ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02.02.2017 Справа № 905/1957/16

Господарський суд Донецької області у складі: головуючого судді Осадчої А.М., суддів Тарапата С.С., Чорненької І.К.

за участю секретаря судового засідання Щитової Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу № 905/1957/16

за позовом ОСОБА_1 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Вугледарі Донецької області м. Вугледар Донецька область

до відповідача Державного підприємства "Донецька вугільна енергетична компанія" в особі комісії з реорганізації Державного підприємства "Донецька вугільна енергетична компанія" шляхом виділу ВП "Шахта "Південнодонбаська №3 ім. М.С. Сургая" м. Вугледар Донецька область

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державного підприємства "Шахта ім. М.С. Сургая" м. Вугледар Донецької області

про визнання незаконними дій та зобов'язання визнати кредитором, включити до розподільчого балансу пеню за несвоєчасну і неповну сплату страхових внесків у розмірі 21391581,81 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 за довіреністю від 27.04.2016 року

від відповідача: не з'явився

від третьої особи: ОСОБА_3 за довіреністю №4 від 08.09.2016 року

в с т а н о в и в:

09.06.2016 року шляхом поштового відправлення ОСОБА_1 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Вугледарі Донецької області (далі - ОСОБА_1 Фонду) звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» в особі комісії з реорганізації Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» шляхом виділу ВП «Шахта «Південнодонбаська № 3 ім. М.С. Сургая» (далі - ДП «ДВЕК») про визнання незаконними дій та зобовязання визнати кредитором, включити до розподільчого балансу пеню за несвоєчасну і неповну сплату страхових внесків у розмірі 21391581,81 грн.

Автоматизованою системою документообігу господарського суду позовна заява ОСОБА_1 Фонду передана на розгляд судді Осадчій А.М.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 13.06.2016року позовна заява прийнята до розгляду та порушене провадження у справі № 905/1957/16.

22.06.2016р. на електронну адресу господарського суду Донецької області від ОСОБА_1 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Вугледарі Донецької області надійшло клопотання про проведення судового засідання у режимі відеоконференції у Вугледарському міському суді Донецької області.

Клопотання позивача про проведення судових засіданнь у режимі відеоконференції задоволено, доручено забезпечення проведення відеоконференції по справі №905/1957/16 Вугледарському міському суду Донецької області.

Наступні судові засідання проходили в режимі відеоконференції.

29.06.2016р. позивач на електронну адресу господарського суду Донецької області направив заяву про уточнення до позовної заяви, в якій визначив інший період нарахування пені, підстави позову залишились незмінними.

Вказана заява судом прийнята ухвалою від 29.06.2016року.

Ухвалою суду від 21.07.2016року провадження у справі зупинено до вирішення Донецьким окружним адміністративним судом справи №805/1596/16-а.

Ухвалою суду від 13.12.2016 року провадження у справі поновлено.

08.12.2016року через канцелярію суду від позивача надійшла заява №0508/767 від 06.12.2016 року про залучення до участі у справі в якості відповідача-2 Державного підприємства "Шахта ім. М.С. Сургая" та доповнення позовних вимог.

Ухвалою суду від 04.01.2017 року до участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державне підприємство "Шахта ім. М.С. Сургая" м. Вугледар Донецької області, строк розгляду справи продовжено на п'ятнадцять днів.

13.01.2017року на електронну адресу суду від позивача надійшла заява, в якій останній просить суд залишити без розгляду заяву відділення Фонду №0508/767 від 06.12.2016 року щодо залучення ДП "Шахта ім. М.С. Сургая" у якості відповідача 2 та доповнення позовних вимог.

Внаслідок відмови позивача від вимог вказаної заяви суд її не розглядає.

19.01.2017року згідно протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів призначено колегіальний розгляд справи та обрано наступну судову колегію: головуючий суддя Осадча А.М., судді Попов О.В., Мельниченко Ю.С.

01.02.2017року внаслідок знаходження судді Попова О.В. у відрядженні, судді Мельниченко Ю.С. у відпустці, протоколом автоматичного зміни складу суду у склад судової колегії внесені наступні зміни: головуючий суддя Осадча А.М., судді Тарапата С.С., Чорненька І.К.

