РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

"24" січня 2017 р. Справа № 903/694/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючий суддя Грязнов В.В.

суддя Розізнана І.В. ,

суддя Мельник О.В.

секретар судового засідання Петрук О.В.,

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1 (довіреність від 20.0.9.2016р.);

відповідача 1 - не зявився;

відповідача 2 - ОСОБА_2О.(довіреність від 12.01.2016р.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з господарським судом Дніпропетровської області апеляційну скаргу Відповідача 2-Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на рішення господарського суду Волинської області від 21.11.2016 року у справі №903/694/16

за позовом Приватного підприємства «Продвест» с.Зміїнець Луцького району

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Волвест" м.Луцьк

2. Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 м.Дніпро

про стягненя 213 392 грн. 30 коп. заборгованості та штрафних санкцій за договором,-

Представникам сторін розяснено права та обовязки, передбачені ст.ст.22, 28 Господарсь-кого процесуального кодексу України. Заяви про відвід суддів не надходило.

Рішенням господарського суду Волинської області від 21.11.2016р. у справі №903/694/16 (суддя Пахолюк В.А.) задоволенно позов Приватного підприємства «Продвест» (надалі в тексті Підприємство) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Волвест» (надалі в тексті Това-риство) та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (надалі в тексті Підприє-мець) про стягнення 106 696 грн. 15 коп. заборгованості по розрахунках та 106 696 грн. 15 коп. штрафних санкцій згідно укладеного договору.(арк.справи 93-97).

Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що на виконання умов Договору №149/16/РЦ Позивач поставив, а Відповідач-2 прийняв товар, проте оплатив частково. Таким чи-ном підлягають задоволенню вимоги щодо стягнення 106 696 грн. 15 коп. основного боргу, а також 106 696 грн. 15 коп. штрафних санкцій. Крім того, у звязку із укладенням між Підприємством і Товариством договору поруки, з останнього і Підприємця належить стягнути 300 гривень.(арк. справи 95).

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Відповідач-2 подав скаргу до Рівненського апе-ляційного господарського суду, в якій просить скасувати рішення господарського суду Волинської області від від 21.11.2016р. у даній справі та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову, витрати зі сплати судового збору покласти на Позивача.(арк.справи 107-109).

Підприємець також подав клопотання про призначення почеркознавчої експертизи щодо встановлення чи підписував видаткові накладні на поставку товару ОСОБА_3. (арк.справи 131-132).

Обґрунтовуючи скаргу Позивач зазначає, що приймаючи рішення господарський суд не-повно зясував всі обставини справи, припустився порушення норм матеріального права. Скарж-ник вказує, що був позбавлений права ознайомитися з матеріалами справи та подати обґрунтова-ний відзив на позовну заяву. Вказує, що первинні документи, які підтверджують господарську опе-рацію видаткові накладні ОСОБА_3 не підписувалися, підпис особи йому невідомий. Звертає увагу, що умовами Договору передбачено попереднє замовлення товару, однак матеріали справи не містять жодних доказів замовлення товару від ФОП ОСОБА_3О.(арк.справи 108).

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 14.12.2016р. прийнято до про-вадження апеляційну скаргу Відповідача 2, справу призначено до слухання.(арк.справи 105).

Ухвалою від 23.01.2017р. задоволено клопотання Скаржника про проведення судового за-сідання в режимі відеоконференції з господарським судом Дніпропетровської області.(арк.справи 150).

Напередодні судового засідання 23.01.2017р. на електронну адресу суду від Скаржника на-дійшли додаткові пояснення, у яких зазначено, що ні фіскальними чекам, ні податковими наклад-ними не підтверджується факт отримання товару від Позивача. Крім того, наполягає на задоволен-ні клопотання про призначення почеркознавчої експертизи.(арк.справи 153).

У відзиві, поданому 24.01.2017р. через канцелярію суду, Позивач просить залишити апеля-ційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Зазначає, що Підприє-мець неодноразово змінював свою правову позицію, разом з тим не скористався правом на озна-йомлення з матеріалами справи, хоч розгляд справи неодноразово відкладався.(арк.справи 138-142).

