КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" січня 2017 р. Справа№ 911/600/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Мальченко А.О.

Жук Г.А.

секретар Драчук Р.А.

за участю представників:

від прокуратури не з'явились

від позивача-1 Климась О.С. - дов. № 122/2016 від 29.12.2016

від позивача-2 Никеруй Т.М. - дов. № 14-81 від 25.04.206

від відповідача не з'явились

від ВДВС не з'явились

розглядаючи у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна

акціонерна компанія «Нафтогаз України»

на ухвалу Господарського суду Київської області

від 05.12.2016 (суддя Ярема В.А.)

за скаргою Публічного акціонерного товариства «Національна

акціонерна компанія «Нафтогаз України»

на дії Шевченківського районного відділу державної виконавчої

служби міста Києва Головного територіального управління

юстиції у м. Києві

у справі № 911/600/15

за позовом Заступника прокурора Деснянського району м. Києва в

інтересах держави в особі

1) Міністерства енергетики та вугільної промисловості України

2) Публічного акціонерного товариства «Національна

акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до Публічного акціонерного товариства «Енергія»

про стягнення 2 138 978, 45 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Київської області від 05.12.2016 у справі № 911/600/15 скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на дії Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві відхилено.

Не погоджуючись зі згаданою ухвалою, Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» оскаржило її в апеляційному порядку, просило скасувати та задовольнити скаргу на дії Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві за наведених в скарзі підстав. В обґрунтування своїх вимог зазначало, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм чинного законодавства України, а тому підлягає скасуванню. За твердженнями апелянта постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження №52065638 від 31.08.2016 з примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 10.08.2015 у справі №911/600/15 було отримано 08.09.2016, тобто вже після спливу семиденного строку для добровільного виконання, який спливу 07.09.2016. Посилаючись на вимоги чинного законодавства та обставини невчасного отримання постанови про відкриття виконавчого провадження №52065638 від 31.08.2016, апелянт вважав очевидним, що скаржник виконав вимоги виконавчого документу самостійно у добровільному порядку, перерахувавши суду боргу на рахунок Відділу ДВС. З огляду на викладене, на думку апелянта, дії державного виконавця з винесення 27.10.2016 постанов про стягнення з боржника виконавчого збору та витрат виконавчого провадження є незаконними, а ці постанови недійсними.

Відповідно до автоматизованого розподілу справ між суддями, справу № 911/600/15 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Дикунської С.Я., суддів: Жук Г.А., Мальченко А.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.01.2017 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» прийнято до провадження та призначено розгляд справи на 24.01.2017.

24.01.2017 в період з 10 год. 15 хв. до 13 год. 15 хв. із приміщення Київського апеляційного господарського суду було проведено евакуацію працівників суду та інших присутніх осіб, в тому числі представників учасників судового процесу, в зв'язку з надходженням повідомлення про замінування будівлі, про що складено Акт Київського апеляційного господарського суду від 24.01.2017 та Акт Вибухотехнічного управління Головного управління Національної поліції у місті Києві про перевірку об'єкта на наявність вибухових пристроїв, вибухових речовин або конструктивно схожих на них предметів від 24.01.2017.

Після закінчення перевірки приміщення Київського апеляційного господарського суду вибухотехніками Національної поліції у місті Києві представники учасників судового процесу до суду не з'явились, у зв'язку з чим ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.01.2017 розгляд справи відкладено на 31.01.2017 на підставі ст. 77 ГПК України.

В судове засідання з'явились представники позивачів 1 та 2, прокурор, представники відповідача та ВДВС не з'явилися, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки апеляційний господарський суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслали. Присутні в судовому засіданні представники позивачів 1 та 2 не заперечували проти розгляду справи за відсутності представників відповідача та ВДВС.

Відповідно до абз. 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2 цієї ж постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011).

Оскільки Публічне акціонерне товариство «Енергія» та ВДВС належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, неявка їх представників не перешкоджає вирішенню апеляційної скарги по суті, з огляду на скорочені строки розгляду апеляційної скарги на ухвалу місцевого суду, апеляційний суд вважав за необхідне справу розглянути за відсутності цих представників за наявними у справі матеріалами.

