РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2017Справа №910/16550/16
За позовом Виконувача обов'язків керівника Київської місцевої прокуратури №9 в інтересах держави, в особі Київської міської ради, Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації, Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Трансбуд-ХХІ"

про розірвання договору оренди та повернення майна

Суддя Грєхова О.А.

Представники сторін:

від прокуратури: Такташов О.Я. (посв. №044658);

від позивача-1: Брунь Ю.І. - представник за довіреністю;

від позивача-2: Єрко Н.П. - представник за довіреністю;

від позивача-3: не з'явився;

від відповідача: Мігонько Л.М. - представник за довіреністю.

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги виконувача обов'язків керівника Київської місцевої прокуратури №9 в інтересах держави в особі Київської міської ради (далі - позивач-1), Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації (далі - позивач-2) та Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва" (далі - позивач-3) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Трансбуд-ХХІ" (далі - відповідач) про розірвання Договору оренди цілісного майнового комплексу від 01.12.2003 та повернення майна.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач всупереч вимог Договору оренди цілісного майнового комплексу від 01.12.2003 та вимог чинного законодавства передав в суборенду комунальне майно без дозволу орендодавця, органу управління та власника майна, надано у користування майно без визначення та обмеження щодо цільового призначення (при наявності обмеження щодо використання майна ЦМК лише за цільовим призначення), прибуток від суборенди, що перевищує розмір орендної плати, відповідач не сплачує до місцевого бюджету, як наслідок - не спрямовується на відтворення основних фондів ЦМК, що є підставою для розірвання договору та повернення комунального майна.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.09.2016 порушено провадження у справі №910/16550/16, розгляд справи призначено на 10.10.2016.

03.10.2016 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача-2 надійшли письмові пояснення по справі, а також документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.10.2016 розгляд справи відкладено на 07.11.2016.

02.11.2016 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

07.11.2016 представник Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації подав письмові пояснення у справі.

Представник відповідача в судовому засіданні 07.11.2016 подав письмові доповнення до відзиву.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.11.2016 за клопотанням представників позивача-1, 3 продовжено строк вирішення спору на п'ятнадцять днів.

Відповідно до ч. 3 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 07.11.2016 оголошено перерву до 21.11.2016.

Представники прокуратури та позивачів в судовому засіданні 21.11.2016 позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

У свою чергу представник відповідача в засіданні суду проти позову заперечив, а також подав додаткові документи до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.11.2016 провадження у справі №910/16550/16 було зупинено до набрання законної сили рішеннями Господарського суду міста Києва у справах №910/16639/16, №910/17310/16, №910/18704/16, №910/17309/16 та №910/16551/16.

Постановою Київського апеляційного господарського суду міста Києва від 21.12.2016 апеляційну скаргу Заступника прокурора міста Києва на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2016 у справі №910/16550/16 задоволено, ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2016 скасовано та направлено справу №910/16550/16 до Господарського суду міста Києва для продовження розгляду по суті.

13.01.2017 матеріали справи № 910/16550/16 повернулись до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.01.2017 розгляд справи призначено на 30.01.2017.

Прокурор та присутні в судовому засіданні представники позивачів позовні вимоги підтримали, наполягали на задоволенні позову.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив.

Представник позивача-3 в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до п. 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка позивача 3 не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

На виконання вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 30.01.2017 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін та прокурора, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

01.12.2003 між Комунальним підприємством «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» як орендодавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Трансбуд-ХХІ» як орендарем було укладено договір оренди цілісного майнового комплексу (далі - Договір).

Відповідно до пункту 1.1 договору орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування цілісний майновий комплекс, розташований за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Білогородка, вул. Щорса, буд. 98 (надалі - Підприємство), склад і вартість якого визначено до акта оцінки, передавального балансу Підприємства, складеного за станом на 30 вересня 2003 року, вартість якого становить 2310300,00 грн., у тому числі основні фонди за залишковою вартістю 2310300,00 грн.

Згідно з п. 2.1 орендар вступає у строкове платне користування Підприємством у термін, у казаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього Договору та акта приймання-передачі Підприємства.

Відповідно до п. 10.1 Договору (в редакції Додаткової угоди № 1 від 30.08.2005) цей договір укладено строком на 25 років, що діє з 24.09.2003 по 24.09.28 включно.