Представник Відповідача-2 в судовому засіданні 24.01.2017р. підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі, надав пояснення в обґрунтування своєї правової позиції. Представник Позивача заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги та надав свої пояснення.

Відповідач-1 не забезпечив явку свого представника у призначене на 24.01.2017р. судове засідання, причин неявки суд не повідомив, хоч про час та місце розгляду скарги був повідомле-ний у встановленому порядку.(арк.справи 136,138).

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників сторін, вивчивши мате-ріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Рівненський апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, ПП «Продвест»-продавець та ФОП ОСОБА_3-поку-пець уклали договір від 15.04.2016р. №149/16/РЦ (надалі в тексті Договір), відповідно до п.1.1 якого продавець зобовязується продати і передати у власність покупця продукти харчування (про-дукцію) партіями, а покупець зобовязувався приймати і оплачувати партії продукції на умовах даного договору.(арк.справи 11-13).

Відповідно до п.п.1.2, 1.4 Договору, асортимент, кількість ціни на продукцію (товар), яка передається покупцю визначаються сторонами у накладних на відпуск продукції (товару), що є невідємними частинами даного договору, виписаними продавцем і вважаються такими, що взає-мно погодженні сторонами; сума договору складає сума всіх накладних, відповідно до яких здійс-нюється постачання Продукції.

Продавець постачає продавцю продукцію партіями, згідно наданого покупцем замовлення. Поставка продукції здійснюється транспортом постачальника, за його рахунок, або, за бажанням покупця, шляхом самовивозу зі складу постачальника, при наявності документів, що підтверджу-ють особу покупця та печатки (штампа). При цьому, покупець гарантує правильність зазначення ним місця поставки та забезпечує у місці поставки наявність осіб, які уповноважені приймати про-дукцію. Відповідальність за неможливість прийняти продукцію у місці вказаному покупцем, якщо таке місце вказано помилково або у ньому відсутні особи, уповноваженні приймати продукцію, покладається на покупця. Покупець гарантує, що продукцію за цим Договором буде приймати ли-ше уповноважена на його прийняття особа. Постачальник має право, але не зобовязаний, переві-ряти справжність паспортних даних особи, яка отримує продукцію, її підпису та відбитку печатки. У разі, якщо продукцію від постачальника прийнято особою, яка хоч і не мала права прийняття продукції від постачальника, але відповідно до останніх отриманих від покупця документів, була вказана покупцем як уповноважена на прийняття продукції, поставка вважається виконаною пос-тачальником належним чином.(п.п. 4.1, 4.3.1 Договору).

У випадку несвоєчасної оплати за отриману партію продукції, згідно до п.7.2 Договору, по-купець сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України від суми боргу за кожен день прострочення та несе відповідальність у відповідності до частини 2 ст.625 Ци-вільного кодексу України.

У випадку прострочення покупцем терміну оплати за отриману продукцію більше 5 кален-дарних днів, передбаченого п.5.2 Договору, покупець, крім пені, зобовязується сплатити продав-цю штраф у розмірі 10% від суми простроченої заборгованості, але не менше 2 000 грн. Продавець та покупець прийшли до взаємної згоди про те, що у випадку прострочення покупцем терміну оплати за отриману продукцію більше 14 календарних днів, передбаченого п.5.2 Договору, поку-пець відшкодовує продавцю заподіяні збитки у розмірі суми простроченої заборгованості але не менше ніж 10 000 грн.(п.7.2 Договору).

Договір підписано директором Товариства та Підприємцем, скріплено відтисками печаток сторін.(арк.справи 13).

Матеріали справи містять копії девяти видаткових накладних на поставку товару ФОП ОСОБА_3; оригінали накладних оглянуто в судовому засідані 24.01.2017р.; видаткові наклад-ні не містять посилань на Договір, натомість поля «Договір» мають написи «По прайсу: розподі-льчий центр (готівка)».(арк.справи 14-24).