Представник позивача-2 в судовому засіданні доводи своєї апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити за наведених в ній підстав, оскаржувану ухвалу скасувати та задовольнити скаргу на дії Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві за наведених в скарзі підстав.

Представник позивача-1 розгляд апеляційної скарги залишив на розсуд суду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню.

Так, рішенням Господарського суду Київської області від 01.04.2015 у справі №911/600/15 за позовом заступника прокурора Деснянського району м. Києва в інтересах держави в особі Міністерства енергетики та вугільної промисловості України в особі Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Публічного акціонерного товариства «Енергія» про стягнення 2 138 978,45 гривень, позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Енергія» на користь ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 83 297, 47 грн. пені, 11 547, 33 грн. інфляційних втрат, 47 484, 16 грн. 3% річних. Стягнуто з ПАТ «Енергія» в доход Державного бюджету України 4 512, 53 грн. судового збору.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.05.2015 рішення Господарського суду Київської області від 01.04.2015 у справі №911/600/15 змінено, резолютивну частину означеного рішення викладено у наступній редакції:

«Позовні вимоги задовольнити.

ІІ. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Енергія» на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 2 138 978,45 грн., з яких: 667 325,60 грн. пені, 1 241 356,31 грн. інфляційних втрат та 230 296,54 грн. 3% річних.

ІІІ. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Енергія» в доход Державного бюджету України 42 779, 56 грн. судового збору за розгляд позовної заяви.»

До того ж, вказаною постановою стягнуто з ПАТ «Енергія» в доход Державного бюджету України 19 966, 49 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

12.06.2015 Господарським судом Київської області видано накази на виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 19.05.2015 у справі №911/600/15.

Постановою Вищого господарського суду України від 21.07.2015 у справі №911/600/15 постанову Київського апеляційного господарського суду 19.05.2015 скасовано, рішення Господарського суду Київської області від 01.04.2015 у даній справі залишено в силі.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 10.08.2015 припинено стягнення з Публічного акціонерного товариства «Енергія» коштів за постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.05.2015 у справі №911/600/15.

10.08.2015 Господарським судом Київської області видано накази на виконання рішення Господарського суду Київської області від 01.04.2015 у справі №911/600/15, залишеного без змін постановою Вищого господарського суду України від 21.07.2015, яке набрало законної сили 21.07.2015.

До того ж, 10.08.2015 Господарським судом Київської області видано наказ на виконання постанови Вищого господарського суду України від 21.07.2015 у справі №911/600/15, яка набрала законної сили 21.07.2015, щодо стягнення з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на користь Публічного акціонерного товариства «Енергія» 21 389, 78 грн судового збору за подання касаційної скарги.

14.11.2016 надійшла скарга Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на дії Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві у виконавчому провадженні №52065638 з примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 10.08.2015 у справі №911/600/15 щодо стягнення з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на користь Публічного акціонерного товариства «Енергія» 21 389, 78 гривень.

В обґрунтування своїх вимог ПАТ «НАК «Нафтогаз України» вказувало на те, що 08.09.2016 ним було отримано постанову про відкриття виконавчого провадження №52065638 від 31.08.2016 з примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 10.08.2015 у справі №911/600/15. В підтвердження відповідних обставин скаржником надано копію супровідного листа №1400/4 від 31.08.2016 з відміткою про отримання постанови про відкриття виконавчого провадження №52065638 від 31.08.2016 та відстеження поштового пересилання. Таким чином, на думку скаржника, вищезазначену постанову ним отримано після спливу визначеного державним виконавцем строку для самостійного виконання наказу, який сплинув 07.09.2016.

В подальшому, 20.09.2016 ПАТ «НАК «Нафтогаз України» було перераховано на рахунок органу ДВС кошти за виконавчим документом в розмірі 21 389, 78 грн., на підтвердження чого надано копію платіжного доручення №4007304 від 20.09.2016.