Додатковою угодою від 25.09.2008 про внесення змін до Договору оренди цілісного майнового комплексу № 1 від 01.12.2003, сторони узгодили, що орендодавцем є Комунальне підприємство «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом'янської районної в м. Києві ради, та змінили розмір орендної плати, яка визначається згідно Закону України «Про оренду державного та комунального майна» і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку 215673,72 грн. на місяць.

За актом приймання-передачі від 01.12.2003 орендодавець передав, а орендар прийняв в орендне користування цілісний майновий комплекс, розташований за адресою: с. Білогородка, Києво-Святошинський район, Київська область, вартість якого визначена відповідно до акту оцінки, склад якого визначений відомістю основних фондів (будівель та споруд).

Також, після укладення Додаткової угоди від 25.09.2008, позивач-3 та відповідач склали Акт прийому-передачі від 25.09.2008, за яким орендодавець передав, а орендар прийняв наданий в орендне користування цілісний майновий комплекс, розташований за адресою: с. Білогородка, Києво-Святошинський район, Київська область, вартість якого визначена відповідно до акту оцінки, склад якого визначений відомістю основних фондів (будівель та споруд).

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України договір є підставою для виникнення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно вимог ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У розділі 6 договору сторони визначили права орендаря.

Так, за умовами п. 6.1 - 6.5 Орендар має право: Самостійно визначати і здійснювати напрями господарської діяльності Підприємства в межах, визначених статутом Орендаря (п. 6.1). За згодою Орендодавця продавати, обмінювати, позичати іншим чином розпоряджатися матеріальними цінностями, які входять до складу орендованого майна Підприємства за умови, що це не спричинить зміни вартості Підприємства і не порушує інших положень цього Договору.

За згодою Орендодавця здавати в суборенду частину нерухомого майна за умови, що це не суперечить чинному законодавству. Матеріальні цінності і кошти, отримані від цих операцій, є власністю Орендодавця і направляються на відтворення основних фондів Підприємства (п. 6.2). З дозволу Орендодавця вносити зміни до складу орендованого майна Підприємства, здійснювати його реконструкцію, технічне переозброєння та інші поліпшення, що зумовлюють підвищення його вартості (п. 6.3). Самостійно розподіляти доходи, створювати спеціальні фонди (розвитку виробництва, соціально-культурних заходів тощо) (п. 6.4). Орендар має право розпоряджатися або іншим чином передавати третім особам належні йому право оренди та інші права (повністю чи в певній частині), які випливають з цього Договору, тільки за попередньою згодою Орендодавця (6.5).

Київською місцевою прокуратурою № 9 встановлено, що частина приміщень цілісного майнового комплексу передана відповідачем в суборенду за наступними угодами:

- Між ТОВ «Трансбуд-ХХІ» та ТОВ «ТОЛК Консалтинг» укладено договір суборенди №16/06-3 від 09.06.2016 про передачу в суборенду складського приміщення площею 283 кв. м для здійснення підприємницької діяльності. Згідно з п. 3.2 вказаного договору, розмір щомісячної Суборендної плати встановлюється в розмірі 8490, 00 грн. Актом приймання - передачі від 20.06.2016, вказане майно передано суборендарю, а тому договір набув чинності та діє до 31.05.2017 (п. 10.1. договору суборенди).

- Між ТОВ «Трансбуд-ХХІ» та ТОВ «Хюннебек Форм Сервісес» укладено договір суборенди №16/04-3 від 15.04.2016 щодо передачі в суборенду складського приміщення площею 1430 кв.м. Згідно з п. 3.3 вказаного договору, розмір щомісячної Суборендної плати встановлюється в розмірі 3685, 00 грн. Актом приймання - передачі від 15.04.16, вказане майно передано суборендарю, а тому договір набув чинності та діє до 14.04.2017 (п. 10.1. договору суборенди).

- Між ТОВ «Трансбуд-ХХІ» та ТОВ «Гуга» укладено договір суборенди №15/11-1 від 01.11.2015 щодо передачі в суборенду складського приміщення площею 200 кв. м. Згідно з п. 3.2 вказаного договору, розмір щомісячної Суборендної плати встановлюється в розмірі 5000,00 грн. Актом приймання - передачі від 01.11.2015, вказане майно передано суборендарю, тому договір набув чинності та діє до 31.10.2016 (п. 10.1. договору суборенди).

- Між ТОВ «Трансбуд-ХХІ» та ТОВ «Спецтехкар-сервіс» укладено договір суборенди №15/10-1 від 01.10.2015 щодо передачі в суборенду складського приміщення площею 145 кв. м. Згідно з п. 3.3 вказаного договору, розмір щомісячної Суборендної плати встановлюється в розмірі 1685,00 грн. Актом приймання - передачі від 01.10.2015, вказане майно передано суборендарю, тому договір набув чинності та діє до 31.09.2016 (п. 10.1. договору суборенди).