Видаткові накладні від 19.04.2016р. №22450 на суму 1 195 грн. 78 коп. та №22451 на суму 4 493 грн. 10 коп., видані на імя ФОП ОСОБА_3, адреса доставки: м.Дніпропетровськ, вул.Ака-деміка Янгеля, 14-А, підписані зі сторони отримувача товару особою «ОСОБА_4В.» та скріплені відтиском печатки ФОП ОСОБА_3О.(арк.справи 14,15).

Видаткові накладні від 12.05.2016р. №27099 на суму 14 789 грн. 04 коп. та №27154 на суму 6028 грн. 85 коп., від 13.05.2016р. №27114 на суму 11 209 грн. 11 коп., №27157 на суму 55 550 грн. 40 коп., №27297 від 13.05.2016р. на суму 4 149 грн. 80 коп., видані на імя ФОП ОСОБА_3, ад-реса доставки: м.Дніпропетровськ, вул.Академіка Янгеля, 14-А, підписані зі сторони отримувача товару особою «ОСОБА_5В.» та скріплені відтиском печатки ФОП ОСОБА_3О.(арк.справи 19-24).

Видаткові накладні від 19.04.2016р. №22452 на суму 4 076 грн. 59 коп. та від 20.04.2016р. № 22446 на суму 38 403 грн. 04 коп., видані на імя ФОП ОСОБА_3, адреса доставки: м.Дніпро-петровськ, вул.Академіка Янгеля, 14-А, підписані зі сторони отримувача товару особою «ОСОБА_4В.».(арк.справи 16-18).

Крім того, матеріали справи містять податкові накладні ПП «Продвест» №2766 від 25.05. 2016р. на суму 24 735 грн. 52 коп., №1453 від 13.05.2016р. на суму 263 715 грн. 94 коп., №1294 від 12.05.2016р. на суму 140 644 грн. 35 коп., №2682 від 20.04.2016р. на суму 113 044 грн. 42 коп., № 2436 від 19.04.2016р. на суму 47 247 грн. 33 коп.(арк.справи 49-58), а також фотокопії фіскальних чеків від 19.05.2016р. №60725 на суму 4 493 грн. 10 коп., №60724 на суму 1 195 грн. 78 коп., № 60726 на суму 4 076 грн. 59 коп., №60727 на суму 5 234 грн. 53 коп., від 12.07.2016р. №64922 на су-му 1 000 грн., від 07.06.2016р. №62386 на суму 2 000 грн., №62372 на суму 13 000 грн., від 29.09. 2016р. №64922 на суму 500 грн.(арк.справи 46-48).

З матеріалів справи вбачається, що Підприємство-кредитор та ТзОВ «Волвест»-поручитель 01.09.2016р. уклали договір поруки (надалі в тексті Договір поруки), відповідно до умов якого поручитель надав поруку перед кредитором за виконання ФОП ОСОБА_3-боржником своїх обовязків. Відповідно до п.2 Договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором за вико-нання боржником обовязків в сумі 300 грн. Договір поруки підписано директорами Товариств, скріплено відтисками печаток сторін.(арк.справи 25).

Матеріалами справи стверджено, що вимога Позивача від 09.09.2016р. №09/09/16 про по-гашення заборгованості протягом 7-ми днів залишена Відповідачем-1 без відповіді та без задово-лення.

Вважаючи своє право порушеним, Позивач звернувся до суду із вимогою щодо стягнення солідарно із Відповідачів 300 грн. та з ФОП ОСОБА_3 106 396 грн. 15 коп. основного боргу за поставлений товар та 106 396 грн. 15 коп. штрафних санкцій згідно п.7.2 Договору.(арк.справи 45).

Перевіривши дотримання місцевим судом вимог чинного законодавства при ухваленні ос-каржуваного рішення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задово-ленню, а рішення зміні, з огляду на наступне:

Предметом даного спору є солідарне стягнення заборгованості по розрахунках та штраф-них санкцій згідно договорів поставки та поруки.