Позовні вимоги ОСОБА_1 Фонду мотивовані тим, що ДП «ДВЕК» є юридичною особою, до структури якого входив відокремлений підрозділ «Шахта «Південнодонбаська №3 ім. М.С. Сургая» (далі - ВП «Шахта «Південнодонбаська № 3 ім. М.С. Сургая»), що взятий на облік як платник страхових внесків до Фонду з 02.06. 2005 року, номер страхового свідоцтва НОМЕР_1. Зі звіту структурного підрозділу відповідача за перший квартал 2016 року слідує, що підприємство має заборгованість по сплаті страхових коштів до Фонду у сумі 191208896,94грн., яка утворилась внаслідок прострочення своїх зобовязань по сплаті страхових внесків. На дану недоїмку у відповідності з приписами Інструкції «Про порядок перерахування, обліку та витрачання страхових коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України», що затверджена постановою правління Фонду №36 від 12.07.2007року (далі- Інструкція) відділенням Фонду проведено донарахування пені у розмірі 21391581,81 грн. за період з 01.01.2012 року по 31.03.2016 року. Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України № 54 від 05.02.2016 року «Про створення шляхом виділу державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» передбачено виділ з складу ДП «ДВЕК» вказаного відокремленого підрозділу і створення на його базі Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая»(далі ДП «Шахта ім. М.С. Сургая»), встановлено двомісячний строк для заявлення вимог кредиторами. Позивач листом №0508/269 від 19.04.2016року звернувся до відповідача з заявою, в якій просив визнати кредиторські вимоги щодо стягнення пені у розмірі 21391581,81 грн. за період з 01.01.2012 року по 31.03.2016 року, однак листом № 135 від 18.05.2016 року відповідач безпідставно відмовив у задоволенні цієї вимоги - комісією з реорганізації ДП «ДВЕК» кредиторські вимоги ОСОБА_1 Фонду в сумі 21391581,81 грн. у порушення вимог закону не були включені до розподільчого балансу підприємства.

Правомірність заявлених позовних вимог позивач обґрунтовує приписами ст.ст. 16, 107, 109 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст.ст. 1, 12, 49, 56, 57 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

На підтвердження заявлених позовних вимог позивач надав суду належним чином засвідчені копії: наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України № 54 від 05.02.2016 року «Про створення шляхом виділу державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая», листа №0508/269 від 19.04.2016року з розрахунком, листа № 135 від 18.05.2016 року, звіту щодо сплати заборгованості зі сплати страхових внесків за І квартал 2016року, страхового свідоцтва №, повідомлення про взяття на облік №770, виписки з ЄДР, довідки з ЄДР щодо ОСОБА_1 Фонду, Положення про відділення, наказу 3553-к від 13.06.2016року, листа №382 від 16.11.2016року, постанови Донецького окружного адміністративного суду від 01.09.2016року у справі №805/1596/16-а, ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 14.12.2016року у справі №2а-1350/08, постанови про заміну сторони виконавчого провадження від 24.01.2017року ВП №50790994.

У відзиві на позовну заяву ДП «ДВЕК» просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки на час надання відзиву підприємство відповідача не було реорганізовано, розподільчий баланс не складався, ОСОБА_1 Фонду не проводило перевірки правильності нарахування, повноти та своєчасності перерахування страхових внесків, за наслідками якої позивач повинен був скласти акт, у додатках до якого вказати розрахунок суми спірної пені, на підтвердження чого надана довідка бухгалтерії підприємства від 29.06.2016року. Пеня в сумі 21391581,81 грн. за період з 01.01.2012 року по 31.03.2016 року з відповідача на користь позивача у судовому порядку не стягувалась. Крім того, відповідач вказує, що позивачем пропущено передбачений ст. 250 ГК України строк позовної давності за вимогами про стягнення пені.

На підтвердження вказаних заперечень відповідач надав суду довідку бухгалтерії підприємства від 29.06.2016року,належним чином засвідчені копії: витягу з ЄДР щодо відповідача, Статуту підприємства, наказу №12-к/к від 28.01.2015року.

У відзиві на позовну заяву, що отриманий судом 19.01.2017року з урахуванням доповнень до відзиву, які отримані судом 01.02.2017року, ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки сума пені правомірно не була включена до розподільчого балансу - пеня , що нарахована Фондом, не оформлюється будь-яким рішенням, яке б було обовязковим для виконання підприємством, позивач нарахував пеню без проведення перевірки та складання актів, що суперечить п.8 Інструкції. Реорганізація відбулась 28.07.2016року, а спірну пеню стягнуто у судовому порядку з відповідача лише 01.09.2016року, ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» свідомо позивачем не була залучена в якості відповідача у справі №805/1596/16-а, тому зобовязання по оплаті пені повинні залишитись за відповідачем. Крім того, третя особа зазначає, що ДП «ДВЕК» згідно п. 3.5 Статуту здійснював фінансово-господарську діяльність централізовано, відокремлений підрозділ не мав повноважень на здійснення такої діяльності, як наслідок вина за невиконання зобовязань перед Фондом повинна покладатись на відповідача. Фонд не мав права нараховувати пеню у період проведення АТО згідно з приписами Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення АТО». ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» звертає увагу, що навіть припускаючи можливість покладення обовязків щодо сплати пені на третю особу, слід застосовувати приписи ч.3 ст.109 ЦК України, що передбачає субсидіарну (додаткову) відповідальність за зобовязаннями юридичної особи, з якої був здійснений виділ, які згідно з розподільчим балансом не перейшли до юридичної особи, що утворилась внаслідок виділу.