- Між ТОВ «Трансбуд-ХХІ» та ТОВ «Інтехсервіс ЛТД» укладено договір суборенди №15/08-1 від 25.08.2015 щодо передачі в суборенду складського приміщення площею 2 674,20 кв. м. Згідно з п. 3.3 вказаного договору, розмір щомісячної Суборендної плати встановлювався в розмірі 53000,00 грн., але податковою угодою зафіксовано поступове зменшення. Актом приймання - передачі від 25.08.2015, вказане майно передано суборендарю, тому договір набув чинності та діє до 24.08.2016 включно (п. 10.1. договору суборенди).

- Між ТОВ «Трансбуд-ХХІ» та ТОВ «Ліс-центр» укладено договір суборенди №16/06-1 від 01.06.2016 щодо передачі в суборенду частини ЦМК. Предмет суборенди складається з асфальтобетонного покриття. Адреса предмета суборенди: 08140, Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Білогородка, вул. Щорса, 98. Загальна площа предмета суборенди 2 125,0 кв. м. Актом приймання - передачі від 01.06.2016, вказане майно передано суборендарю, а тому договір набув чинності та діє до 31.05.2017 року (п. 10.1. договору суборенди).

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи та не заперечуються відповідачем.

Солом'янська районна в м. Києві державна адміністрація листом від 18.08.2016 № 108-12834 повідомила відповідача, що в результаті перевірки цілісного майнового комплексу, комісією були виявлені порушення зі сторони орендаря, а саме п. 6.2 договору оренди від 24.09.2003 № 1, ст. 22 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та пункту 11 Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва, затвердженого рішенням Київської міської ради від 21.04.2015 № 415/1280.

Прокурор, звертаючись до суду із даним позовом вважає, що відповідач передав орендоване майно в суборенду без згоди орендодавця, що є підставою для розірвання договору оренди та повернення майна власнику відповідно до вимог ст. 783 Цивільного кодексу України, ч. 3 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Заперечуючи проти позову відповідач вказав, що він уклав зі своїми контрагентами не договори суборенди, а договори зберігання, оскільки фактично на території ЦМК надавав послуги по зберіганню товару. На думку, відповідача, сторони за договорами суборенди фактично вчинили правочини по зберіганню товарів та матеріальних цінностей, у зв'язку з чим дозвіл на укладення таких договорів від Орендодавця або власника майна не вимагається, що відповідає умовам п. 6.1. договору, за яким Орендар має право самостійно визначати і здійснювати напрями господарської діяльності Підприємства в межах, визначених Статутом Орендаря.

У доповненнях до відзиву, відповідач зазначив, що всі договори суборенди, які були укладені на дату розгляду даної справи в господарському суді визнані недійсними або нікчемним. Окрім того, відповідач вважає, що даний позов фактично заявлений в інтересах комунального підприємства, а не держави, що не відповідає приписам ст.ст. 34, 36-1 Закону України «Про прокуратуру», та є наслідком відмови в позові.

За загальними нормами частини 2 статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно зі ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Частиною 1 статті 774 ЦК України встановлено, що передання наймачем речі у користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилами статті 22 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передача цілісних майнових комплексів у суборенду забороняється. Орендар має право передати в суборенду нерухоме та інше окреме індивідуально визначене майно (окремі верстати, обладнання, транспортні засоби, нежилі приміщення тощо), якщо інше не передбачено договором оренди. При цьому строк надання майна у суборенду не може перевищувати терміну дії договору оренди.

Відповідно до пункту 11 Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва, затвердженого рішенням Київської міської ради від 21.04.2015 № 415/1280, орендар має право передати майно в суборенду лише за рішенням орендодавця, про що повідомляється Департаменту. Строк дії договору суборенди не повинен перевищувати строку дії договору оренди. З метою укладання договору суборенди потенційний суборендар звертається до відповідного орендодавця з заявою за формою та документами згідно з переліком (додаток 4 до цього Положення). Після отримання згоди орендодавця укладається договір суборенди між орендарем та суборендарем.

Умовами п. 6.2 договору оренди узгоджено, що за згодою орендодавця орендар має право здавати в суборенду частину нерухомого майна за умови, що це не суперечить чинному законодавству.

