ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" лютого 2017 р. Справа № 914/1895/15

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Галушко Н.А.

суддів Данко Л.С.

ОСОБА_1

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Яблуневий Дар, м.Городок, Львівська область б/н від 18.02.2016

на рішення Господарського суду Львівської області від 08.02.2016

у справі № 914/1895/15

за позовом: ОСОБА_3 Агроексім, м.Белград, Республіка Сербія

до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Яблуневий Дар, м.Городок, Львівська область

за участю третьої особи-1, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю ТБ САД, м. Львів

за участю третьої особи-2, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача GATEBORG SOLUTIONS LTD, м.Лондон, Великобританія

про стягнення 157 064,81 євро (3 699 590,61 грн. за офіційним курсом НБУ станом на 09.06.2015).

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_4 - представник;

від відповідача: ОСОБА_5 представник;

від третіх осіб: не зявився;

Представникам сторін розяснено права та обовязки, передбачені ст. 20, 22 ГПК України.

Відповідно до ст.74-1 Господарського процесуального кодексу України судові засідання 06.09.2016, 13.10.2016, 31.01.2017 проводились в режимі відеоконференції, за допомогою технічних засобів відеозапису. Носій відеозапису відеоконференції є додатком до протоколу судового засідання і після закінчення судового засідання приєднується до матеріалів справи.

Треті особи явку уповноважених представників в судові засідання не забезпечили, хоча належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 08.02.2016 у справі № 914/1895/15 (суддя Сухович Ю.О.) позов задоволено повністю. Стягнуто з ТОВ Яблуневий Дар на користь ОСОБА_3 Агроексім заборгованість в сумі 157 064,81 євро (що становить 3 699 590,61 грн. згідно офіційного курсу гривні щодо євро встановленого НБУ станом на 09.06.2015), з яких 137 598,00 євро основного боргу, 9 167,48 євро три проценти річних, 10 299,13 євро пені та 73 080,00 грн. судового збору.

ТОВ Яблуневий Дар подано апеляційну скаргу б/н від 18.02.2016 р., в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 08.02.2016 р. повністю та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що рішення прийнято з неповним дослідженням доказів, з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, скаржник зазначив, що судом не надано належної оцінки договору про переведення боргу від 04.01.2015, укладеного між ТОВ «Яблуневий дар», ОСОБА_3 «Агроексім» та компанією «GATEBORG SOLUTIONS», відповідно до якого залишок заборгованості за контрактом №17/01-13 від 17.01.2013 у розмірі 157 598 Євро зобов»язана сплатити компанія «GATEBORG SOLUTIONS». Жодних заперечень щодо вимог кредитора компанією «GATEBORG SOLUTIONS» здійснено не було, окрім цього дана компанія вчинила дії, відповідно до яких визнала свою заборгованість та перерахувала частину коштів на адресу фірми «Агроексім» у розмірі 20 000 Євро.

Окрім того, скаржник зазначає, що позивачем не заперечується факт переведення боргу, оскільки ОСОБА_3 «Агроексім» була стороною договору про переведення боргу.

Скаржник вважає, що позов ОСОБА_3 «Агроексім» заявлено до неналежного відповідача (боржника за договором №17/01-13), а тому підстав для задоволення позову у суду не було.

ТОВ "Інвесттеплоцентр" подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити рішення суду без змін, апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що судом прийнято рішення з повним дослідженням всіх обставин справи та у відповідності до норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, апеляційної скарги, заслухавши пояснення та заперечення представників сторін, суд апеляційної інстанції встановив наступне:

Як вбачається із матеріалів справи, 17.01.2013 між ОСОБА_3 Агроексім (продавець), в особі директора ОСОБА_6, який діє на підставі статуту та ТОВ Яблуневий Дар (покупець), в особі виконавчого директора ОСОБА_7, який діє на підставі статуту було укладено контракт №17/01-13 (контракт), відповідно до умов якого продавець продає, а покупець купує саджанці вишні в кількості 250000 штук та прищеплені на прищепі ММ-106 саджанці яблуні в кількості 50000 штук, названі далі товар. Країна походження товару - Республіка Сербія та Республіка Боснія та Герцеговина.

