ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2017 Справа № 917/33/16

за позовом Лубенської міської ради, вул. Я.Мудрого, 33, м. Лубни, Полтавська область, 37500

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1, 37500

про стягнення 263 477,71грн - збитки за користування з 02.02.2011 по 28.07.2015 земельними ділянками без право установчих документів, розташованими в АДРЕСА_3 та по АДРЕСА_4

Суддя Погрібна С.В.

Представники:

від позивача: Іващенко О.Г. довіреність б/н від 30.12.2016

від відповідача: ОСОБА_3, ОСОБА_4 довіреність б/н від 01.03.2016р.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 25.04.2016р. у даній справі було відмовлено в задоволенні позовних вимог Лубенської міської ради до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення 263 477,71грн - збитків за користування з 02.02.2011 по 28.07.2015 земельними ділянками без право установчих документів, що розташовані в АДРЕСА_3 та по АДРЕСА_4.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 13.07.2016р. рішення господарського суду Полтавської області від 25.04.2016р. по справі №917/33/16 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 19.10.2016р. касаційну скаргу Лубенської міської ради задоволено частково. Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 13.07.2016р. та рішення господарського суду Полтавської області від 25.04.2016р. по справі №917/33/16 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до господарського суду Полтавської області.

Відповідно до автоматизованого розподілу справу передано на новий розгляд судді Погрібній С.В.

В судовому засіданні 24.01.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено про дату складення повного тексту рішення у відповідності до ст. 85 ГПК України.

Суть спору: Розглядається позовна заява Лубенської міської ради про стягнення з відповідача 263 477,71 грн. - збитки за користування з 02.02.2011 р. по 28.07.2015 р. без право установчих документів земельними ділянками, розташованими в м. Лубни: (1) по АДРЕСА_3 загальною площею 0,1697 га; по АДРЕСА_4 площею 0,1531 га.

В судовому засіданні представником позивача позовні вимоги підтримані в повному обсязі з мотивів, викладених у позовній заяві та письмових поясненнях.

Зокрема позовні вимоги вмотивовані тим, що ФО-П ОСОБА_1 (мешканка міста Лубни Полтавської області), маючи статус суб'єкта підприємницької діяльності з 1997 року є власником нежитлових приміщень:

1) загальною площею 210, 6 кв. м, розташоване за адресою: АДРЕСА_3. Право власності на цей об'єкт остання набула шляхом приватизації на аукціоні за договором купівлі-продажу нерухомого майна №129, посвідченого нотаріально 29.03.2005р.;

2) загальною площею 77, 7 кв. м, розташоване за адресою: АДРЕСА_5. Право власності на цей об'єкт остання набула шляхом приватизації на аукціоні за договором купівлі-продажу нерухомого майна №130, посвідченого нотаріально 29.03.2005р.;

3) загальною площею 751, 4 кв. м, розташоване за адресою: АДРЕСА_4. Право власності на цей об'єкт відповідач набув шляхом приватизації (за викупом орендаря) за договором купівлі-продажу нерухомого майна №215, посвідченого нотаріально 29.04.2009р. До укладення та підписання Договору купівлі-продажу нерухомого майна №215 приватний підприємець ОСОБА_1 це приміщення орендувала за умовами договору оренди нежитлового приміщення №59 від 01.07.2005р.

Рішенням Лубенської міської ради від 21.10.2005р. "Про вилучення, надання земельних ділянок, оформлення права користування земельними ділянками для потреб підприємствам, установам, організаціям та громадянам (в тому числі суб'єктам підприємницької діяльності)", приватному підприємцю ОСОБА_1, яка мешкає в АДРЕСА_2, була затверджена технічна документація із землеустрою щодо складання договорів оренди земельних ділянок: по АДРЕСА_3, загальною площею 0, 1697 га та по АДРЕСА_4 загальною площею 0, 1531 га та передані в оренду на 5 років за цільовим призначенням - землі іншої промисловості та землі комерційного використання.

