РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2017Справа №910/23288/16

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Донбаська Продуктова Компанія "

до: приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА страхування"

про: стягнення 35 767,63 грн.

Суддя: Шкурдова Л.М.

Представники:

Від позивача: Плітан А.О. - пред.по дов.

Від відповідача: Мельніченко О.Д. - представник по довіреності

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Господарським судом міста Києва розглядається справа за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Донбаська Продуктова Компанія" до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА страхування" про стягнення 35 767,63 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.12.16 року порушено провадження у справі №910/23288/16.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів НОМЕР_6 від 13.11.2012 року щодо відшкодування шкоди, заподіяної транспортному засобу позивача особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована у відповідача.

Відповідач у відзиві на позов заявив про застосування наслідків пропущення строку позовної давності.

У судовому засіданні 31.01.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

14.03.2013 року у м.Донецк в Київському районі на перехресті вул.Стратонавтів та вул.Артемівська сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1 з напівпричепом «Groenewegen», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3 та транспортного засобу «ГАЗ-3302 ЗНГ» реєстраційний номер НОМЕР_3, який належить ТОВ "Донбаська Продуктова Компанія " та яким керував водій ОСОБА_4, що підтверджується копією протоколу огляду місця ДТП від 14.03.2013 року та Висновком експерта Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 20.08.2013 року №464.

Як вбачається з протоколу огляду місця ДТП від 14.03.2013 року водій транспортного засобу «Renault premium 400 Г» ВВ реєстраційний номер НОМЕР_4 з напівпричепом «Groenewegen», реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_3 рухався по другорядній дорозі по вул.Стратонавтів та здійснив зіткнення з транспортним засобом «ГАЗ-3302 ЗНГ» реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_4, який рухався по головній дорозі по вул.Артемівська.

Відповідно до п.16.11. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Згідно з Висновком експерта Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 20.08.2013 року №464 з технічної точки зору водій вантажного «Renault premium 400 Г» ВВ реєстраційний номер НОМЕР_4 з напівпричепом «Groenewegen», реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_3, виконуючи вимоги п.п. 16.11 Правил дорожнього руху України, мав у своєму розпорядженні технічну можливість запобігти даній дорожньо-транспортній події і його дії перебувають у причинному зв'язку з настанням даного дорожньо-транспортного випадку. З технічної точки зору водій автомобіля НОМЕР_5 ОСОБА_4, виконуючи вимоги п. 12.3. Правил дорожнього руху, не мав у своєму розпорядженні технічної можливості запобігти даній дорожньо-транспортній пригоді і його дії не перебували в причинному зв'язку з настанням даного дорожньо-транспортного випадку.

Дослідивши копію протоколу огляду місця ДТП від 14.03.2013 року, схему ДТП, Висновок експерта Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 20.08.2013 року №464 суд дійшов висновку, що ДТП у м.Донецк в Київському районі на перехресті вул.Стратонавтів та вул.Артемівська сталася за участю автомобіля НОМЕР_1 з напівпричепом «Groenewegen», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3 та транспортного засобу «ГАЗ-3302 ЗНГ» реєстраційний номер НОМЕР_3, який належить ТОВ "Донбаська Продуктова Компанія " та яким керував водій ОСОБА_4 з вини водія автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_3

Відповідно до Висновку експертного автотоварознавчого дослідження №167/04 від 08.04.2013 року, складеного СПД-фізичною особою ОСОБА_5, та розрахунку розміру страхового відшкодування по пошкодженому транспортному засобу, складеному приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "АХА страхування", вартість матеріального збитку, завданого транспортному засобу «ГАЗ-3302 ЗНГ» реєстраційний номер НОМЕР_3, склала 32 384,55 грн.

Згідно ст.3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст.5 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі ст. 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки, зокрема, є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1192 Цивільного кодексу України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Матеріалами справи та поясненнями сторін підтверджується, що станом на дату ДТП цивільна відповідальність власника транспортного засобу автомобіля, з вини якого сталося ДТП застрахована відповідачем згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії НОМЕР_6.

Згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії НОМЕР_6 ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну третіх осіб встановлено у розмірі 50000,00 грн., розмір франшизи - 0 грн.

Згідно ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

З огляду на те, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Renault premium 400 Г» ВВ реєстраційний номер НОМЕР_4 з напівпричепом «Groenewegen», реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_3, з вини якого сталася ДТП, застрахована відповідачем на підставі Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів НОМЕР_6 , то саме відповідач є відповідальною особою за завдану водієм застрахованого транспортного засобу шкоду третім особам.

В зв'язку з порушенням відповідачем грошового зобов'язання щодо виплати страхового відшкодування позивачем на підставі п.36.5. ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» нараховано пеню в розмірі 3 383,08 грн.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, у зв'язку з пропущенням позивачем трирічного строку позовної давності.

Таким чином, відповідачем, в розумінні ч.4 ст. 267 Цивільного кодексу України, заявлено про застосування наслідків пропуску строку позовної давності до позовних вимог про стягнення з відповідача страхового відшкодування.

Згідно ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України).

У відповідності до ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Загальний строк позовної давності для захисту порушеного права законом визначено у три роки та його перебіг починається в даному випадку від дня настання страхового випадку. Вказана позиція викладена Верховним Судом України у постановах від 25.12.2013 р. по справі № 6-112цс13, від 10.02.2016 р. у справі № 6-2878цс15, від 17.02.2016 р. у справі № 6-2471цс15.

Оскільки датою скоєння ДТП, що сталася в м. Києві, є 14.03.2013 року, то з 15.03.2013р. розпочинається перебіг строку позовної давності, який спливає відповідно 15.03.2016 р.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, з даним позовом до суду позивач звернувся 15.12.2016 року, тобто з порушенням строку позовної давності в 3 роки.

Згідно з ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи викладене, оскільки позивачем пропущений строк позовної давності та доказів його відновлення він не подав, суд відмовляє у задоволенні позову на підставі ч. 4 ст. 267 ЦК України.

Судові витрати відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Повний текст рішення складено 03.02.2017 р.

Суддя Л.М. Шкурдова