Згідно п.2.2. контракту ціна на товар, що постачається за даним контрактом, встановлюється в євро згідно з умовами постачання в розмірі 1,2 євро за 1 (один) саджанець вишні та 1,3 євро за 1 (один) саджанець яблуні. В ціну включені вартість товару, транспортування, тари, упаковки, маркіровки, документації, а також експортних мит, податків і інших зборів, що стягуються з продавця.

Відповідно до п.2.3. контракту загальна вартість товару, що поставляється за даним контрактом становить 377 000,00 євро.

Згідно п.3.2. контракту товар постачається на умовах СРТ Україна, Львівська область, м.Городок, згідно з міжнародними правилами Інкотермс-2010.

Відповідно до п.5.2. контракту товар (партія товару) повинен супроводжуватися товаротранспортною накладною (CMR), в якій вказується кількість місць, кількість товару, вага (нетто, брутто), найменування продукції, номер контракту, пункт відправлення, найменування одержувача.

Згідно п.6.1 контракту кількісна та якісна прийомка товару покупцем та здача його продавцем робиться в кінцевому пункті призначення Україна, Львівська область, м.Городок під час розвантаження автомашин на підставі товаросупровідних документів.

За умовами п.7.1. контракту валюта платежу за даним контрактом євро.

Згідно п.7.2. контракту оплата даного контракту здійснюється покупцем шляхом банківського переказу на рахунок продавця.

Відповідно до п.7.3. контракту покупець здійснює оплату загальної вартості цього контракту на суму 377 000,00 євро протягом 120 календарних днів після дати митного оформлення товару в країні покупця на підставі: інвойсу (рахунку), дублікату CMR, дублікату фітосанітарного сертифікату якості, сертифікату погодження та специфікації завантаження.

Згідно п.10.1. контракту всі спори, розбіжності, що можуть виникнути при виконанні цього контракту, повинні вирішуватись сторонами по можливості дружнім шляхом, інакше вони передаються на розгляд міжнародного комерційного арбітражного суду (МКАС) при Торгово-промисловій палаті України (ТПП) у м.Київ або до Господарського суду за місцем реєстрації покупця за вибором позивача. Правом що застосовується до контракту, являється право України.

Як вбачається із матеріалів справи, 14.03.2013 сторони уклали додаткову угоду №1 до контракту №17/01-13 від 17.01.2013, відповідно до п.1.1. даної додаткової угоди сторони погодили викласти текст п.1.1. контракту у наступній редакції: продавець продає, а покупець купує саджанці вишні в кількості 227 230 штук та прищеплені на прищепі ММ-106 саджанці яблуні в кількості 49 940 штук, названі далі товар. Країна походження товару - Республіка Сербія та Республіка Боснія та Герцеговина.

Відповідно до п.3 даної додаткової угоди сторони погодили викласти текст п.2.3 контракту у наступній редакції: загальна вартість товару, що поставляється за даним контрактом становить 337 598,00 євро.

Відповідно до п.4 даної додаткової угоди сторони погодили викласти текст п.7.3 контракту у наступній редакції: покупець здійснює оплату загальної вартості цього контракту на суму 337 598,00 євро приблизно рівними окремими частинами (траншами) щомісячно протягом 120 календарних днів після дати митного оформлення товару в країні покупця на підставі: інвойсу (рахунку), дублікату CMR, дублікату фітосанітарного сертифікату якості, сертифікату погодження та вантажної специфікації.

На виконання умов контракту 17/01-13 від 17.01.2013 позивачем здійснено 8 поставок партій товару в період з 23.04.2013р. по 29.04.2013 на загальну суму 337 598,00 євро відповідно до міжнародних товарно-транспортних накладних (СМR).

Відповідачу були виставлені рахунки (інвойси) на оплату товару за вищевказаний період на загальну суму 337 598,00 євро.

Проте, відповідач порушив свої зобов'язання, здійснивши часткову оплату за отриманий товар на загальну суму 150 000,00 євро.