Як стверджує позивач Договори оренди були укладені та підписані, однак по закінченню терміну дії договорів оренди землі, клопотання до міської ради про продовження терміну їх дії від відповідача - ФОП ОСОБА_1 не надходило. Орендна плата до місцевого бюджету не вносилася, про що підтвердила в своєму листі від 08.04.2015р. №209/9/16-18-15-02-35 Лубенська ОДПІ ГУ Мін доходів у Полтавській області.

Комісією по визначенню збитків власникам та землекористувачам 28.07.2015р. за результатами перевірки, складено акт, відповідно до якого розмір збитків, нанесених ФО-П ОСОБА_1 міському бюджету за користування земельними ділянками (по АДРЕСА_3) без право установчих документів та не внесення плати за користування землею в період: з 02.02.2011р. по 28.07.2015р., становить загальну суму в 263 477, 71 грн.

Позивач з посиланням на ст. ст. 93, 116, 152 (п.2), 156 (п. "д" ч. 1), 157 Земельного кодексу України, п. 287.1 ст. 287 Податкового кодексу України, ст. ст. 26, 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", постанову КМУ від 19.04.1993р. №284 "Про порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам" та рішення Лубенської міської ради від 14.02.2014 р., яким затверджено Порядок визначення та відшкодування територіальній громаді міста Лубни в особі Лубенської міської ради збитків, заподіяних внаслідок порушення вимог земельного законодавства, просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 263 477, 71 грн. збитків, завданих без договірним користуванням земельними ділянками по АДРЕСА_3 в період з 02.02.2011р. по 28.07.2015р.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечує посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість з мотивів викладених у відзиві на позовну заяву.

Крім того, відповідач зазначає, що 26 лютого 2016 року припинено діяльність суб'єкта господарювання ФО-П ОСОБА_1, а тому відповідач у справі не є суб'єктом відносин, які розглядає господарський суд.

Як роз"яснено в п. 4.7 постанови Пленуму ВГСУ "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18 від 26.12.2011р. (зі змінами і доповненнями), громадянин, який мав статус суб'єкта підприємницької діяльності, але на дату подання позову втратив такий статус, не може бути стороною в судовому процесі у господарському суді, якщо немає визначених законом підстав для його участі в такому процесі. Однак у разі коли відповідна зміна статусу відбулася після порушення провадження у справі, вона не тягне за собою наслідків у вигляді зміни підвідомчості такої справи і, відповідно, - припинення провадження у ній, оскільки на час порушення господарським судом такого провадження її розгляд належав до юрисдикції цього суду.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.

29.03.2005р. між Фондом комунального майна Лубенської міської ради та громадянкою ОСОБА_1 був укладений Договір купівлі-продажу нежилого приміщення заг. пл. 210,6кв.м. по АДРЕСА_3 шляхом продажу на аукціоні (т.1, арк.с. 16-17).

За умовами даного Договору продавець зобов"язався передати у власність покупцю нежиле приміщення загальною площею 210,6кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3, а покупець в свою чергу зобов"язався прийняти зазначене приміщення та сплатити за нього грошову суму відповідно до умов, визначених у Договорі та зареєструвати у Комунальному підприємстві "Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації".

Даний об"єкт належав територіальній громаді міста Лубни в особі Лубенської міської ради на підставі Свідоцтва про право власності від 31.01.2005р., яке видане на підставі рішення виконкому Лубенської міської ради від 26.01.2005р. №9, зареєстрований в Комунальному підприємстві "Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації".09.03.2005 року в реєстровій книзі №3 за №294, право власності зареєстроване 09.03.2005року, реєстраційний № 10110724, згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно №6684155 від 09.03.2005р. (п.п. 1.1.Договору).

Даний Договір посвідчено приватним нотаріусом Лубенського міського нотаріального округу, Галич Н.М. 29.03.2005р. та зареєстровано в реєстрі за №899.

29.03.2005р. між Фондом комунального майна Лубенської міської ради та громадянкою ОСОБА_1 був укладений Договір №130 купівлі-продажу нежилого приміщення заг. пл. 77,7кв.м. по АДРЕСА_5 шляхом продажу на аукціоні (т.1, арк.с. 18-19).

