РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2017Справа №910/20263/16

За позовом Заступника керівника Київської місцевої прокуратури № 1 в інтересах

держави в особі Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу

Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація)

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансово-будівельна компанія

"Пагода"

2. Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрбуд Девелопмент»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача

Інститут ботаніки ім. М.Г. Холодного Національної академії науки України

про стягнення 325 471, 00 грн.

Суддя Літвінова М.Є.

Представники учасників судового процесу:

від прокуратури: Вакулюк Д.С - за посвідченям № 04170 від 03.02.2016 р.;

від позивачa: Макеєнко О.Г. - за довіреністю № 050/05-8378 від 07.10.2016 р.;

від відповідача-1: не з'явився;

від відповідача-2: не з'явився;

від третьої особи: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Заступник керівника Київської місцевої прокуратури № 1 звернувся до господарського суду міста Києва з позовом в інтересах держави в особі Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-будівельна компанія «Пагода» (далі - відповідач-1) про стягнення заборгованості по сплаті залишку пайового внеску у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Києва на бюджетний рахунок бюджетного розвитку спеціального фонду міського бюджету в Головному управлінні Державної казначейської служби України у м. Києві в розмірі 8 976 390, 00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги прокурор вказував на те, що в порушення умов Додаткової угоди № 3 до Договору пайової участі від 07.08.2008 р. № 432 відповідачем-1 не сплачено залишок пайового внеску у розмірі 8 976 390, 00 грн., що призводить до ненадходження коштів до бюджету, тягне за собою зменшення доходної частини бюджету, чим порушуються економічні інтереси держави.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 07.11.2016 р. порушено провадження у справі № 910/20263/16, на підставі статті 27 Господарського процесуального кодексу України залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Інститут ботаніки ім. М.Г. Холодного Національної Академії наук України, розгляд справи призначено на 23.11.2016 р.

22.11.2016 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником прокуратури подані додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

23.11.2016 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подані додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.11.2016 р. на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи було відкладено на 07.12.2016 р.

29.11.2016 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подані додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

05.12.2016 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача-1 подані додаткові документи для долучення до матеріалів справи, а також відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого відповідач-1 просить суд припинити провадження у справі на підставі пункту 1-1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України у зв'язку з відсутністю предмета спору, оскільки 12.10.2016 р. між позивачем, третьою особою, відповідачем-1 та ТОВ «Укрбуд Девелопмент» було укладено Додаткову угоду № 4 до спірного Договору, відповідно до якої до нового інвестору - ТОВ «Укрбуд Девелопмент» перейшов обов'язок щодо погашення заборгованості по сплаті пайового внеску. Вказаний обов'язок новим інвестором було виконано, про що свідчить видана позивачем Довідка № 050/08-9520 від 15.11.2016 р. про сплату пайової участі у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва.

05.12.2016 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником прокуратури подано заяву про залучення до участі у справі в якості іншого відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрбуд Девелопмент».

05.12.2016 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва від представника відповідача-1 надійшли додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 07.12.2016 р. на підставі статті 24 Господарського процесуального кодексу України залучено до участі у справі в якості іншого відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрбуд Девелопмент» (далі - відповідач-2), на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи відкладено на 03.01.2017 р.

28.12.2016 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача-2 подані додаткові документи для долучення до матеріалів справи, а також відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого він просить суд припинити провадження у справі на підставі пункту 1-1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України у зв'язку з оплатою заявленої прокурором до стягнення суми боргу.

29.12.2016 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником прокуратури подані додаткові документи для долучення до матеріалів справи, а також заяву про зміну підстави позову та зменшення розміру позовних вимог, відповідно до змісту якої прокурор просить суд стягнути з відповідача-2 заборгованість по сплаті залишку пайового внеску у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Києва на бюджетний рахунок бюджетного розвитку спеціального фонду міського бюджету в Головному управлінні Державної казначейської служби у м. Києві 325 471, 00 грн.

Вказана заява обґрунтована тим, що в порушення умов Додаткової угоди № 4 до Договору пайової участі від 07.08.2008 р. № 432 відповідачем-2 не сплачено залишок пайового внеску у розмірі 325 471, 00 грн., що призводить до ненадходження коштів до бюджету, тягне за собою зменшення доходної частини бюджету, чим порушуються економічні інтереси держави.