Сума боргу 187 598,00 євро за товар поставлений у період з 23.04.2013 по 29.04.2013 відображена сторонами (позивачем та відповідачем) у підписаному між ними акті звірки взаєморозрахунків станом на 13.08.2013.

28.07.2014 між ТОВ Яблуневий Дар (початковий платник), в особі виконавчого директора ОСОБА_7, який діє на підставі статуту та ТОВ ТБ САД (новий платник), в особі директора ОСОБА_8, який діє на підставі статуту, а також ОСОБА_3 Агроексім з третього боку, в особі генерального директора ОСОБА_6 було укладено договір №1 про передачу боргу (договір №1).

Відповідно до п.1.1. договору №1 новий платник приймає на себе зобовязання ТОВ Яблуневий Дар за контрактом 17/01-13 від 17.01.2013р., який укладено між ОСОБА_3 Агроексім та ТОВ Яблуневий Дар, щодо постачання саджанців вишні та яблуні із Сербії в кількості 310000 штук, в частині сплати вартості товару, який поставлений на адресу ТОВ Яблуневий Дар згідно наступних інвойсів та по наступних сумах:

Інвойс №154-06/13 від 26.04.2013р. на суму 49 250,00 євро;

Інвойс №154-07/13 від 29.04.2013р. на суму 43 960,00 євро;

Інвойс №154-08/13 від 29.04.2013р. на суму 55 432,00 євро;

Інвойс №154-05/13 від 26.04.2013р. на суму 62 400,00 євро в частині неоплаченої суми 38 956,00 євро, що в загальній сумі становить 187 598,00 євро.

Відповідно до п.2.1 договору №1 початковий платник передає, а новий платник приймає на себе зобовязання сплатити поточну заборгованість по контракту 17/01-13 від 17.01.2013р. в розмірі 187 598,00 євро не пізніше 10 серпня 2014р.

Відповідно до п.2.2. договору №1 оплата здійснюється в євро шляхом банківського перерахування на рахунок ОСОБА_3 Агроексім.

Згідно п.3.3. договору №1 відповідальність за невиконання обов"язків "нового платника" за даним договором несе "початковий платник".

Проте, новий платник (ТОВ ТБ САД) порушив свої зобов'язання по договору №1 про передачу боргу, здійснивши часткову оплату поточної заборгованості по контракту 17/01-13 від 17.01.2013р. на загальну суму 30 000,00 євро. У зв"язку з чим борг становить 157 598,00 євро.

Надалі, 04.01.2015 між ТОВ Яблуневий Дар (початковий платник), в особі виконавчого директора ОСОБА_7, який діє на підставі статуту та GATEBORG SOLUTIONS LTD (новий платник), в особі ОСОБА_9, який діє на підставі довіреності, а також ОСОБА_3 Агроексім з третього боку, в особі генерального директора ОСОБА_6 було укладено договір №2 про передачу боргу (надалі договір №2).

Відповідно до п.1.1. договору №2 новий платник приймає на себе зобовязання ТзОВ Яблуневий Дар за контрактом 17/01-13 від 17.01.2013р., який укладено між ОСОБА_3 Агроексім та ТзОВ Яблуневий Дар, щодо постачання саджанців вишні та яблуні із Сербії в кількості 310 000 штук, в частині сплати вартості товару, який поставлений на адресу ТОВ Яблуневий Дар. Сума заборгованості ТОВ Яблуневий Дар перед фірмою Агроексім станом на 04.01.2015 становить 157 598,00 євро.

Відповідно до п.2.1 договору №2 початковий платник передає, а новий платник приймає на себе зобовязання сплатити поточну заборгованість по контракту 17/01-13 від 17.01.2013 в розмірі 157 598,00 євро не пізніше 30.04.2015.

Відповідно до п.2.2 договору №2 оплата здійснюється в євро шляхом банківського перерахування на рахунок ОСОБА_3 Агроексім.

Проте, новий платник (GATEBORG SOLUTIONS LTD) порушив свої зобов'язання по договору №2 про передачу боргу, здійснивши часткову оплату поточної заборгованості по контракту 17/01-13 від 17.01.2013 на загальну суму 20 000,00 євро.

