ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"06" лютого 2017 р.Справа № 916/2582/16

Господарський суд Одеської області у складі:

Суддя Зайцев Ю.О.

при секретарі судового засідання Себовій О.О.

За участю представників сторін:

Від позивача: не зявився;

Від відповідача: ОСОБА_1 на підставі довіреності від 30.05.2016р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Донецька залізниця ПАТ Укрзалізниця до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Термінал Стівідорінг і К про стягнення штрафу за неправильне зазначення у накладній маси вантажу в сумі 194 658,50 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: 16.12.2016р. позивач, Публічне акціонерне товариство Українська залізниця в особі регіональної філії Донецька залізниця ПАТ Укрзалізниця, звернувся до господарського суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Термінал Стівідорінг і К про стягнення штрафу за неправильне зазначення у накладній маси вантажу в сумі 194 658,50 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 19.12.2016р. було порушено провадження по справі №916/2582/16 із призначенням її до розгляду у відкритому судовому засіданні.

В судовому засіданні 04.01.2017р. позивачем було надано суду клопотання про залучення додаткових доказів до матеріалів справи.

23.01.2017р. до канцелярії господарського суду Одеської області представником відповідача було надано клопотання (вх.ГСОО№ 2-371/17) про витребування документів, а саме усі документи, що підтверджують стан розрахунків між відповідачем, та власником вантажу( дизельного палива) за поставлене паливо відповідно до накладної № 41170325 у вагоні № 74750035 (податкову декларацію, накладні про сплату вартості товару тощо).

Ухвалою господарського суду Одеської області від 23.01.2017р. клопотання представника відповідача про витребування документів було задоволено та зобовязано Публічне акціонерне товариство Українська залізниця в особі регіональної філії Донецька залізниця ПАТ Укрзалізниця надати до господарського суду Одеської області усі документи, що підтверджують стан розрахунків між відповідачем, та власником вантажу (дизельного палива) за поставлене паливо відповідно до накладної № 41170325 у вагоні № 74750035 (податкову декларацію, накладні про сплату вартості товару тощо).

В судовому засіданні 23.01.2017р. представником відповідача було надано суду заперечення на позовну заяву, відповідно до якої, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В судовому засіданні 06.02.2017р. представником відповідача було надано суду клопотання про залучення додаткових доказів до матеріалів справи та письмові доповнення до заперечення на позовну заяву.

В судовому засіданні 06.02.2017р. було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду в порядку статті 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив.

17 січня 2016 року, згідно з накладною № 41170325. яка у відповідності зі ст. 6 Статуту залізниць України є основним перевізним документом та обов'язковою двосторонньою формою угоди на перевезення вантажу, зі ст. Берегова Одеської залізниці на ст. Красний Лиман (переадресований на ст. Красноармійськ) Донецької залізниці, було відправлено вагон № 74750035 з вантажем - паливо дизельне.

На станції Красноармійськ був проведений контрольний замір у вагоні № 74750035. В результаті контрольного заміру вантажу у вказаному вагоні було виявлено розбіжності між даними, вказаними в накладній, з фактичною масою вантажу. Результати заміру зафіксовано в Акті № 11 від 24.01.2016 року.

За результатами контрольного заміру працівниками станції Красноармійськ був складений комерційний акт БН № 725493/2 від 24.01.2016 року в якому було підтверджено розбіжності фактичної маси вантажу з масою, яка вказана в накладній в сторону зменшення на 548,00 кг.

Відповідно до вказаної накладної, відправником вантажу є ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Термінал Стівідорінг і К". Маса вантажу визначена вантажовідправником без участі представників залізниці, завантаження проводилося вантажовідправником, що підтверджується відповідними відмітками в перевізному документі.

Згідно зі ст. 122 Статуту, за неправильно зазначені в накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код, адресу одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно ст. 118 цього Статуту, якою встановлено стягнення штрафу у пятикратному розмірі провізної плати за всю відстань перевезення.

З наведених підстав, Публічне акціонерне товариство Українська залізниця в особі регіональної філії Донецька залізниця ПАТ Укрзалізниця, звернувся до господарського суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Термінал Стівідорінг і К про стягнення штрафу за неправильне зазначення у накладній маси вантажу в сумі 194 658,50 грн.

Дослідивши в сукупності всі обставини та матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, що регулюють спірні відносини, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Згідно ст.2 ГПК України, господарський суд порушує провадження у справі за позовами, зокрема, підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Завданням суду при здійсненні правосуддя є захист гарантованих Конституцією України та законами, прав і законних інтересів юридичних осіб.

За змістом положень вказаних норм, правом на предявлення позову до господарського суду наділені, зокрема, юридичні особи, а суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права і охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, субєктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд зясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Так, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Як встановлено судом, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Донецька залізниця ПАТ Укрзалізниця направлені на стягнення з відповідача штрафу за невірно вказану масу вантажу у залізничній накладній.

Оцінюючи заявлені ПАТ Українська залізниця в особі регіональної філії Донецька залізниця ПАТ Укрзалізниця вимоги, суд зазначає наступне.