27.10.2016 державний виконавець посилаючись на невиконання боржником рішення суду у наданий строк, виніс постанову про стягнення з ПАТ «НАК «Нафтогаз України» виконавчого збору. Водночас, 27.10.2016 державний виконавець виніс постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження.

Посилаючись на добровільне виконання рішення суду у даній справі та обставини невчасного отримання постанови про відкриття виконавчого провадження №52065638 від 31.08.2016, скаржник вважав дії державного виконавця з винесення 27.10.2016 постанов про стягнення з боржника виконавчого збору та витрат виконавчого провадження незаконними.

В обґрунтування незаконності вищезазначених постанов, скаржник зауважив, що державний виконавець не вчиняв жодних виконавчих дій з примусового виконання рішення суду у даній справі.

З огляду на викладене, ПАТ «НАК «Нафтогаз України» просив:

- визнати незаконними дії Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо винесення постанови від 27.10.2016 ВП №52065638 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження в сумі 500 гривень;

- визнати незаконними дії Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо винесення постанови від 27.10.2016 ВП №52065638 про стягнення виконавчого збору в сумі 2 138,97 гривень;

- визнати недійсною постанову головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бучко В.В. від 27.10.2016 ВП №52065638 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження в сумі 500 гривень;

- визнати недійсною постанову головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бучко В.В. від 27.10.2016 ВП №52065638 про стягнення виконавчого збору в сумі 2 138,97 гривень.

30.11.2016 через канцелярію Господарського суду Київської області від Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві надійшли матеріали виконавчого провадження №52065638 та заперечення, відповідно до яких державний виконавець з доводами скаржника не погодився та зазначив, що належні до сплати згідно виконавчого документа кошти боржником сплачено на дванадцятий день після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження. Крім цього, державний виконавець пересвідчився про отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження, відтак врахував обставини невчасного отримання відповідного процесуального документа та, відповідно, право боржника сплатити борг протягом семи днів з дня отримання постанови про відкриття провадження. Таким чином, дії щодо стягнення виконавчого збору державний виконавець обґрунтовував відсутністю сплати боржником належних до стягнення коштів у наданий для самостійного виконання рішення строк, а також протягом семи днів з дня отримання постанови про відкриття провадження.

Звертаючись до суду із скаргою, скаржник посилався на норми Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1999 з огляду на те, що виконавче провадження ВП №52065638 було відкрито у період дії відповідного Закону, а тому незаконність вчинених 27.10.2016 державним виконавцем дій та відповідно винесених ним постанов скаржник обґрунтовував приписами цього Закону.

Водночас, відповідно до п. 7 розділу VI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016, що набрав чинності 05.10.2016, виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Таким чином, доводи скаржника про застосування до оскаржуваних дій та постанов положень Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1999 є безпідставними, адже під час розгляду поданої скарги підлягають застосуванню законодавчі приписи, які діяли станом на момент вчинення відповідних виконавчих дій. Зокрема, до вчинених 27.10.2016 державним виконавцем дій та винесених ним постанов підлягають застосуванню положення Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016.

Приписами ст. ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1999, що діяв на час відкриття виконавчого провадження за наказом Господарського суду Київської області від 10.08.2015 у справі №911/600/15, встановлено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Згідно ч. 1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1999, що діяв на час відкриття виконавчого провадження за наказом Господарського суду Київської області від 10.08.2015 у справі №911/600/15, у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі (ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1999, що діяв на час відкриття виконавчого провадження за наказом Господарського суду Київської області від 10.08.2015 у справі №911/600/15).

Як встановлено матеріалами справи, 31.08.2016 старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бучком В.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №52065638 з примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 10.08.2015 у справі №911/600/15 про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на користь Публічного акціонерного товариства «Енергія» 21 389, 78 грн. судового збору за подання касаційної скарги.

