ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" січня 2017 р.Справа № 922/3897/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Усатого В.О.

при секретарі судового засідання Мазуренко А.О.

розглянувши справу

за позовом фізичної особи ОСОБА_1, м. Харків
до Харківського державного авіаційного виробничого підприємства, м. Харків
про стягнення коштів
за участю сторін:

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Пересади А.П., довіреність № 305-3 від 04.01.2017 р.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, фізична особа ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до відповідача, Харківського державного авіаційного виробничого підприємства, про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати в сумі 18971,00 грн., середнього заробітку за весь час затримки в сумі 18237,44 грн., відшкодування моральної шкоди в сумі 25000,00 грн. та компенсації втрати частини заробітної плати, у зв'язку з порушенням строків її виплати, у розмірі 320,91 грн., просив допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що позивач працював на заводі Харківського державного авіаційного виробничого підприємства та 04.11.2015 р. був звільнений. На день звільнення у підприємства перед позивачем утворилася заборгованість по виплаті заробітної плати.

Ухвалою суду від 16.11.2016 р. позовна заява була прийнята до розгляду, порушено провадження у справі та призначено розгляд справи на 21.12.2016 р.

Ухвалою суду від 21.12.2016 р. прийнято заяву (вх. № 43784 від 21.12.2016 р.) про збільшення позовних вимог до розгляду, задоволено заяву позивача про продовження розгляду спору за межами двохмісячного строку, встановленого ч. 1 ст. 69 ГПК України, продовжено строк розгляду спору на п'ятнадцять днів, а саме - до 29.01.2017 р., розгляд справи відкладено на 25.01.2017 р.

24.01.2017 р. до суду від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій ОСОБА_1 просив стягнути з Харківського державного авіаційного виробничого підприємства на його користь заборгованість по виплаті заробітної плати в сумі 23703,00 грн., суму середнього заробітку за весь час затримки в розмірі 74822,22 грн., компенсацію за втрату частини заробітної плати у розмірі 1030,40 грн., відшкодувати моральну шкоду в сумі 25000,00 грн. та допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати, але не більше ніж за один місяць

Присутній у судовому засіданні позивач позовну заяву, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 24.01.2017 р., підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково в частині заборгованості по виплаті заробітної плати за період з квітня 2015 року по листопад 2015 року в розмірі 19424,00 грн., в іншій частині позову просив відмовити, проти визнання суми середнього заробітку за весь час затримки заперечував, посилаючись на те, що середній заробіток за весь час затримки є санкцією за невиконання грошового зобов'язання, у зв'язку з чим питання стягнення середнього заробітку за час затримки не може розглядатися в господарському суді.

Суд, розглянувши заяву про збільшення позовних вимог, вважає за необхідне прийняти її до розгляду та продовжити розгляд справи з її урахуванням.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив.

ОСОБА_1 в період з 29.07.2003 р. по 04.11.2015 р. перебував у трудових відносинах з Харківським державним авіаційним виробничим підприємством та був звільнений за власним бажанням, у зв'язку з невиплатою заробітної плати, відповідно до ч. 3 ст. 38 КЗпП України, що підтверджується даними трудової книжки.

Згідно з ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 15.04.2015 р. порушено провадження у справі № 922/5397/13 про банкрутство Харківського державного авіаційного орденів Жовтневої Революції та Трудового Червоного Прапора виробничого підприємства, визнано вимоги ініціюючого кредитора в розмірі 399727,88 грн., введений мораторій на задоволення вимог кредиторів та процедура розпорядження майном боржника, призначений розпорядником майна боржника арбітражний керуючий Чаговець Т.П.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 06.08.2015 р. у справі № 922/5397/13 у попередньому засіданні затверджений реєстр вимог кредиторів Харківського державного авіаційного орденів Жовтневої Революції та Трудового Червоного Прапора виробничого підприємства до якого, зокрема, окремо внесена сума заборгованості по виплаті заробітної плати у розмірі 35059093,95 грн.

Згідно з ч. 4 ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Розглянувши позовну заяву в частині визнання суми боргу по заробітній платі у розмірі 23703,00 грн., суд зазначає.