Згідно п.3.3 договору №2 відповідальність за невиконання обов"язків "нового платника" за даним договором несе "початковий платник".

Зважаючи на вищевказану умову договору заборгованість відповідача за товар поставлений за період з 23.04.2013 по 29.04.2013, становить 137 598,00 євро.

Згідно умов ст.625 ЦК України позивач нарахував відповідачу 3% річних, які згідно поданого розрахунку позовних вимог становлять 9 167,48 євро.

Крім того, позивач керуючись умовами п.8.2. контракту, у звязку із порушенням строків оплати, нарахував відповідачу пеню, за період з 23.08.2013 по 01.06.2015, яка згідно поданого розрахунку позовних вимог становить 10 299,13 Євро.

Отже, загальна сума заборгованості, яку позивач просить стягнути з відповідача становить 157 064,81 євро (що становить 3 699 590,61 грн. згідно офіційного курсу гривні щодо євро встановленого НБУ станом на 09.06.2015 року), з яких 137 598,00 євро основного боргу, 9 167,48 євро три проценти річних та 10 299,13 євро пені.

Відповідно до ст.123 ГПК України іноземні субєкти господарювання мають такі самі процесуальні права і обовязки, що і субєкти господарювання України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст.124 ГПК України підсудність справ за участю іноземних суб'єктів господарювання визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до п.10.1. контракту всі спори, розбіжності, що можуть виникнути при виконанні цього контракту, повинні вирішуватись сторонами по можливості дружнім шляхом, інакше вони передаються на розгляд міжнародного комерційного арбітражного суду (МКАС) при Торгово-промисловій палаті України (ТПП) у м.Київ або до Господарського суду за місцем реєстрації покупця за вибором позивача. Правом що застосовується до контракту, являється право України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 76 Закону України Про міжнародне приватне право, суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадку, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону.

Доказів наявності підстав, передбачених ст. 77 Закону Про міжнародне приватне право, при яких Господарський суд Львівської області не може приймати до свого провадження і розглядати справу, суду не подано, під час розгляду справи судом не встановлено.

Згідно ст. 7 Закону України Про міжнародне приватне право, при визначенні права, що підлягає застосуванню, суд чи інший орган керується тлумаченням норм і понять відповідно до права України, якщо інше не передбачено законом.

Позивач ОСОБА_3 Агроексім резидент Республіки Сербія (реєстраційний номер 07727674), засновник юридичної особи ОСОБА_6 (відомості згідно з витягом з Реєстру субєктів економічної діяльності). Відповідач - ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Яблуневий Дар, місцезнаходження юридичної особи Львівська область, Городоцький район, м. Городок, вул. Львівська, 274А (відомості згідно з витягом з ЄДРПОУ).

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ГПК України справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів підвідомчі господарським судам. Справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні господарських договорів, справи у спорах про визнання договорів недійсними розглядаються господарським судом за місцезнаходженням сторони, зобов'язаної за договором здійснити на користь другої сторони певні дії, такі як: передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо (ч. 1 ст. 15 ГПК України).

Відтак, даний спір підлягає розгляду Господарським судом Львівської області.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини. Згідно ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За умовами ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, але при укладенні договору сторони повинні керуватися вимогами Цивільного кодексу України, іншими актами цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.382 ГК України суб'єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право укладати будь-які зовнішньоекономічні договори (контракти), крім тих, укладення яких заборонено законодавством України.

Укладений між сторонами контракт 17/01-13 від 17.01.2013р. за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу.

Згідно ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.662 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

За умовами ст.663 ЦК України продавець зобовязаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього кодексу.

У п. 3.2 контракту сторони визначили, що товар постачається продавцем на умовах СРТ Україна, Львівська область, м. Городок відповідно до міжнародних правил "Інкотермс 2010".