За умовами даного Договору продавець зобов"язався передати у власність покупцю нежиле приміщення загальною площею 77,7кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_5, а покупець в свою чергу зобов"язався прийняти зазначене приміщення та сплатити за нього грошову суму відповідно до умов, визначених у Договорі та зареєструвати у Комунальному підприємстві "Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації"

Даний об"єкт належав територіальній громаді міста Лубни в особі Лубенської міської ради на підставі Свідоцтва про право власності від 31.01.2005р., яке видане на підставі рішення виконкому Лубенської міської ради від 26.01.2005р. №9, зареєстрований в Комунальному підприємстві "Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації".09.03.2005 року в реєстровій книзі №3 за №294, право власності зареєстроване 09.03.2005 року, реєстраційний № 10110949, згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно №6684311 від 09.03.2005р. (п.п. 1.1.Договору).

Даний Договір посвідчено приватним нотаріусом Лубенського міського нотаріального округу 29.03.2005р. та зареєстровано в реєстрі за №897.

29.04.2009р. між Територіальною громадою м. Лубни в особі Лубенської міської ради та громадянкою ОСОБА_1 був укладений Договір №215 купівлі-продажу нежилого приміщення по АДРЕСА_4 шляхом викупу орендарем (т.1, арк.с. 22-23).

За умовами даного Договору продавець зобов"язався передати у власність покупцю нежиле приміщення загальною площею 751,4кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_4, а покупець в свою чергу зобов"язався прийняти зазначене приміщення та сплатити за нього ціну відповідно до умов, визначених у Договорі та зареєструвати у Комунальному підприємстві "Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" .

Даний об"єкт належав територіальній громаді міста в особі Лубенської міської ради на підставі Свідоцтва про право власності від 03.03.2009р., яке видане на підставі рішення виконкому Лубенської міської ради від 25.02.2009р. за №49, зареєстрований в Комунальному підприємстві "Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" 07.04.2009р. в реєстровій книзі №4 за №604, право власності зареєстроване за №26973112, згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно №22426760 від 09.04.2009р. (п.п. 1.1.Договору).

Договір посвідчено приватним нотаріусом Лубенського міського нотаріального округу 29.04.2005р. та зареєстровано в реєстрі за №795.

Як вбачається з матеріалів справи приватний підприємець ОСОБА_1 це приміщення орендувала за умовами договору №59 оренди нежитлового приміщення від 01.07.2005р. (т.1, арк.с. 20-21), включно до укладення та підписання Договору купівлі-продажу від 29.04.2009р.

Так ст. 5 ЗУ "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" (в редакції чинній на момент укладення договорів) покупцями об'єктів малої приватизації можуть бути фізичні та юридичні особи, які визнаються покупцями відповідно до Закону України "Про приватизацію державного майна".

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного майна" покупцями об'єктів приватизації можуть бути:

- громадяни України, іноземні громадяни, особи без громадянства;

- юридичні особи, зареєстровані на території України, крім передбачених частиною третьою цієї статті;

- юридичні особи інших держав.

Після звернення набувача (відповідача у справі) відповідного нерухомого майна, рішенням Лубенської міської ради від 21.10.2005р. "Про вилучення, надання земельних ділянок, оформлення права користування земельними ділянками для потреб підприємствам, установам, організаціям та громадянам (в тому числі суб'єктам підприємницької діяльності)", приватному підприємцю ОСОБА_1 була затверджена технічна документація із землеустрою щодо складання договору оренди земельних ділянок: а) загальною площею 0, 1697 га по АДРЕСА_3, б) загальною площею 0, 1531 га по АДРЕСА_4 та передані в оренду на 5 років земельні ділянки за зазначеною адресою та згаданих вище розмірах за цільовим призначенням - землі іншої промисловості та землі комерційного використання.

Як зазначає позивач по закінченню терміну дії договорів оренди землі (які ненадані суду для огляду), до міської ради клопотання про продовження терміну їх дії від відповідача - ФОП ОСОБА_1 не надходили.