Відповідно до змісту вищезазначеної постанови державним виконавцем надано боржнику строк для самостійного виконання рішення суду - сім днів з дня винесення постанови та зобов'язано боржника надати документальне підтвердження такого виконання до відділу, а також попереджено боржника, що при невиконанні рішення в наданий для самостійного виконання строк, рішення буде виконано в примусовому порядку зі стягненням з боржника виконавчого збору та витрат, пов'язаних з провадженням виконавчих дій.

Відповідно до наданих суду копій супровідного листа №1400/4 від 31.08.2016 з відміткою про отримання постанови про відкриття виконавчого провадження №52065638 від 31.08.2016 та відстеження поштового пересилання, відповідні документи скаржник отримав 08.09.2016.

29.09.2016 на адресу державного виконавця надійшла заява Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» №14/2-1795В від 22.09.2016, відповідно до якої боржник просив закінчити виконавче провадження ВП №52065638 з огляду на самостійне виконання рішення суду у справі №911/600/15 та повну сплату боргу до початку примусового виконання, а саме - 20.09.2016.

Згідно розпорядження державного виконавця №52065638/4 від 12.10.2016, затвердженого начальником Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, грошові кошти у сумі 21 389,78 грн, що надійшли 20.09.2016 на рахунок обліку депозитних сум при примусовому виконанні наказу господарського суду Київської області від 10.08.2015 у справі №911/600/15, перераховано на користь ПАТ «Енергія» 21 389,78 гривень.

Постановою Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 27.10.2016 ВП №52065368 стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» витрати пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій в розмірі 500,00 гривень на підставі ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження».

Постановою Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 27.10.2016 ВП №52065368 стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" виконавчий збір у розмірі 2 138,97 гривень згідно ст. ст. 3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження», адже боржником у наданий строк рішення суду не виконано.

Відповідно до приписів ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016, що діяв на час винесення постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, кошти виконавчого провадження складаються, зокрема, з стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Відповідно до п. 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 (в редакції, чинній станом на час винесення постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження) витрати виконавчого провадження стягуються з боржника на підставі постанови виконавця про їх стягнення, у якій зазначаються види та суми витрат виконавчого провадження. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження надсилається сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Згідно Наказу Міністерства юстиції України №2830/5 від 29.09.2016 до видів витрат виконавчого провадження, відносяться:

- виготовлення документів виконавчого провадження: папір; копіювання, друк документів; канцтовари.

- пересилання документів виконавчого провадження: конверти; знаки поштової оплати (марки); послуги маркувальної машини; послуги поштового зв'язку.

- послуги осіб, залучених до проведення виконавчих дій: експертів; зберігачів; перекладачів; суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання; суб'єктів господарювання та інших осіб, залучених у встановленому законом порядку до проведення виконавчих дій.

- послуги поштового переказу стягувачу стягнених аліментних сум.

- проведення розшуку боржника, його майна або розшуку дитини.

- послуги перевезення, зберігання арештованого майна, у тому числі транспортування і зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику чи стоянці.

- банківські послуги при операціях з іноземною валютою.

- сплата судового збору.

- послуги за користування Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень та після введення в дію статті 8 Закону України № 1404-VIII «Про виконавче провадження» послуги за користування автоматизованою системою виконавчого провадження.

- інші витрати виконавчого провадження, здійснені під час проведення виконавчих дій.

Як вбачається зі змісту постанови Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 27.10.2016 ВП №52065368 державним виконавцем у відповідному документі зазначено види та суми витрат виконавчого провадження, а всього визначено витрати у розмірі 500,00 грн

Оскільки постанова державного виконавця про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження винесена у відповідності до законодавчих приписів та містить як перелік, так і суми витрат виконавчого провадження, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про законність вчинених держаним виконавцем дій з винесення згаданої постанови. Відтак доводи скаржника про зворотне, не заслуговують на увагу, вимоги про визнання недійсною постанови головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бучко В.В. від 27.10.2016 ВП №52065638 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження в сумі 500 грн. не підлягають задоволенню.