Згідно з Інкотермс. Офіційні правила тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати в редакції 2010 року поставка на умовах CPT - Carriage Paid to перевезення оплачено до характеризується наступним. Термін "фрахт/перевезення оплачено до "означає, що продавець здійснює поставку товару шляхом його передання перевізнику, призначеному ним самим. Додатково до цього, продавець зобов'язаний оплатити витрати перевезення товару до названого місця призначення. Це означає, що покупець приймає на себе всі ризики та пошкодження товару, як і інші витрати після передачі товару перевізнику.

Відповідно до п. А.1 Інкотермс продавець зобов'язаний надати товар із комерційним рахунком-фактурою або еквівалентним йому електронним повідомленням, у відповідності з умовами договору купівлі-продажу, а також будь-які інші докази відповідності, які можуть вимагатися за договором.

Відповідно до наведених положень, факт виконання позивачем зобовязань по контракту 17/01-13 від 17.01.2013 підтверджується наявними у матеріалах справи міжнародними товарно-транспортними накладними (СМR) зі штампами продавця та перевізника.

Відповідачу були виставлені рахунки (інвойси) на оплату товару за вищевказаний період на загальну суму 337 598,00 євро, а саме:

Інвойс №154-01/13 від 23.04.2013р. на суму 28 840,00 євро;

Інвойс №154-02/13 від 23.04.2013р. на суму 29 956,00 євро;

Інвойс №154-03/13 від 25.04.2013р. на суму 34 200,00 євро;

Інвойс №154-04/13 від 25.04.2013р. на суму 33 560,00 євро;

Інвойс №154-05/13 від 26.04.2013р. на суму 62 400,00 євро;

Інвойс №154-06/13 від 26.04.2013р. на суму 49 250,00 євро;

Інвойс №154-07/13 від 29.04.2013р. на суму 43 960,00 євро;

Інвойс №154-08 /13 від 29.04.2013р. на суму 55 432,00 євро.

Проте, відповідач порушив свої зобов'язання, здійснивши часткову оплату за отриманий товар на загальну суму 150 000,00 євро, отже борг становить 187 598,00 грн.

Сума боргу 187 598,00 євро за товар поставлений у період з 23.04.2013 по 29.04.2013 відображена сторонами (позивачем та відповідачем) у підписаному між ними акті звірки взаєморозрахунків станом на 13.08.2013.

28.07.2014 між ТОВ Яблуневий Дар та ТОВ ТБ САД, а також ОСОБА_3 Агроексім з третього боку, було укладено договір №1 про передачу боргу, відповідно до умов якого новий платник приймає на себе зобовязання ТОВ Яблуневий Дар за контрактом 17/01-13 від 17.01.2013, в частині сплати вартості товару, який поставлений на адресу ТОВ Яблуневий Дар згідно наступних інвойсів та по наступних сумах:

Інвойс №154-06/13 від 26.04.2013р. на суму 49 250,00 євро;

Інвойс №154-07/13 від 29.04.2013р. на суму 43 960,00 євро;

Інвойс №154-08/13 від 29.04.2013р. на суму 55 432,00 євро;

Інвойс №154-05/13 від 26.04.2013р. на суму 62 400,00 євро в частині неоплаченої суми 38 956,00 євро, що в загальній сумі становить 187 598,00 євро. Даний договір ОСОБА_3 "Агроексім" не виконано.

04.01.2015 між ТзОВ Яблуневий Дар та GATEBORG SOLUTIONS LTD, а також ОСОБА_3 Агроексім з третього боку, було укладено договір №2 про передачу боргу, відповідно до умов якого новий платник приймає на себе зобовязання ТОВ Яблуневий Дар за контрактом 17/01-13 від 17.01.2013, в частині сплати вартості товару, який поставлений на адресу ТОВ Яблуневий Дар. Сума заборгованості ТОВ Яблуневий Дар перед фірмою Агроексім станом на 04.01.2015 становить 157 598,00 євро.

Згідно п.3.3 договору №2 відповідальність за невиконання обов"язків "нового платника" за даним договором несе "початковий платник".

Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п.2.1. договору №2 початковий платник (ТОВ «Яблуневий Дар» ) передає, а новий платник (GATEBORG SOLUTIONS LTD) приймає на себе зобовязання сплатити поточну заборгованість по контракту 17/01-13 від 17.01.2013р. в розмірі 157 598,00 євро не пізніше 30.04.2015р.