За даними Управління Дерземагентства у Лубенському районі (лист від 10.04.2015р. №318-1602-0.6-1429/2-15) спірні земельні ділянки за вказаними адресами не зареєстровані. Технічна документація із землеустрою, яка виготовлена на земельні ділянки по АДРЕСА_3 землевпорядною організацією - ТОВ "Інвентземсервіс", належним чином не оформлена. Відомостей щодо виготовлення технічної документації із землеустрою на земельну ділянку по АДРЕСА_4, відсутні.

22 липня 2015 року комісія з питань Управління комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради, намагалася обстежити об'єкти приватизації та самі земельні ділянки за спірними адресами, про що складено акт (т.1, арк.с. 45-46).

Комісією по визначенню збитків власникам та землекористувачам 28.07.2015р. складено акт, відповідно до якого розмір збитків, нанесених ФОП ОСОБА_1 міському бюджету за користування земельними ділянками (по АДРЕСА_3) без право установчих документів та не внесення плати за користування землею в період: з 02.02.2011р. по 28.07.2015р., становить загальну суму в 263 477, 71 грн.

Позивач з посиланням на положення ст. 22 та ст. 1166 Цивільного кодексу України просить суд стягнути збитки у вигляді упущеної вигоди в розмірі 263 477,71грн - збитки завданих бездоговірним користуванням земельними ділянками з 02.02.2011 по 28.07.2015, розташованими в АДРЕСА_3 та по АДРЕСА_4.

При винесенні рішення суд виходив з наступного:

У п. 3.8 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" № 6 від 17.05.2011 роз"яснено, що вирішуючи спори за позовами органів державної влади або місцевого самоврядування про стягнення з особи, яка набула у власність житловий будинок, будівлю або споруду і не переоформила право користування земельною ділянкою, збитків у вигляді упущеної вигоди (зокрема у розмірі неодержаної плати за оренду земельної ділянки), господарські суди повинні брати до уваги положення статті 22 ЦК України та частини другої статті 224 ГК України.

Для застосування такого заходу відповідальності слід встановлювати наявність у діях відповідача усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення (протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками і вини). У розгляді таких справ господарські суди мають докладно з'ясовувати причини неоформлення чи несвоєчасного оформлення відповідного землекористування та обставини, пов'язані із вжиттям господарюючими суб'єктами усіх залежних від них заходів щодо одержання документів, які посвідчують право землекористування.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

У відповідності до статті 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Таким чином збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Упущена вигода в розумінні статті 22 Цивільного кодексу України - це доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене. Якщо особа, що порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв"язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутністю хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

За твердженням позивача протиправна поведінка в діях відповідача характеризується користуванням земельними ділянками площею 0,1697га по АДРЕСА_3 та площею 0,1531 га по АДРЕСА_4 в м. Лубни без правовстановлюючих документів, а саме не укладення Договорів оренди земельних ділянок. Наявність збитків характеризується недоотриманням місцевим бюджетом орендної плати за користування землею в розмірі 263 477,71грн.

Статтею 156 Земельного кодексу України закріплено вичерпний перелік підстав відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, заподіяних внаслідок:

а) вилучення (викупу) сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників для потреб, не пов'язаних із сільськогосподарським і лісогосподарським виробництвом;

б) тимчасового зайняття сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників для інших видів використання;

в) встановлення обмежень щодо використання земельних ділянок;

г) погіршення якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників;

ґ) приведення сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників у непридатний для використання стан;

д) неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Частина 2 статті 157 ЗК України (до якої, вмотивовуючи позовні вимоги, відсилається міська рада - позивач) приписує, що порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Як вказує позивач у позовній заяві, розмір збитків визначено відповідним актом комісії по визначенню збитків власникам землі та землекористувачам від 28.07.2015р. та затверджений рішенням виконавчого комітету Лубенської міської ради від 29.07.2015р. №182.

Розмір заподіяних збитків, як зазначає позивач, визначено із застосуванням "Про порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам" затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.93р. №284 та Порядком визначення та відшкодування територіальній громаді міста Лубни в особі Лубенської міської ради збитків, заподіяних внаслідок порушення вимог земельного, затвердженого рішенням Лубенської міської ради від 14.04.14р. №130/09.