Відповідно до ст.173 Господарського кодексу України (надалі в тексті ГК України) госпо-дарський договір є однією з підстав виникнення господарських зобовязань і його виконання є обо-вязковим для сторін. Аналогічно врегульовано підстави виникнення господарського зобовязан-ня у ст.ст. 11, 629 Цивільного кодексу України (надалі в тексті ЦК України).

Зобовязанням, згідно ст.509 ЦК України, є правовідношення, в якому одна сторона (борж-ник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, ви-конати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Матеріалами справи стверджено, що 05.04.2016р. з моменту укладення Договору між сто-ронами виникли відносини поставки, оскільки взаємовідносини сторін підпадають під визначення, яке містять статті 265 ГК України та 712 ЦК України: коли продавець (постачальник), який здійс-нює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов-язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовя-зується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Обовязок доказування і подання доказів встановлено статтею 33 ГПК України.

Позивач обґрунтовує свою вимогу тим, що на підставі Договору передав Відповідачеві то-вар, однак останній свої зобовязання із вчасної та повної оплати товару не виконав. Разом з тим, матеріали справи не містять доказів виконання вказаного Договору поставки.

Переглядаючи рішення у даній справі, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ст.ст. 626, 638 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлен-ня, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Договір є укладеним, якщо сторони в на-лежній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів да-ного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто зго-ди. Зазначені норми кореспондуються з приписами ст.180 ГК України.

Проте, апеляційний суд вважає необґрунтованими твердження Позивача, з яким погодився місцевий суд, що поставка товару здійснювалась на умовах Договору.

По-перше, як встановлено апеляційним судом видаткові накладні не містять посилань на Договір №149/16/РЦ від 15.04.2016р., натомість до полів «Договір» усіх накладних внесено напи-си «По прайсу: розподільчий центр (готівка)».

По-друге, Договором передбачалась поставка продуктів харчування (п.1.1), а згідно наяв-них у справі накладних крім продуктів харчування Відповідачеві передавались і товари народного вжитку: посуд, шампунь, туалетний папір, рукавиці, шкарпетки, пакети. Крім того, поставка мала здійснюватись на підставі наданого покупцем замовлення (п.п. 3.1.1, 4.1), проте матеріали справи не містять копій замовлень Підприємця.

Разом з тим, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми до-говору не установлені законом.(ч.1 ст.639 ЦК України). При цьому ч.1 ст.181 ГК України сторонам надано право укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листа-ми, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийнят-тя до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Апеляційний суд вважає надуманим подане місцевому суду клопотання про направлення повідомлення до правоохоронних органів, оскільки Відповідач не позбавлений можливості самоc-тійно звернутися до відповідних органів з повідомленням про злочин. Апеляційний суд також від-хилив клопотання Відповідача-2 про призначення почеркознавчої експертизи (арк.справи 131-132), яке вмотивоване необхідністю дослідження підписів на видаткових накладних про прийняття то-вару, оскільки ОСОБА_3 стверджує, що накладних не підписував. При цьому, виходячи з мате-ріалів і фактичних обставин справи та приймаючи до уваги перелік питань, які пропонується пос-тавити перед судовим експертом потреби у призначенні судової експертизи колегія суддів не вба-чає, позаяк відсутні питання, по яких між сторонами існують розбіжності, усунути які іншим шля-хом немає можливості: Позивач не стверджує, що підписи на накладних належать ОСОБА_3, а зазначає, що товар приймали працівники магазину і скріплювали накладні печаткою Під-приємця.

При цьому, колегія суддів вважає, що визначальним у данному випадку є скріплення това-ророзпорядчих документів відбитками печатки ФОП ОСОБА_3 Апеляційний суд звертає ува-гу, що автентичність відбитків печатки Підприємцем не оскаржена, докази звернення до компе-тентних органів із заявою про її втрату чи викрадення відсутні. Таким чином, у суду відсутні підс-тави вважати, що печатка Відповідача-2 перебувала у невідомих осіб, за відсутності відповідних повноважень. Крім того, відповідно до ч.2 ст.207 ЦК України та ч.1 ст.181 ГК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторона-ми). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її ус-тановчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства і скріплюється печаткою. Відтак, норми Цивільного та Господарського кодексів України встановлю-ють, що скріплюється печаткою не підпис, а сам документ. Такої ж думки дотримується Вищий господарський суд України, що знайшло відображення у постановах №912/1668/13 від 21.06.2014 року та №5011-18/15906-2012 від 22.01.2014р.

Враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що конклюдентні дії Підприємства і Підприємця свідчать про укладення ними договорів купівлі-продажу у спрощений спосіб.

Тому, видаткові накладні від 19.04.2016р. №22450 на суму 1 195 грн. 78 коп. та №22451 на суму 4 493 грн. 10 коп., видані на імя ФОП ОСОБА_3, адреса доставки: м.Дніпропетровськ, вул.Академіка Янгеля, 14-А, підписані зі сторони отримувача товару особою «ОСОБА_4В.» та скріплені відтиском печатки ФОП ОСОБА_3 та видаткові накладні від 12.05.2016р. №27099 на суму 14 789 грн. 04 коп. та №27154 на суму 6 028 грн. 85 коп., від 13.05.2016р. №27114 на суму 11 209 грн. 11 коп., №27157 на суму 55 550 грн. 40 коп., №27297 від 13.05.2016р. на суму 4 149 грн. 80 коп., видані на імя ФОП ОСОБА_3, адреса доставки: м.Дніпропетровськ, вул.Академіка Янге-ля, 14-А, підписані зі сторони отримувача продукції особою «ОСОБА_5В.» та скріплені відти-ском печатки ФОП ОСОБА_3 стверджують прийняття останнім товару.(арк.справи 14, 15, 19-24).

При цьому, враховуючи відсутність детальних умов таких договорів застосовуються зага-льні положення цивільного законодавства щодо договорів купівлі-продажу, коли одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покуп-цеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.(ст.655 ЦК України).

В силу ч.2 ст.614 ЦК України, тягар доказування відсутності вини покладається на особу, яка порушила зобовязання. Відповідачі не надали судам першої та апеляційної інстанції доказів, які б доводили відсутність їх вини. Згідно ч.7 ст.193 ГК України, не допускається одностороння від-мова від виконання зобовязання або відстрочка з мотиву, що зобовязання другої сторони за ін-шим договором не було виконано належним чином.

Вирішуючи дану справу, колегія суддів приймає до уваги, що відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допус-кається, якщо інше не встановлено договором або законом. Разом з тим, в силу вимог ч.1 ст.692 ЦК України, Відповідач-2, як покупець зобовязаний був оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, оскільки актом цивільного законодавства та-кий строк оплати товару встановлено, тобто, накладна, згідно якої отримано товар є самостійною підставою виникнення обовязку у Відповідача-2 відразу здійснити розрахунок за отриманий то-вар.

Проте, як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом першої інстанції вартості товару Підприємець не оплатив.

Факт прийняття Відповідачем-2 товару зумовлює виникнення у нього зобовязання оплати-ти його вартість в сумі 64 184 грн. 41 коп. вартість товару в усіх підписаних та скріплених від-тисками печатки ФОП ОСОБА_3 видаткових накладних.

Разом з тим, видаткові накладні від 19.04.2016р. №22452 на суму 4 076 грн. 59 коп. та від 20.04.2016р. №22446 на суму 38 403 грн. 04 коп., видані на імя Підприємця, підписані зі сторони отримувача продукції особою «ОСОБА_4В.», але не скріплені відтиском печатки Відповідача-2 не можуть бути належними доказами, які підтверджують здійснення господарської операції щодо прийняття товару, а тому в задоволенні позову щодо стягнення з Підприємця 42 479 грн. 63 коп. заборгованості по розрахунках належить відмовити за безпідставністю, що не було враховано су-дом першої інстанції (арк.справи 16-18).