03.01.2017 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником прокуратури подано клопотання про припинення провадження у справі на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, а також клопотання про повернення судового збору в розмірі 134 645, 85 грн.

Проте, судове засідання 03.01.2017 р. не відбулось у зв'язку з перебуванням судді Літвіновой М.Є. на лікарняному.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 16.01.2017 р., після виходу судді Літвіновой М.Є. з лікарняного, розгляд справи № 910/20263/16 було призначено на 25.01.2017 р.

20.01.2017 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва від представника відповідача-2 надійшли письмові пояснення у справі.

В судовому засіданні 25.01.2017 р. судом було прийнято до розгляду подану прокурором заяву про зміну підстави позову та зменшення розміру позовних вимог, у зв'язку з чим справа розглядається в редакції означеної заяви, відповідно має місце нова ціна позову, виходячи з якої вирішується спір.

Представник прокуратури в судовому засіданні 25.01.2017 р. підтримав подане 03.01.2017 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва клопотання про припинення провадження у справі на підставі пункту 1-1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Представник позивача в судовому засіданні 25.01.2017 р. проти задоволення поданого прокурором клопотання про припинення провадження у справі не заперечував.

Розглянувши подане прокурором та викладене відповідачем-2 у відзиві на позовну заяву клопотання про припинення провадження у справі на підставі пункту 1-1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України, суд вирішив відмовити у їх задоволенні, виходячи з наступного.

Згідно з пунктом 1-1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення (п. 3.12 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Як на тому наголошено у пункті 4.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" припинення провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв'язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов'язує

неможливість судового розгляду справи.

Пунктом 4.4. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачено, що господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого

органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Таким чином, визначальним для встановлення факту існування спору на момент розгляду справи у суді є наявність заборгованості не на дату звернення із позовною заявою, якою зокрема, може бути дата її подачі до відділення поштового зв'язку, а дата порушення господарським судом провадження у справі за поданою до суду позовною заявою.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 27.03.2014 р. у справі № 904/5255/13.

Оскільки заявлена прокурором до стягнення сума боргу у розмірі 325 471, 00 грн. була сплачена відповідачем-2 на підставі платіжного доручення № 8980 від 04.11.2016 р., тобто до порушення судом провадження у даній справі та подання прокурором в порядку статті 22 Господарського процесуального кодексу України заяви про зміну підстави позову та зменшення розміру позовних вимог, виходячи з якої вирішується спір, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для припинення провадження у справі на підставі пункту 1-1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку з чим залишає подані прокурором та відповідачем-2 клопотання про припинення провадження у справі без задоволення.

Одночасно, суд залишає без задоволення подане відповідачем-1 клопотання про припинення провадження у справі на підставі пункту 1-1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України, оскільки прокурором було подано заяву про зміну підстави предмету позову та зменшення розміру позовних вимог, яка прийнята судом до розгляду і виходячи з якої вирішується спір.

Представники відповідачів та третьої особи в судове засідання 25.01.2017 р. не з'явились, про причину неявки суд не повідомили.

Судом враховано, що відповідно до п. 3.9. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представників відповідачів та третьої особи не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, оскільки суд відкладав розгляд справи, надаючи можливість учасникам судового процесу реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд, враховуючи процесуальні строки розгляду спору, встановлені ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, не знаходить підстав для відкладення розгляду справи.

Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»).

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України № 1-5/45 від 25 січня 2006 р., у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання «розумності» строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

В судовому засіданні 25.01.2017 р. проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників прокуратури та позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Як стверджує прокурор у позовній заяві, 07.08.2008 р. між позивачем, відповідачем-1 та третьою особою було укладено Договір № 432 пайової участі (внесків) на створення інженерно-транспортної інфраструктури м. Києва у зв'язку з будівництвом І черги середньоповерхової та малоповерхової житлової забудови з об'єктами соціально-побутового призначення за адресою: вул. Академіка Лебедєва, 1 у Голосіївському районі м. Києва.

В подальшому, до означеного Договору між сторонами було укладено низку додаткових угод.