Як свідчать матеріали справи, підставою для звернення до суду з даним позовом, про що відмічено вище, є відсутність оформлених між сторонами договорів оренди землі, як і їх поновлення, та несплата в період 2012-2015р.р. за користування земельною ділянкою під об'єктами нерухомості, придбаними у власність відповідачем - ОСОБА_1

Однак, в даному випадку розмір збитків (упущеної вигоди) обґрунтовується позивачем лише його припущенням щодо можливого отримання орендної плати за користування земельними ділянками по АДРЕСА_3, по АДРЕСА_4 що розташовані в м. Лубни, в разі укладення договорів оренди вказаних земельних ділянок.

Окрім того, відповідно до ч.4 ст. 623 Цивільного кодексу України, при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Так у відповідності до ст. 120 Земельного кодексу України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Згідно ч.1 ст. 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

За наданими позивачем документальними доказами, земельні ділянки є власністю територіальної громади м. Лубни. Докази про попереднє землекористування та його умови (до моменту відчуження нежилих приміщень за спірними адресами відповідачу) відсутні.

Орендна плата є договірною величиною. Підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, оформлений та зареєстрований відповідно до законодавства (п.288.1 ПК України).

За ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Орендодавцями земельних ділянок, за ст. 93 Земельного кодексу України, є їх власники або уповноважені ними особи.

Відповідно до ст. 14 ЗУ "Про оренду землі" постановою КМУ від 03.03.2004р. №220 затверджено Типовий договір оренди землі.

Укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону ( ст. 16 ЗУ "Про оренду землі").

Рішенням тридцять другої сесії четвертого скликання Лубенської міської ради від 21 жовтня 2005 року була затверджена технічна документація із землеустрою щодо складання договорів оренди земельних ділянок несільськогосподарського призначення: загальною площею 0, 1697 га по АДРЕСА_3; по АДРЕСА_4 та передати ці земельні ділянки в оренду терміном на 5 років приватному підприємцю ОСОБА_1 за цільовим призначенням - землі іншої промисловості та землі комерційного використання.

Саме з зазначеної дати (21.10.2005р.) розпочався відлік для орендодавця - Лубенської міської ради (оскільки саме він, за наведеного вище, зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку) розпочати процедуру оформлення договірних відносин щодо оренди земельної ділянки за спірною адресою в порядку п. 3 ст. 179 Господарського кодексу України та п. 2 ст. 181 цього ж кодексу, будучи, крім іншого, зацікавленим в надходженні коштів до бюджету та маючи всі вихідні дані (затверджену техдокументацію) щодо земельної ділянки як сформованого об'єкта матеріального світу та Типовий договір оренди землі, закріплений на законодавчому рівні.

Згідно розділу 4 Книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, форма щодо якої закріплена була за наказом Держкомзему України №174 від 02.07.2003р. "Про затвердження Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель" (який діяв на час прийняття зазначеного рішення Лубенської міської ради), розділ книги ААА 006262, том №1, на стор. 000008 під номерами рядків 85 та 86 зареєстровано два договори оренди землі з під №85 на земельну ділянку по АДРЕСА_3 площею 0,1697 га землі іншої промисловості та під №86 на земельну ділянку по АДРЕСА_4 площею 0,1532 га землі комерційного призначення. Дата реєстрації 01.02.2006р. Термін договору оренди - 5 років, тобто до 01.02.2011р. Ця обставина відповідачем не спростовується, однак самих Договорів оренди земельних ділянок суду надано не було.

Як встановлено судом, автоматична пролонгація договору оренди землі за станом на 01.02.2011р. за чинним земельним законодавством не була передбачена. Тому відмічені договори оренди землі є такими, що припинили свою дію. Докази користування відповідачем після закінчення дії договорів оренди землі земельними ділянками за спірними адресами позивач не надав, а акт обстеження комісії від 22.07.2015р., на який посилається останній, таких даних не містить.

Крім того, Лубенська міська рада, за приписами ст. 33 ЗУ "Про оренду землі", в редакції що діяла на момент закінчення дії договорів оренди землі не була позбавлена ініціативи як орендодавець поновити їх дію, в т.ч. в судовому порядку.