На підтвердження означених доводів третя особа надала суду належним чином засвідчені копії: Статуту ДП «ДВЕК», Статуту ДП «Шахта ім. М.С. Сургая», розподільчого балансу, акту приймання-передачі, Положення про відокремлений підрозділ, оголошення про реорганізацію.

У судове засідання 02.02.2017року зявився уповноважений представник ОСОБА_1 Фонду, наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі, з підстав, які зазначені у позовній заяві.

У судове засідання 02.02.2017року зявився уповноважений представник ДП «Шахта ім. М.С. Сургая», просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі з підстав, що зазначені у відзиві та доповненнях до нього.

Представник відповідача у судове засідання 02.02.2017року не зявився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином шляхом направлення на юридичну адресу підприємства кореспонденції суду, тобто у відповідності з приписами діючого процесуального законодавства.

Заслухавши пояснення і аргументи представників позивача і третьої особи, дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності та взаємозвязку, суд дійшов висновку про задоволення позову, зважаючи на таке.

До складу Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» (ідентифікаційний код 33161769) структурно входив без права юридичної особи Відокремлений підрозділ «Шахта «Південнодонбаська № 3 імені ОСОБА_4».

Даний відокремлений підрозділ мав статус страхувальника та окремо взятий на облік як платник страхових внесків відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Вугледарі Донецької області 02.06.2005року, страхове свідоцтво № НОМЕР_1.

Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 05.02.2016року № 54 «Про створення шляхом виділу державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» (арк.справи 17-18) передбачено виділ зі складу ДП «ДВЕК», адреса: 85670, Донецька обл. м. Вугледар, , ВП «Шахта «Південнодонбаська № 3 ім. М.С. Сургая» і створення на його базі ДП «Шахта ім. М.С. Сургая», адреса: 85670, Донецька обл., м. Вугледар.

В пункті 7 наказу встановлено, що згідно з розподільчим балансом, а також у частині забезпечення соціальних гарантій, передбачених Гірничим Законом України та Галузевою угодою, ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» є правонаступником прав та обовязків ДП «ДВЕК", повязаних з діяльністю ВП «Шахта «Південнодонбаська № 3 ім. М.С. Сургая».

Оголошення про факт виділу було розміщено у офіційному друкованому виданні газеті «Урядовий курєр України» 19.02.2016року, надано двомісячний строк для предявлення кредиторами відповідних вимог.

Згідно звіту щодо сплати заборгованості зі сплати страхових коштів до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України за 1 квартал 2016 року по державному підприємству «Донецька вугільна енергетична компанія» - Відокремлений підрозділ «Шахта «Південнодонбаська № 3 імені ОСОБА_4» залишок заборгованості на початок звітного кварталу становив: усього - 25704449,01 грн., у тому числі недоїмка - 19120896,94 грн., пеня - 6583552,07 грн.

19.04.2016 року ОСОБА_1 Фонду у якості кредитора звернулось з вимогою до голови комісії з реорганізації ДП «ДВЕК» з заявою про визнання в якості кредиторських вимог ВП «Шахта «Південнодонбаська № 3 ім. М.С. Сургая» та включення до розподільчого балансу суми пені за несвоєчасну та неповну сплату страхових внесків у розмірі 21391581,81 грн. До вимоги доданий розрахунок пені за період з 01.01.2012року по 31.03.2016 року.

У листі №135 від 18.05.2016року ДП «ДВЕК» зазначило, що комісія з реорганізації не визнає заявлені кредиторські вимоги та не включає до розподільчого балансу суму пені за несвоєчасну та неповну сплату страхових внесків у розмірі 21391581,81 грн., так як вважає цю суму необґрунтованою та безпідставною.