Так, 21.05.2015 р. між позивачем, відповідачем-1 (Інвестор) та третьою особою (Замовник) було укладено Додаткову угоду № 3 до договору пайової участі від 07.08.2008 р. № 432, якою сторони змінили умови та пунктом 11 визначили, що відповідно до п. 5 - п. 10 цієї Угоди, з урахуванням п. 2 цієї Угоди та рішення постійної комісії Київради з питань бюджету та соціально-економічного розвитку від 22.05.2013 (протокол № 11/137) Інвестор зобов'язується перерахувати залишок пайового внеску (уточненого) у зв'язку із будівництвом 4 п.к.-12 п.к. об'єкту у сумі ((11000,99-528,03-3182,78)-72,64)=7 217, 54 тис.грн. (без ПДВ) з травня 2015 року по грудень 2015 року включно, щомісячно рівними частинами, не пізніше 28 числа кожного місяця, але до введення в експлуатацію об'єкту або його частин (черги, пускового комплексу), визначеного в п.1.1. цього Договору на бюджетний рахунок бюджетного розвитку спеціального фонду міського бюджету.

На виконання умов Договору та Додаткових угод до нього відповідачем-1 був сплачений пайовий внесок у розмірі 609,77 тис. грн. за 1-й та 2-й пускові комплекси та 3215,43 тис. грн.. за 3-й пусковий комплекс.

Станом на кінець вересня 2016 року заборгованість по сплаті пайового внеску складала 10501,59 тис. грн. (в т.ч. пеня).

12.10.2016 р. між позивачем, третьою особою, відповідачем-1 (Інвестор) та відповідачем-2 (Новий Інвестор) було укладено Додаткову угоду № 4 до договору пайової участі від 07.08.2008 р. № 432 (далі - Додаткова угода № 4), пунктом 6 якої передбачено, що відповідно до п. 3 та п. 5 цієї Угоди Новий Інвестор зобов'язується перерахувати заборгованість у сумі 10 501, 62 тис. грн. (без ПДВ) та додатковий пайовий внесок за 4, 5, 6 та 7 п. к. об'єкту у сумі 2357,77465 тис. грн. (без ПДВ) до 26.10.2016 року включно на бюджетний рахунок бюджету розвитку спеціального фонду міського бюджету.

Згідно з п. 3 Додаткової угоди № 4 заборгованість по сплаті пайового внеску (участі) згідно Договору пайової участі від 07.08.2008 № 432 (із змінами) становить 10501, 62 тис. грн.. (без ПДВ) (в т.ч. пеня).

Відповідно до п. 5 Додаткової угоди № 4 додатковий пайовий внесок у зв'язку з будівництвом 4, 5, 6 та 7 пускових комплексів об'єкту складає 2357,77465 грн. (без ПДВ).

Пунктом 7 Додаткової угоди № 4 передбачено, що у разі прострочення строків сплати додаткового пайового внеску, визначеного у п. 6 цієї Угоди Новий Інвестор сплачує пеню в розмірі 0,1 відсотка від нарахованої суми за кожну добу прострочення строку сплати; Розмір несплаченої частки сплачується Новим Інвестором у сумі, скоригованій Департаментом економіки та інвестицій на індекс інфляції (накопичувальний) від дати розрахунку додаткового пайового внеску.

Отже, за умовами Додаткової угоди № 4 обов'язок щодо погашення заборгованості по сплаті пайового внеску в сумі 10501,62 тис. грн. (без ПДВ), та по сплаті додаткового пайового внеску за 4, 5, 6 та 7 пускові комплексу об'єкту в сумі 2357, 77465 тис. грн. було покладено на відповідача-2.

Як стверджує прокурор у заяві про зміну підстави позову та зменшення розміру позовних вимог, відповідачем-2 не в повному обсязі виконані взяті на себе зобов'язання, передбачені вищевказаною Додатковою угодою № 4, внаслідок чого станом на 04.11.2016 р. за ним утворилась заборгованість в сумі 325 471, 90 грн.

Оскільки несплата відповідачем-2 залишку пайового внеску у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Києва призводить до ненадходження коштів до бюджету, тягне за собою зменшення доходної частини бюджету, чим порушуються економічні інтереси держави, прокурор просить суд стягнути з відповідача-2 заборгованість по сплаті залишку пайового внеску на бюджетний рахунок бюджетного розвитку спеціального фонду міського бюджету в Головному управлінні Державної казначейської служби у м. Києві в сумі 325 471, 00 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги прокурора не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частинами 1-3 статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону. Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Як зазначалось судом вище, 12.10.2016 р. між позивачем, відповідачем-1 (Інвестор) та відповідачем-2 (Новий Інвестор) було укладено Додаткову угоду № 4 до договору пайової участі від 07.08.2008 р. № 432 (далі - Додаткова угода № 4), пунктом 6 якої передбачено, що відповідно до п. 3 та п. 5 цієї Угоди Новий Інвестор зобов'язується перерахувати заборгованість у сумі 10 501, 62 тис. грн. (без ПДВ) та додатковий пайовий внесок за 4, 5, 6 та 7 п. к. об'єкту у сумі 2357,77465 тис. грн. (без ПДВ) до 26.10.2016 року включно на бюджетний рахунок бюджету розвитку спеціального фонду міського бюджету.