Однак, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вжиття ним заходів щодо укладення договорів оренди та одержання доходів шляхом надання в оренду земельних ділянокпо АДРЕСА_3 та по АДРЕСА_4 розташованими в м. Лубни.

Сам розмір приведених позивачем збитків не є документально обґрунтованим.

Приведений Лубенською міською радою розмір збитків, що складає ціну позову, не є обґрунтованим, оскільки визначений без врахування тієї обставини, що орендна плата є договірною величиною, нормативна грошова оцінка є підставою для внесення змін в умови договору, а не складовою в визначенні збитків; та відсутність доказів щодо фактичного користування земельними ділянками відповідачем після сплину дії договорів оренди землі в 2011 році.

Крім того, вказані у Договорах нежилі приміщення пл. 210,6кв.м. по АДРЕСА_3 та по АДРЕСА_5 площею пл. 77,7кв.м. були придбані фізичною особою - громадянкою ОСОБА_1, а не суб"єктом підприємницької діяльності, як про це зазначає позивач в своїй позовній заяві.

На момент укладення договорів купівлі-продажу нежитлових приміщень громадянка України ОСОБА_1 мала статус суб'єкта підприємницької діяльності з 1997 року (свідоцтво НОМЕР_1 про державну реєстрацію СПД від 31.07.1997 року).

Суб"єктами власності є Український народ та інші учасники цивільних відносин, визначені статтею 2 Цивільного кодексу України, тобто фізичні та юридичні особи, держава Україна, територіальні громади, іноземні держави та інші суб"єкти публічного права (ст. 2 та ст. 318 Цивільного кодексу України).

У відповідності до ст. 325 Цивільного кодексу України суб"єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.

Відповідно до ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями).

Між тим, суб'єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов'язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов'язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством (ст. 55 Господарського кодексу України).

Враховуючи наведене, слід відмітити, що чинне законодавство не виділяє такого суб"єкт права власності як фізична особа - підприємець та не містить норм щодо права власності фізичної особи - підприємця. Законодавство лише встановлює, що фізична особа - підприємець відповідає за зобов"язаннями, пов"язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Отже, суб"єктом прав власності визначається саме фізична особа, яка може бути власником будт-якого майна, крім майна, що не може перебувати у власності фізичної особи. При цьому, правовий статус фізичної особи - підприємця не впливає на правовий режим майна, що перебуває в його власності.

Таким чином, нерухоме майно має реєструватися за фізичною особою.

При цьому власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом (ст. 320 Цивільного кодексу України).

Однак, позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували факт використання ОСОБА_1 нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 саме для ведення підприємницької діяльності.

Одночасно, суд зазначає, що навіть в Акті комісії по визначенню збитків власникам землі та землекористувачам від 28.07.2015р., на який посилається сам позивач зазначено, мова оригіналу "22.07.2015р. комісія в складі ОСОБА_2 - начальника Управління з питань комунального майна та земельних відносин, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - спеціалістів відділу земельних відносин з виїздом на місце намагались обстежити зазначені земельні ділянки, але належним чином їх не вдалось дослідити, так як вони обнесені парканом та встановлені металеві ворота, які на момент обстеження були зачинені.".

Встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності шкоди. Позивач повинен довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а шкода, яка завдана особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 2 ст.34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, на момент розгляду справи позивачем не обґрунтовано і не доведено те, що відповідач ОСОБА_1 використовувала земельні ділянки по АДРЕСА_3 у заявлений позивачем період - з 02.02.2011 по 28.07.2015 року саме для ведення підприємницької діяльності; що саме заявлений позивачем до стягнення розмір збитків є обґрунтованим, оскільки визначений без врахування тієї обставини, що орендна плата є договірною величиною, нормативна грошова оцінка є підставою для внесення змін в умови договору, а не складовою в визначенні збитків.

Враховуючи те, що позивачем не доведено та не надано доказів в підтвердження жодної із чотирьох складових правопорушення з боку відповідача як підстави для застосування цивільно-правової відповідальності в вигляді збитків, розмір яких складає ціну позову, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 32-34, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено та підписано: 01.02.2017р.

Суддя С.В. Погрібна