При цьому, через невідповідність правилу належності і допустимості доказів колегія суд-дів не приймає до уваги податкові накладні та фіскальні чеки (арк.справи 46-48, 49-58) як такі, що не мають жодних ознак (реквізитів), які б свідчили про виконання зобовязань ФОП ОСОБА_3

Відсутність доказів фактичного виконання Договору та поставка товару лише за видатко-вими накладними (арк.справи 14, 15, 19-24) зумовлюють відсутність правових підстав для засто-сування п.7.2 Договору щодо стягнення штрафних санкцій в сумі 106 396 грн. 15 коп., тому, з підс-став ст.33 ГПК України, в їх стягненні належить відмовити.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що з 01.09.2016р. між ТзОВ «Волвест» та Підп-риємством виникли відносини поруки, за яким Товариство зобовязалось відповідати перед кре-дитором за виконання зобовязань ФОП ОСОБА_3 в межах 300 грн.

Вирішуючи даний спір, колегія суддів приймає до уваги, що чинним законодавством не пе-редбачені особливі умови договору поруки, тому вказаний договір за формою і змістом відповідає вимогам ст.173 ГК України, ст.ст.546-548, 553 ЦК України, а тому суд першої інстанції правомірно задоволив позовну вимогу в частині стягнення 300 грн. заборгованості.

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що в частині стяг-нення 42 479 грн. 63 коп. основного богу та 106 396 грн. 15 коп. штрафних санкцій з Відповідача-2 на користь Позивача належить відмовити. При цьому, задоволенню підлягають вимоги щодо стяг-нення 64 184 грн. 41 коп. основного боргу з ФОП ОСОБА_3 та користь ПП «Продвест» та 300 грн. солідарно з Відповідачів на користь Позивача, а тому рішення суду першої інстанції належить змінити.

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що в частині стяг-нення 42 479 грн. 63 коп. основного богу та 106 396 грн. 15 коп. штрафних санкцій з Відповідача-2 на користь Позивача належить відмовити. При цьому, задоволенню підлягають вимоги щодо стяг-нення 64 184 грн. 41 коп. основного боргу з ФОП ОСОБА_3 та користь ПП «Продвест» та 300 грн. солідарно з Відповідачів на користь Позивача, а тому рішення суду першої інстанції належить змінити.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім пе-реконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З мотивів зазначених вище, колегія суддів вважає, що наявні всі підстави для часткового задоволення апеляційної скарги та зміни рішення суду першої інстанції з підстав п.п. 2, 3, 4 ч.1 ст.104 ГПК України через визнання судом першої інстанції встановленими обставин, що мають значення для справи, які не були доведеними, неправильного застосування норм матеріального права та невідповідності обставинам справи висновків, викладених у рішенні, що призвело до ух-валення незаконного судового рішення.

Керуючись, ст.ст. 33, 34, 43, 49, 99, 101, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на рішен-ня господарського суду Волинської області від 21.11.2016р. у справі №903/694/16 задоволити част-ково.

2. Рішення суду першої інстанції змінити, виклавши його резолютивну частину в наступній редакції:

«1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Волвест» (43000, м. Луцьк, вул.Ковельська, 40, код 30089575) та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 (49000, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь Приватного підпри-ємства «Продвест» (45632, Волинська обл., Луцький р-н, с.Зміїнець, вул.Березова, 22, код 33755280) 300 грн. основного боргу та 04 грн. 50 коп. витрат зі сплати судового збору.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (49000, АДРЕСА_2, код НОМЕР_1) на користь Приватного підприємства «Продвест» (45632, Волинська обл., Луцький р-н, с.Зміїнець, вул.Березова, 22, код 33755280) 64 184 грн. 41 коп. забор-гованості по розрахунках та 962 грн. 77 коп. витрат зі сплати судового збору.

4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.».

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційно-му порядку згідно з Розділом ХІІ-1 Господарського процесуального кодексу України.

4. Справу №903/694/16 повернути до господарського суду Волинської області.

Головуючий суддя Грязнов В.В.

Суддя Розізнана І.В.

Суддя Мельник О.В.