Наявна в матеріалах справи залізнична накладна №41170325 свідчить про встановлення між сторонами договірних правовідносин з перевезення вантажу.

Відповідно до статей 909 ЦК України та 307 ГК України, за договором перевезення вантажу залізниця зобов'язується доставити ввірений їй відправником вантаж до пункту призначення та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

За вимогами ч.5 ст. 307 ГК України, які кореспондуються з вимогами ч.4 ст. 909, ч.1 ст. 920 ЦК України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність субєктів господарювання за цими перевезеннями визначається транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 12 Закону України „Про транспорт підприємства транспорту мають право вимагати від пасажирів, відправників і одержувачів вантажів виконання вимог цього Закону, кодексів (статутів) окремих видів транспорту та інших нормативних актів України, що регулюють діяльність транспорту.

Статтею 2 Статуту залізниць України передбачено, що обовязки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом визначає Статут залізниць України.

Згідно із ст. 6 Статуту залізниць України накладна є основним перевізним документом встановленої форми, оформленим відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обовязковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Статтею 23 Статуту залізниць України визначено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Згідно з ст.24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Статтею 122 Статуту залізниць України передбачено, що за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

З огляду на викладене, предметом встановлення по даній справі є наявність порушення - неправильного зазначення маси вантажу у накладній вантажовідправником.

Відповідно до п.п. 1.1, 1.3 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за №863/5084 (далі - Правила), на кожне відправлення вантажу відправник повинен подати станції навантаження накладну (комплект перевізних документів). Форми бланків перевізних документів, затверджені наказом Мінтрансу від 19.11.1998р. №460 Про затвердження бланків перевізних документів. Накладна є складовою частиною комплекту перевізних документів, до якого, крім неї, входять: дорожня відомість, корінець дорожньої відомості та квитанція про приймання вантажу. Бланки цих документів видаються вантажовідправникам за плату згідно з тарифом. Усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником до відповідних граф. Виправлення не допускаються, у разі зміни відомостей, внесених до перевізного документа відправник зобовязаний заповнити новий перевізний документ.

Згідно п. 27 Правил видачі вантажів № 644 від 21.11.2000 р. (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2000 р. № 862/5083), комісія вантажоодержувача (позивач) повинні застосувати та врахувати коефіцієнт природної втрати маси та ваги вантажу при перевезенні в залізничних цистернах який дорівнює - 2 % від зазначеної маси.

Тобто норма природної втрати вантажу є 2 % від маси зазначеної в накладній 59 241,00 х 2% = 1184,82 кг.

Таким чином згідно п. 27 Правил такий вантаж як дизельне пальне в силу своїх фізичних та хімічних властивостей має здатність при перевезенні частково втрачувати або набувати вагу.

Проте, позивачем в комерційному акті серії БН №725493/2 від 24.01.2016р. будь яких відомостей щодо застосування приписів п. 27 Правил видачі вантажів № 644 від 21.11.2000р. не зазначено та вказаний відсоток природної втрати вантажу не застосовано.

Відповідно до п. 8 оглядового листа Вищого господарського суду України від 29.11.2007р. №01-8/917 Про деякі питання судової практики застосування Статуту залізниць України, інших норм транспортного законодавства господарський суд при вирішенні справи по суті може і зобовязаний надавати оцінку комерційному акту, акту загальної форми та іншим складеним залізницею актам.

Таким чином, суд вважає, що комерційний акт серії БН №725493/2 від 24.01.2016р. не доводить факту неправильного зазначення відповідачем маси вантажу, оскільки цей акт складено без урахування п. 27 Правил видачі вантажів № 644 від 21.11.2000р., яка повністю виключає вину відповідача.

Решту доводів і поданих сторонами доказів, відхилення яких не обґрунтовано вище, суд відхиляє як такі, що не мають значення для вирішення спору.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК України).

Рішення прийнято на підставі наданих сторонами доказів, оскільки згідно із ст.33, 38 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона: повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; самостійно визначити і надати суду ті докази на підтвердження своїх доводів, які вважає необхідними, належними і достатніми. Докази витребуються судом у ході розгляду справи лише у разі подання відповідного клопотання - на суд не покладено обов'язку вказувати стороні, які докази вона повинна подати на підтвердження свої вимог чи заперечень, або проводити розшук тих чи інших доказів з власної ініціативи.

При цьому суд приймає до уваги строк розгляду справи, достатність часу у будь-якої із сторін для надання доказів на підтвердження власних доводів, для спростування обставин чи доводів протилежної сторони та для подання суду клопотання про витребування таких доказів у інших осіб.

Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ Українська залізниця в особі регіональної філії Донецька залізниця ПАТ Укрзалізниця судові витрати, у тому числі витрати, згідно до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 32,33,34,38,43,44,49,82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Донецька залізниця ПАТ Укрзалізниця до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Термінал Стівідорінг і К про стягнення штрафу за неправильне зазначення у накладній маси вантажу в сумі 194 658,50 грн. відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду, яка подається через місцевий господарський суд протягом 10-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо не буде подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст складено та підписано 13 лютого 2017 р.

Суддя Ю.О. Зайцев