відповідачу підтверджено. Посилання Позивача на надання Відповідачу усної рознарядки судом відхилені як такі, що суперечать п. 2.7 Договору та не підтверджуються матеріалами справи щодо даної конкретної поставки, передплаченої по рахунку №СФ-0000018 від 06.07.2016 на суму 13920 грн., яка є спірною у даній справі.

Враховуючи наведене, до отримання від Позивача рознарядки на відвантаження товару, передбаченої п. 2.7 Договору, у Відповідача не виник обов'язок з відвантаження товару покупцю (чи по його рознарядці вантажоотримувачу).

Відтак Відповідач на даний час не є таким, що прострочив виконання зобов'язання з надання обумовлених Договором послуг на суму 13920 грн. по рахунку №СФ-0000018 від 06.07.2016, оскільки з боку Відповідача відсутнє невиконання покладеного на нього Договором обов'язку відвантажити товар в строк до 21 календарних днів з моменту отримання письмової рознарядки замовника (Позивача), оскільки така рознарядка Позивачем Відповідачу не подавалася. Отже 100% передплати по рахунку №СФ-0000018 від 06.07.2016 на суму 13920 грн. на даний час перебувають у Відповідача правомірно, тому законні підстави виконувати вимогу Позивача про повернення цих коштів у Відповідача були відсутні, тому позовні вимоги про їх примусове стягнення задоволенню не підлягають.

Щодо вимоги позову про розірвання Договору на підставі ст. 652 ЦК України, то суд зазначає, за приписами ст. 652 ЦК України, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Проте наявність одночасно усіх умов, встановлених ст. 652 ЦК України, Позивачем не доведена, відтак підстави для розірвання Договору за ст. 652 ЦК України у суду відсутні, тому в позові про розірвання Договору суд відмовляє.

Судовий збір за ст. 49 ГПК України покладається на Позивача.

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 06.02.2017

Суддя Сташків Р.Б.