Проте, новий платник - GATEBORG SOLUTIONS LTD порушив свої зобов'язання по договору №2 про передачу боргу, здійснивши часткову оплату поточної заборгованості по контракту 17/01-13 від 17.01.2013 на загальну суму 20 000,00 євро.; борг по контракту 17/01-13 від 17.01.2013 становить 137 598,00Євро.

Відповідно до ч.2 ст.192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ч.3 ст.533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Відповідно до ч.2 ст.198 ГК України грошові зобов'язання учасників господарських відносин повинні бути виражені і підлягають оплаті у гривнях. Грошові зобов'язання можуть бути виражені в іноземній валюті лише у випадках, якщо суб'єкти господарювання мають право проводити розрахунки між собою в іноземній валюті відповідно до законодавства. Виконання зобов'язань, виражених в іноземній валюті, здійснюється відповідно до закону.

Положенням ст.2 Закону України "Про банки та банківську діяльність" визначено, що кошти це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент.

Згідно вимог п.4 ст.55 ГПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення іноземної валюти - в іноземній валюті та у гривнях відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день подання позову.

У відповідності із ст.193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За умовами ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції, що з огляду на вищенаведені норми Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України вимога позивача про стягнення основного боргу в сумі 137 598,00 Євро є обгрунтованою та підлягає задоволенню.

Не береться до уваги посилання скаржника в апеляційній скарзі на те, що позов ОСОБА_3 «Агроексім» заявлено до неналежного відповідача (боржника за договором №17/01-13), оскільки згідно п.3.3. договору №1 відповідальність за невиконання обов"язків "нового платника" (фірми «GATEBORG SOLUTIONS LTD) за даним договором несе "початковий платник" (ТОВ "Яблуневий дар").

Окрім того, ОСОБА_3 АГРОЕКСІМ у позовній заяві просить, зокрема, стягнути з відповідача 9 167,48 євро три проценти річних та 10 299,13 євро пені.

Статтею 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Згідно з ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Водночас, пунктом 8.2. Контракту передбачено, що за несвоєчасну оплату товару в термін, що обумовлений п. 7.3 контракту, Покупець сплачує Продавцеві пеню у розмірі 0,03% від суми несплати за кожен день прострочення.

Разом з тим, перевіряючи правильність нарахування позивачем відповідачу пені колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 192 ЦК України законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із частиною 1 статті 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях.

Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частина 3 статті 533 ЦК України).

Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України Про систему валютного регулювання і валютного контролю від 19 лютого 1993 року № 15-93, дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами на території України.

Відповідно до статті 1 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань).

Таким чином, максимальний розмір пені повязаний із розміром облікової ставки Національного банку України; оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України гривні (правова позиція Верховного суду України від 01.04.2015 року у справі № 3-29гс15).(Аналогічна позиції викладена у постанові Вищого господарского суду України у справі №914/1894/15 від 28.11.2016).

Відтак, нарахування пені у Євро суперечить вимогам чинного законодавства України.

Крім цього, згідно з п. 2.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань (з наступними змінами і доповненнями) за приписом статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та частини другої статті 343 ГК України розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі згаданої подвійної облікової ставки.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Отже, здійснивши перерахунок нарахування позивачем відповідачу пені, колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції визнано такою, що підлягає до стягнення пеню в сумі 10 299,13євро. Однак, як вбачається із розрахунку поданого позивачем зазначена сума пені помилково нарахована позивачем з врахуванням того, що термін виконання зобов»язань відповідача щодо оплати поставленого товару наступив з 20.08.2013 по 26.08.2014 (в залежності від дати поставки кожної партії товару) до 01.06.2015.

Однак, як вбачається із матеріалів справи та зазначено вище 04.01.2015 між ТОВ Яблуневий Дар та GATEBORG SOLUTIONS LTD (новий платник), а також ОСОБА_3 Агроексім укладено договір №2 про передачу боргу відповідно до п.2.1 якого початковий платник передає, а новий платник приймає на себе зобовязання сплатити поточну заборгованість по контракту 17/01-13 від 17.01.2013 в розмірі 157 598,00 євро не пізніше 30.04.2015.

