ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"07" лютого 2017 р.Справа № 921/117/17-г/16
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

Суддя Хома С.О., розглянувши позовну заяву № без номера від 07.02.2017 року ФО СПД ОСОБА_1, АДРЕСА_1 до відповідача: ФО СПД ОСОБА_2, с. Муховка, Чортківський район, Тернопільська область, в якій просить суд: притягнути до відповідальності ФО СПД ОСОБА_2 за незаконний спуск води згідно чинного законодавства України,

встановив наступне:

1) - до позовної заяви не подано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про судовий збір" судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Як визначається ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

У відповідності до п.2.1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збір сплачується за ставкою 1,5 % ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно п.2.2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру судовий збір сплачується за ставкою - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" визначається, що прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01 січня 2017 року становить 1600 грн.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 54 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Також, згідно п. 4 ч. 2 ст. 54 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог; якщо позов подано до кількох відповідачів, - зміст позовних вимог щодо кожного з них

Разом з тим, заявником у позовній заяві № без номера від 07.02.2016 р. не конкретизовано зміст позовних вимог до відповідача (так, позивач просить суд притягнути до відповідальності ФО СПД ОСОБА_2 за незаконний спуск води згідно чинного законодавства України), не деталізуючи до якої саме відповідальності та в чому саме вона полягає, чи можливо йдеться про стягнення матеріальних збитків (в результаті незаконного спуску води зі ставу та викрадення риби та в якому саме розмірі), тощо.

Тобто, в такому випадку має бути зазначено ціну позову, що в позовній заяві відсутня.

Відтак, суду невідомо з якою саме позовною вимогою: майнового чи немайнового характеру звернувся позивач.

Однак, позивачем до позовної заяви № без номера від 07.02.2017 року додано квитанцію № 7 від 06.02.2017 року про сплату лише 32 грн. судового збору.

2) - до позовної заяви не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви та доданих до неї документів.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Заявником до його позовної заяви № без номера від 07.02.2017 року додано опис вкладення до цінного листа від 06.02.2017 року та фіскальний чек №55 від 06.02.2017 року, який не може вважатися належним доказом направлення позовної заяви № без номера від 07.02.2017 року та доданих до неї документів відповідачу, адже позовна заява, датована 07.02.2017 року не могла направлятись стороні 06.02.2017 року.

3) - у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в позовній заяві обставини.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 54 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; законодавство, на підставі якого подається позов.

У відповідності до п.4 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Так, в позовній заяві зазначається, зокрема, що відповідачем було незаконно спущена вода в ставі, який орендується позивачем в селі Муховка Чортківського району Тернопільської області та викрадено рибу, однак, документи, що підтверджують факт оренди позивачем ставу (договір оренди вказаного ставу, тощо) в позовних матеріалах відсутні.

Також позовна заява № без номера від 07.02.2017 року не містить виклад обставин в обгрунтування факту вчинення саме відповідачем незаконного спуску води у ставі і незаконного вилову риби та зазначення доказів, що підтверджують вказані неправомірні дії відповідача (акти фіксації наведених правопорушень відповідними державними органами, докази вручення письмового повідомлення про підозру у вчиненні відповідного діяння відповідачу, документи досудового слідства, обвинувальний акт щодо відповідача, обвинувальний вирок суду про притягнення відповідача до кримінальної відповідальності, тощо).

Крім того, позивачем в позовній заяві не наведено норми законодавства, на підставі яких подається позов.

Крім того, у відповідності до ч.2 ст.36 Господарського процесуального кодексу України письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії.

Позивачем до позовної заяви додано ксерокопії документів, які належним чином не засвідчені.

Згідно п. 2.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії (стаття 36 ГПК). Якщо документи, які мають значення для правильного вирішення спору, і підписи на них виготовлені стороною за допомогою будь-яких технічних засобів, то такі документи повинні прийматись господарським судом як письмові докази, досліджуватись та оцінюватись за загальними правилами ГПК. Копії, які видаються органами державної влади України, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями та їх об'єднаннями усіх форм власності, повинні бути засвідчені з додержанням вимог пункту 5.27 Національного стандарту України "Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003", затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 № 55, а разі якщо інструкціями з діловодства, які діють у відповідних органах, підприємствах, установах і організаціях, установлено додаткові вимоги щодо оформлення копій, - також і цих вимог. Правила нотаріального засвідчення копій документів встановлюються чинним законодавством. У разі невідповідності наданих суду копій документів згаданим вимогам вони не вважаються належними і допустимими доказами і не беруться судом до уваги у вирішенні спору. Подані сторонами копії документів, виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо), засвідчуються підписом особи, яка їх виготовила або яка перевірила їх на відповідність оригіналам, із зазначенням її прізвища, ініціалів та посади (якщо вона є посадовою особою) та з прикладенням печатки за її наявності).

Згідно п. 5.27 Національного стандарту України "Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003", затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 N 55 відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту 23.

Також суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 15 Цивільного кодексу України визначається, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 2 ст. 16 Цивільного кодексу України визначається, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відтак, позивачу слід визначитися зі способом захисту свого порушеного права з урахуванням наведених положень Цивільного кодексу України.

Таким чином, позовна заява та додані до неї документи підлягають поверненню без розгляду у відповідності до п.п. 3,4,6 частини 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про судовий збір", оплачена позивачем сума судового збору може бути повернута за його клопотанням.

На підставі наведеного, керуючись п.п.3,4,6 ч.1 ст. 63, 86 ГПК України, суддя

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву №без номера від 07.02.2017 року та додані до неї документи (у т.ч. квитанцію №7 від 06 лютого 2017 р.), всього на 9-ти (дев'яти) аркушах, повернути ФО СПД ОСОБА_1, АДРЕСА_1 без розгляду.

2. Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до суду в загальному порядку після усунення допущених порушень.

Суддя С.О. Хома