Відповідно до довідок № 42/3345 від 07.12.2016 р., № 42/3374 від 16.12.2016 р., виданих Харківським державним авіаційним виробничим підприємством, заборгованість підприємства по заробітній платі перед ОСОБА_1 виникла за період з січня 2015 року по листопад 2015 року та становить 23703,00 грн.

Судом встановлено, що сума заборгованості по заробітній платі за період з січня 2015 року по березень 2015 року в розмірі 4279,00 грн. виникла до порушення провадження у справі про банкрутство Харківського державного авіаційного орденів Жовтневої Революції та Трудового Червоного Прапора виробничого підприємства та була включена до реєстру вимог кредиторів, затвердженого ухвалою господарського суду від 06.08.2015 р. у справі № 922/5397/13, у зв'язку з чим позовні вимоги у цій частині не підлягають задоволенню.

Заборгованість Харківського державного авіаційного виробничого підприємства перед позивачем у розмірі 19424,00 грн. за період з квітня 2015 року по листопад 2015 року виникла після порушення провадження у справі про банкрутство Харківського державного авіаційного виробничого підприємства та була визнана відповідачем.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне визнати позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з Харківського авіаційного виробничого підприємства заборгованості по заробітній платі за період з квітня 2015 року по листопад 2015 року в розмірі 19424,00 грн.

Розглянувши позовну заяву (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) в частині визнання суми середньої заробітної плати за весь час затримки в розмірі 74822,22 грн., суд встановив.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Розглянувши заперечення Харківського державного авіаційного виробничого підприємства на позовну заяву щодо нарахування середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, суд зазначає, що стаття 117 КЗпП України структурно віднесена до розділу VII "Оплата праці" зазначеного КЗпП України. За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не відноситься до неустойки та не є санкцією за невиконання грошового зобов'язання. Це компенсаційна виплата за порушення права на оплату праці, яка нараховується у розмірі середнього заробітку (відповідної правової позиції дотримується Верховний Суд України в постанові від 14.11.2012 р. у справі № 6-139цс12), у зв'язку з чим питання стягнення середнього заробітку за час затримки може розглядатися в господарському суді та, враховуючи приписи п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", суд зазначає, що позивач звільнений від сплати судового збору у справах про стягнення заробітної плати, у тому числі щодо стягнення середнього заробітку за затримку.

Згідно з Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Нарахування виплат, що обчислюється із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Відповідно до довідок № 42/3345 від 07.12.2016 р., № 42/3374 від 16.12.2016 р., виданих Харківським державним авіаційним виробничим підприємством, середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становить 128,34 грн.

Позивач просить стягнути середній заробіток за час затримки за період з 01.10.2014 р. по 22.12.2016 р., натомість, згідно з даними трудової книжки ОСОБА_1 позивач був звільнений 04.11.2015 р., тому, початком періоду нарахування середнього заробітку за час затримки є 05.11.2015 р. - наступний день після звільнення.

Судом встановлено, що час затримки заробітної плати ОСОБА_1 з 05.11.2015 р. (наступний день після звільнення) по 22.12.2016 р. (кінцева дата, заявлена позивачем) за розрахунками суду складає 287 робочих днів (з 05.11.2015 р. по 30.11.2015 р. - 19 робочих днів, грудень 2015 року - 23 робочих дня, січень 2016 року - 19 робочих днів, лютий 2016 року - 21 робочий день, березень 2016 року - 22 робочих дня, квітень 2016 року - 21 робочий день, травень 2016 року - 19 робочих днів, червень 2016 року - 19 робочих днів, липень 2016 року - 22 робочих дня, серпень 2016 року - 22 робочих дня, вересень 2016 року - 22 робочих дня, жовтень 2016 року - 20 робочих днів, листопад 2016 року - 22 робочих дня, з 01.12.2016 р. по 22.12.2016 р. - 16 робочих днів).

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що розмір середнього заробітку ОСОБА_1 за 287 робочих днів складає 36833,58 грн. (128,34 грн. х 287 робочих дня = 36833,58 грн.).

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" № 13 від 24.12.1999 р., оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги щодо стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки задовольнити в розмірі 36833,58 грн. (без утримання податків й інших обов'язкових платежів), в іншій частині - відмовити.