Покладенні в основу обґрунтування скарги посилання скаржника (апелянта) на незаконність відповідної постанови з огляду на невчинення державним виконавцем виконавчих дій не заслуговують на увагу, оскільки право державного виконавця на стягнення з боржника витрат виконавчого провадження не ставиться законодавцем в залежність від вчинення державним виконавцем виключно дій з примусового виконання рішення, у той час як такі витрати пов'язані безпосередньо зі здійсненням державних виконавцем функціональних обов'язків з моменту відкриття виконавчого провадження, а розмір та види витрат виконавчого провадження встановлені Міністерством юстиції України.

Щодо вимог скаржника про визнання незаконними дій Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо винесення постанови від 27.10.2016 ВП №52065638 про стягнення виконавчого збору в сумі 2 138,97 гривень та визнання останньої недійсною слід зазначити, що відповідно до приписів ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016, що діяв на час винесення постанови про стягнення виконавчого збору, виконавчий збір - це збір, який справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

З огляду на вищезазначені положення закону одним із заходів примусу боржника виконати рішення суду чи іншого органу самостійно є виконавчий збір, який у разі зворотного стягується не абстраговано і не автоматично, а на підставі винесеної державним виконавцем постанови.

Так, враховуючи дату винесення державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду у даній справі та направлення такої постанови боржнику, останнім днем передбаченого ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1999 та наданого державним виконавцем семиденного строку для самостійного виконання рішення суду у даній справі є 07.09.2016, а отже з 08.09.2016 відповідне рішення підлягало примусовому виконанню.

Однак, відповідно до наявних в матеріалах справи доказів рішення суду у даній справі боржник виконав 20.09.2016, сплативши на рахунок органу ДВС всю суму необхідних до сплати коштів, які згодом державним виконавцем було перераховано на рахунок стягувача - ПАТ «Енергія».

Водночас, враховуючи невчасне надіслання постанови про відкриття виконавчого провадження, відтак отримання боржником відповідної постанови на наступний день після спливу наданого для самостійного виконання рішення суду семиденного строку, ПАТ «НАК «Нафтогаз України» не скористалось наданим ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1999 правом та не звернулось до державного виконавця із заявою про відкладення виконавчих дій.

Таким чином, оскільки належні до сплати кошти надійшли на рахунок органу ДВС поза межами визначених законодавством строків для самостійного виконання рішення суду, й боржник не скористався наданим йому правом на відкладення виконавчих дій, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що здійснена ПАТ «НАК «Нафтогаз України» сплата не є самостійним виконанням рішення суду в розумінні вимог закону, а перераховані кошти державному виконавцю вважаються стягнутими примусово, адже початок примусового виконання рішення пов'язаний зі спливом строків для самостійного виконання рішення, що унормовано ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1999.

Розрахований державним виконавцем розмір виконавчого збору - 10% від стягнутої суми коштів в розмірі 21 389,78 грн, а саме 2 138,97 гривень відповідає приписам чинного законодавства.

За таких обставин, оскільки боржником рішення суду у даній справі не виконано самостійно у передбачені законом строки, а визначений державним виконавцем розмір виконавчого збору є арифметично вірним, апеляційний суд погоджується з висновками місцевого господарського суду про необґрунтованість доводів скаржника щодо незаконності дій головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бучко В.В. з винесення постанови від 27.10.2016 ВП №52065638 про стягнення виконавчого збору в сумі 2 138,97 грн., а отже й неправомірними є вимоги про визнання відповідної постанови недійсною.

Відповідно до п. 9.13. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 №9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

З огляду на наведене, приписи чинного законодавства, місцевий господарський суд правомірно відмовив Публічному акціонерному товариству «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» в задоволенні скарги на дії Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

За таких обставин, апеляційний господарський суд погоджується із висновками місцевого суду як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування оскаржуваної ували наведено місцевим судом, підстав для скасування ухвали суду апеляційний господарський суд не знаходить. Доводи апелянта по суті його скарги, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують викладених в ухвалі висновків суду.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105, 106 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.12.2016 у справі № 911/600/15 - без змін.

Матеріали справи №911/600/15 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанову може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя С.Я. Дикунська

Судді А.О. Мальченко

Г.А. Жук