Тобто, як нормами чинного законодавства так і умовами укладеного договору оренди від 01.12.2003, передбачено право орендаря передавати в суборенду орендоване майно виключно за наявності згоди орендодавця.

Відповідач не надав доказів погодження з орендодавцем на укладення договорів суборенди щодо орендованого майна - майнового комплексу або його частини, що знаходиться за адресою: с. Білогородка, Києво-Святошинський район, Київська область.

Даним фактам також надано оцінку рішеннями суду, які набрали законної сили, а саме рішеннями Господарського суду м. Києва, постановленими за позовами Виконувача обов'язків керівника Київської місцевої прокуратури №9 в інтересах держави в особі Київської міської ради, Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації, Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва" до Товариства та суборендарів визнані недійсними наступні договори: договір суборенди № 16/04-3, укладений 15.04.2016 між ТОВ "Трансбуд-ХХІ" та ТОВ "Хюннебек Форм Сервісес" (рішення Господарського суду м. Києва від 19.10.2016 у справі №910/16639/16); договір суборенди № №15/11-1, укладений 01.11.2016 між ТОВ "Трансбуд-ХХІ" та ТОВ "Гуга" (рішення Господарського суду м. Києва від 26.10.2016 у справі №910/17310/16); договір суборенди № №16/06-1, укладений 01.06.2016 між ТОВ "Трансбуд-ХХІ" та ТОВ "Ліс-Центр" (рішення Господарського суду м. Києва від 02.11.2016 у справі №910/18704/16); договір суборенди № 16/06-3, укладений 09.06.2016 між ТОВ "Трансбуд-ХХІ" та ТОВ "Толк Консалтинг" (рішення Господарського суду м. Києва від 05.12.2016 у справі №910/17309/16); договір суборенди № 15/10-1, укладений 01.10.2015 між ТОВ "Трансбуд-ХХІ" та ТОВ "Спецтехкар-сервіс" (рішення Господарського суду м. Києва від 07.11.2016 у справі №910/16551/16).

Підставами для прийняття зазначених судових рішень стало, зокрема те, що ТОВ "Трансбуд-ХХІ", передаючи в суборенду складські приміщення по вул. Щорса, 98, с. Білогородка, Києво-Святошинський район, Київська область не отримало згоди орендодавця, органу управління та власника майна, а відтак договори суборенди є недійсним, оскільки не відповідають вимогам закону та є такими, що укладені учасником господарських відносин з порушенням господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності).

За змістом статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Способами захисту прав при цьому є двостороння реституція або, у разі її неможливості, - відшкодування вартості того, що одержано (частина 1), відшкодування заподіяних збитків та моральної шкоди (частина 2).

Згідно з частиною 1 статті 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, вважається таким з моменту його вчинення.

Разом із тим частиною 3 статті 207 ГК України передбачено, що господарське зобов'язання, визнане судом недійсним, також вважається недійсним з моменту його виникнення. Якщо ж за змістом зобов'язання воно може бути припинено лише на майбутнє, таке зобов'язання визнається недійсним з моменту його виникнення і припиняється на майбутнє, а не з моменту укладення.

Фактичне користування майном на підставі договору оренди унеможливлює у разі його недійсності проведення між сторонами двосторонньої реституції, тому такий договір повинен визнаватися судом недійсним і припинятися лише на майбутнє, а не з моменту укладення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 01.07.2015 р. у справі №3-195гс15.

При цьому, судом враховано роз'яснення Вищого господарського суду України, викладені у п. 2.7. Постанови Пленуму від 29 травня 2013 року N 11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними», що зобов'язання припиняються на майбутнє не на підставі відповідної вказівки в рішенні суду, а в силу закону, тому при визнанні недійсним правочину (господарського договору) зобов'язання його сторін припиняються на майбутнє з моменту набрання чинності рішення суду про визнання правочину (договору) недійсним, хоча б у судовому рішенні й не було зазначено про таке припинення.

Отже, з огляду на вищевикладене та враховуючи вчинення відповідачем фактичних дій з передачі в суборендне користування орендованого майна без згоди на те орендодавця, суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено умови п. 6.2 Договору, частину 1 статті 774 ЦК України, пункт 11 Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва, затвердженого рішенням Київської міської ради від 21.04.2015 № 415/1280.