Отже, з огляду на викладене, кінцевий термін виконання зобов»язань відповідача щодо оплати поставленого товару встановлено 30.04.2015 і, в зв»язку із чим стягненню підлягає пеня за період з 01.05.2015 по 01.06.2015 і за курсом НБУ станом на дату подачі позову 09.06.2015 становить 30 141,85грн. (згідно розрахунку поданого позивачем та відповідачем в в ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції).

Судом апеляційної інстанції перевірено правильність розрахунку з урахуванням подвійної ставки НБУ у національній валюті, що діяла в період нарахування штрафних санкцій та встановлено, що зазначена сума пені в розмірі 30 141,85грн. не перевищує розмір суми пені розрахованої з врахуванням облікової ставки НБУ, нарахована за курсом станом на дату подачі позову 09.06.2015 та підлягає стягненню з відповідача як правомірно нарахована.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Якщо зобов'язання виконано неналежним чином, то воно не припиняється, а навпаки на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов'язки, в тому числі передбачені статтею 625 Цивільного кодексу України, оскільки остання передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відтак, провівши перерахунок нарахування 3% річних, судова колегія прийшла до висновку, що стягненню підлягає 8 258,04грн. за період з 01.05.2015 по 01.06.2015 і за курсом НБУ станом на дату подачі позову 09.06.2015 (згідно розрахунку поданого позивачем та відповідачем в ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції).

Відповідно до ст. 22 ГПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Згідно приписів статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 статті 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

З огляду на викладене, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності власної правової позиції. Спір повинен вирішуватись на користь тієї сторони, яка за допомогою відповідних процесуальних засобів переконала суд в обґрунтованості своїх вимог чи заперечень. Відповідно до принципу змагальності сторони, інші особи, які беруть участь у справі, якщо вони бажають досягти бажаного для себе, або осіб, на захист прав яких подано позов, найбільш сприятливого рішення, зобов'язані повідомити суду усі юридичні факти, що мають значення для справи, вказати або надати докази, які підтверджують чи спростовують ці факти, а також вчинити інші передбачені законом дії, спрямовані на те, аби переконати суд у своїй правоті.

Судове рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до ч.2 ст.101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно із ч.1 ст.104 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи.

За таких обставин, оцінивши докази в їх сукупності, апеляційний господарський суд прийшов до висновку про часткове скасування рішення суду.

Відповідно до ст.49 ГПК України судові витрати у справі слід покласти на сторін пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 104, 105 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський суд П О С Т А Н О В И В:

1.Рішення Господарського суду Львівської області від 08.02.2016 у справі № 914/1895/15 скасувати частково в частині стягнення 10 299,13 євро пені та 9 167,48 євро 3% річних. В цій частині позовні вимоги задоволити в сумі 8 258,04грн три проценти річних та 30 141,85грн. пені, в решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Яблуневий Дар (81500, Львівська область, м.Городок, вул.Львівська, буд.274А; ) на користь ОСОБА_3 Агроексім (11040, Республіка Сербія, м.Белград, Бульвар Войводе Мишича, 51/33; код 07727674) 137 598,00 євро основного боргу (що становить 3 241 058,70грн. згідно офіційного курсу гривні щодо євро встановленого НБУ станом на 09.06.2015 року), 8 258,04грн три проценти річних, 30 141,85грн. пені, та 64 781,00грн. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

Стягнути з ОСОБА_3 Агроексім (11040, Республіка Сербія, м.Белград, Бульвар Войводе Мишича, 51/33; код 07727674) на користь ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Яблуневий Дар (81500, Львівська область, м.Городок, вул.Львівська, буд.274А; ) 9 129,00грн. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Місцевому господарському суду видати накази.

2.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3.Справу направити у Господарський суд Львівської області.

Головуючий суддя Галушко Н.А

Суддя Данко Л.С.

Суддя Орищин Г.В.