Щодо вимог позивача стосовно стягнення компенсації за затримку виплати заробітної плати, у зв'язку з порушенням строків її виплати, в розмірі 1030,40 грн. суд зазначає.

Відповідно до ст. 34 Закону України "Про оплату праці", компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

У випадках порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникові надається право на компенсацію відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати", за яким компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами в цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата та інші.

Відповідно до абз. абз. 1, 2 п. 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 р. № 159, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

Суд звертає увагу на те, що аналіз прикладу обчислення суми компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, наведеного у вищезазначеному Порядку, свідчить про те, що працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення правопорушення з невиплати всіх сум, тобто, на день фактичного розрахунку.

Розмір компенсації залежить від місяця, в якому боржником буде фактично виплачена заборгованість.

Оскільки на даний час неможливо встановити місяць, в якому буде здійснений розрахунок з позивачем, зазначені вимоги є такими, що заявлені передчасно.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги щодо стягнення компенсації втрати частини заробітної плати, у зв'язку з порушенням строків її виплати, в розмірі 1030,40 грн. залишити без розгляду.

Розглянувши позовну заяву в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 25000,00 грн., суд зазначає.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 Кодексу законів про працю України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Згідно зі ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до абз. 1 п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 р. № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно з п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 р., до вимог про відшкодування моральної шкоди у випадках, передбачених трудовим законодавством, застосовується тримісячний строк позовної давності (ст. 233 КЗпП).

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.02.2012 р. № 4-рп/2012 у справі № 1-5/2012, для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору про відшкодування завданої моральної шкоди за затримку заробітної плати при звільненні встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.

Така позиція Конституційного Суду України дає підстави стверджувати, що звільнений працівник має право звернутися до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, завданої невиплатою належних йому сум при звільненні, протягом трьох місяців після фактичного розрахунку роботодавцем чи уповноваженим ним органом.

Враховуючи відсутність факту проведення розрахунку з позивачем, зазначені вимоги є такими, що заявлені передчасно.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди в розмірі 25000,00 грн. залишити без розгляду.

Розглянувши позовну заяву в частині допущення негайного виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати, але не більше ніж за один місяць, суд зазначає.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ГПК України, господарський суд вирішує господарські спори на підставі Конституції України, цього Кодексу, інших законодавчих актів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з ч. 1 ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи, що позивачем не надано правового обґрунтування вимог щодо допущення негайного виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати, але не більше ніж за один місяць, з посиланням на норми ГПК України, суд вважає за необхідне в задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити.

Відповідно до ч. 5 ст. 49 ГПК України, судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в доход бюджету судовий збір у розмірі 622,44 грн., у зв'язку з тим, що з його вини спір доведено до суду.

Керуючись ст. ст. 94, 115 КЗпП України, ст. ст. 12, 82-85 ГПК України -

ВИРІШИВ:

1. Прийняти заяву (вх. № 2305 від 24.01.2017 р.) про збільшення позовних вимог до розгляду.

2. Позов задовольнити частково.

3. Стягнути з Харківського державного авіаційного виробничого підприємства (61023, м. Харків, вул. Сумська, 134, ) на користь ОСОБА_1 (61018, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) заборгованість по виплаті заробітної плати за період з квітня 2015 року по листопад 2015 року в розмірі 19424,00 грн., суму середнього заробітку за весь час затримки в розмірі 36833,58 грн. (без утримання податків й інших обов'язкових платежів).

4. Стягнути з Харківського державного авіаційного виробничого підприємства (61023, м. Харків, вул. Сумська, 134, код 14308894) на користь державного бюджету України (одержувач коштів - Управління державної казначейської служби у Дзержинському районі м. Харкова, вул. Бакуліна, 18, м. Харків, 61166, , рахунок 3003, банк одержувача - Головне управління державної казначейської служби України у Харківській області, МФО 851011, код бюджетної класифікації 22030001) 622,44 грн. судового збору.

5. Позовні вимоги щодо компенсації втрати частини заробітної плати, у зв'язку з порушенням строків її виплати, в розмірі 1030,40 грн. та відшкодування моральної шкоди на суму 25000,00 грн. залишити без розгляду.

6. В решті позову відмовити.

7. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 30.01.2017 р.

Суддя В.О. Усатий