Не заслуговують на увагу також і доводи відповідача про укладення ним договорів зберігання, а не договорів суборенди, оскільки матеріалами справи підтверджується укладення відповідачем саме договорів суборенди, предметом яких є відповідні частини орендованого цілісного майнового комплексу, та передача їх за актами прийому-передачі у користування третіх осіб - Товариству з обмеженою відповідальністю «Толк консалтинг», ТОВ «Хюннебек Форм Сервісес», ТОВ «Гуга», ТОВ «Спецтехкар-сервіс», ТОВ «Інтехсервіс ЛТД», ТОВ «Ліс-центр». При цьому, доказів повернення майна з користування суборендарів матеріали справи не містять.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", яка є нормою спеціального закону, що застосовується до спірних правовідносин оренди комунального майна, договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Відповідно до ст. 783 ЦК України наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо наймач без дозволу наймодавця передав річ у користування іншій особі.

Пунктом 14.3 Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва встановлено, що порушення умов договору оренди та суборенди є підставою для розірвання договору оренди або суборенди в установленому законодавством порядку.

Умовами п. 10.4 Договору передбачено, що за ініціативою однієї із сторін цей договір може бути розірвано рішенням господарського суду у випадках, передбачених чинним законодавством.

З огляду на наведені норми законодавства та умови Договору, враховуючи наявність доведених фактичних обставин передачі відповідачем орендованого майна в суборенду за відсутності згоди орендодавця, суд дійшов висновку про наявність підстав для розірвання договору оренди цілісного майнового комплексу від 01.12.2003.

Частиною 2 ст. 653 ЦК України передбачено, що у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

Відповідно до ч. 1 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Згідно зі статтею 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Відповідно до умов п. 5.8 Договору орендар зобов'язується у разі припинення або розірвання договору повернути орендодавцеві або підприємству, вказаному орендарем, орендоване майно підприємства, у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду.

За таких обставин, відповідач у разі розірвання Договору зобов'язаний повернути орендоване майно орендодавцю.

Відповідно до п. 2.1 Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва орендодавцями є: Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Департамент) - щодо цілісних майнових комплексів комунальних підприємств територіальної громади міста Києва, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, майна, що не увійшло до статутних капіталів господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), а також нерухомого майна, що передається в оренду районним в місті Києві державним адміністраціям. Районні в місті Києві державні адміністрації (далі - райдержадміністрації) - щодо нерухомого майна, яке передане їм до сфери управління. Комунальні підприємства, установи та організації територіальної громади міста Києва (далі - підприємства) - щодо нерухомого майна, загальна площа якого не перевищує 200 квадратних метрів на одне підприємство, та іншого окремого індивідуально визначеного майна, яке закріплено за ними на праві господарського відання або оперативного управління.

З матеріалів справи вбачається, що спірне орендоване майно (майновий комплекс, розташований за адресою: Київська область, Києва-Святошинський район, с. Білогородка, вул. Щорса, 98) належить на праві власності територіальній громаді Солом'янського району міста Києва, перебуває в управлінні Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації - відповідача-2 та закріплений на праві господарського відання за Комунальним підприємством «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом'янської районної в м. Києві ради, правонаступником якого є Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» - відповідач-3.

Виходячи із наведених обставин доведеними є факти порушення інтересів держави у сфері діяльності органів місцевого самоврядування в інтересах яких прокурор звернувся до суду з даним позовом, що вказує на правомірність звернення прокурором до суду із даним позовом у відповідності до приписів ст. 121 Конституції України та ст. 36-1 Закону України "Про прокуратуру".

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, договір оренди належить розірвати, а орендоване майно - повернути Солом'янській районній в м. Києві державної адміністрації.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись ст. ст. 32, 33, 34, 43, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Розірвати договір оренди цілісного майнового комплексу від 01 грудня 2003 року, укладений між Комунальним підприємством «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації та Товариством з обмеженою відповідальністю «Трансбуд-ХХІ».

3. Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Трансбуд-ХХІ» (код 19482349) передати Солом'янській районній в м. Києві державній адміністрації (код 37378937) по акту прийому-передачі цілісний майновий комплекс, розташований за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Білогородка, вул. Щорса, буд. 98.

4. Стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю «Трансбуд-ХХІ» (03151, м. Київ, вул. Донецька, 35, ідентифікаційний код 19482349) з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем в процесі виконання рішення на користь прокуратури міста Києва (ідентифікаційний код 02910019, банк ДКСУ, м. Київ, код банку 820172, р/р 1062) 2 756 (дві тисячі сімсот п'ятдесят шість) грн. судового збору.

5. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено: 10.02.2017

Суддя Грєхова О.А.