При цьому, пунктом 7 Додаткової угоди № 4 передбачено, що у разі прострочення строків сплати додаткового пайового внеску, визначеного у п. 6 цієї Угоди Новий Інвестор сплачує пеню в розмірі 0,1 відсотка від нарахованої суми за кожну добу прострочення строку сплати; Розмір несплаченої частки сплачується Новим Інвестором у сумі, скоригованій Департаментом економіки та інвестицій на індекс інфляції (накопичувальний) від дати розрахунку додаткового пайового внеску.

Однак, у встановлені пунктом 6 вищевказаної Додаткової угоди строки відповідач-2 пайовий внесок не сплатив.

Проте, під час розгляду справи судом встановлено, що до порушення провадження у справі та подання прокурором заяви про зміну підстави позову та зменшення розміру позовних вимог, відповідач-2 відповідно до платіжного доручення № 8980 від 04.11.2016 р. перерахував на бюджетний рахунок бюджету розвитку спеціального фонду міського бюджету залишок пайового внеску згідно з Додатковою угодою № 4 до Договору № 432 від 07.08.2008 р.

Пунктом 4.4. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачено, що господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого

органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 2 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд порушує справи за позовними заявами прокурорів, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. Прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до господарського суду прокурор зазначає про це в позовній заяві. Прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді, передбачених частиною третьою статті 25 Закону України "Про прокуратуру".

Частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Тобто, в контексті наведеної норми має значення лише суб'єктивне уявлення особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту та виключно суб'єктивний характер заінтересованості як переконаності в необхідності судового захисту суб'єктивного матеріального права чи законного інтересу не може підтверджуватися при зверненні до суду лише посиланням на таку необхідність самої заінтересованої особи.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача. Предмет позову кореспондує зі способами захисту права саме - заходами, які прямо передбачені законом з метою припинення оспорювання або порушення суб'єктивних цивільних прав та (або) усунення наслідків такого порушення.

Відтак, розгляд справи судом є наслідком суб'єктивного уявлення сторони про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів та у процесі такого розгляду суд, на підставі наявних у справі доказів та пояснень учасників процесу, встановлених встановлює наявність або відсутність такого порушення.

Оскільки заявлена прокурором до стягнення сума боргу була сплачена відповідачем-2 до порушення провадження у справі № 910/20263/16 та до подання прокурором заяви про зміну підстави позову та зменшення розміру позовних вимог, що виключає наявність правових підстав для припинення провадження у справі, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на прокуратуру.

Витрати по сплаті судового збору покладаються на прокуратуру відповідно до приписів статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Разом з тим, розглядаючи подане прокурором клопотання про повернення судового збору, суд вважає за необхідне повернути прокуратурі з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 129 763, 79 грн. виходячи з наступного.

Так, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог.

У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми (ч. 2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».).

Таким чином, враховуючи, що сума судового збору, яка підлягає сплаті прокурором за подання позову про стягнення з відповідача-2 грошових коштів у розмірі 325 471, 00 грн. (в редакції заяви про зміну підстави позову та зменшення позовних вимог) становить 4 882, 07 грн. та враховуючи подане прокурором клопотання про повернення зайво сплаченого судового збору, суд дійшов висновку про повернення прокуратурі міста Києва з Державного бюджету України судового збору в сумі 129 763, 78 грн. на підставі п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову відмовити.

2. Повернути Прокуратурі міста Києва (03150, місто Київ, вулиця Предславинська, будинок 45/9; ) з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 129 763 (сто двадцять дев'ять тисяч сімсот шістдесят три) грн. 78 грн., сплачений на підставі платіжних доручень № 1560 від 01.11.2016 р. та № 1559 від 01.11.2016 р.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 30.01.2017 р.

Суддя М.Є. Літвінова