Міністром енергетики та вугільної промисловості України затверджено розподільчий баланс ДП «ДВЕК» станом на 30.06.2016 року, яким новоствореній юридичній особі - Державному підприємству «Шахта імені ОСОБА_4» передані в частині: необоротні активи, власний капітал, зобовязання і забезпечення: відстрочені податкові зобовязання, пенсійні зобовязання, довгострокові кредити банків, інші довгострокові зобовязання; поточні зобовязання і забезпечення.

Підписано акт приймання передачі до згадуваного балансу від 28.07.2016року.

Як вбачається з копії розподільчого балансу, яка мститься в матеріалах справи, пеня у розмірі 21391581,81 грн. не увійшла до розподільчого балансу.

Згідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань державне підприємство «Шахта ім. М.С. Сургая» зареєстроване в якості юридичної особи (ідентифікаційний код 40695853) 28.07.2016року і є правонаступником ДП «ДВЕК».

Предметом спору у даній справі є правова вимога ОСОБА_1 Фонду визнати дії ДП «ДВЕК» в частині відмови у прийнятті кредиторських вимог незаконними, зобовязання визнати позивача кредитором та зобовязання включити пеню за несвоєчасну та неповну сплату страхових внесків, нарахованих за період з 01.01.2012 р. по 31.03.2016 р. у розмірі 21391581,81 грн. до розподільчого балансу.

Позивач вибрав спосіб захисту своїх порушених прав і інтересів, який відповідає загальним засадам цивільного законодавства.

Право на захист цивільних прав та інтересів встановлено статтею 15 ЦК України: кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Перелік таких способів захисту цивільних прав визначений приписами частини другої статті 16 ЦК України: способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обовязку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Слід зазначити, що у законодавстві під способами захисту цивільних прав та інтересів розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Отже Цивільним кодексом України зафіксоване загальне правило щодо використання у якості способу захисту цивільних прав та інтересів примусового виконання обовязку в натурі.

Зі змісту закону випливає, що особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком певним способом захисту свого права, який, як правило, визначається законом, що регулює конкретні цивільні правовідносини.

Позивач вважає, що на час звернення обраний ним спосіб захисту порушеного права - визнання дій відповідача незаконними, включення кредиторської заборгованості до розподільчого балансу регламентована приписами статей 107 та 109 ЦК України, відповідає характеру правопорушення та є достатнім для досягнення бажаного для нього правового результату - закріплення обовязку зі сплати пені, нарахованої за визначений період на суму недоїмки по страховим внескам до Фонду, за боржником, який допустив це порушення.

Згідно до частини першої статті 56 ГК України субєкт господарювання - господарська організація, яка може бути утворена за рішенням власника (власників) майна або уповноваженого ним (ними) органу, а у випадках, спеціально передбачених законодавством, також за рішенням інших органів, організацій і фізичних осіб шляхом заснування нової господарської організації, злиття, приєднання, виділу, поділу, перетворення діючої (діючих) господарської організації (господарських організацій) з додержанням вимог законодавства.

Приписами частин першої і другої статті 109 ЦК України визначено, що виділом є перехід за розподільчим балансом частини майна, прав та обов'язків юридичної особи до однієї або кількох створюваних нових юридичних осіб. Після прийняття рішення про виділ учасники юридичної особи або орган, що прийняв рішення про виділ, складають та затверджують розподільчий баланс.

За змістом норми закону виділ це правовий спосіб реорганізації, при якому реорганізована юридична особа не припиняє свою діяльність, а передає частину своїх прав і зобовязань новоствореній юридичній особі, що виділилась з неї, відповідно до розподільчого балансу. Рішення про виділ може прийматись самим підприємством в особі власників чи уповноваженим органом.

За таким рішенням слідує складання і затвердження розподільчого балансу, який встановлює розмежування між первинною і новоутвореною юридичними особами.

Форма розподільчого балансу при виділі юридичної особи законодавчо не встановлена, тому він складається на розсуд підприємств, у тому числі він може бути у формі звичайного балансу підприємства на дату виділення, в якому зазначається розподіл усіх активів і пасивів (майно, вимоги і зобовязання) між первинним і новоствореним підприємством-правонаступником.

Між тим, що стосується порядку виділення юридичної особи, інформації у розподільчому балансі при виділені підприємства в частині включення кредиторських вимог, то суд за аналогією закону вважає необхідним застосувати норму частини 2 статті 107 ЦК України, згідно якої після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), який має містити положення про правонаступництво щодо майна, прав та обовязків юридичної особи, що припиняється шляхом поділу, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов'язання, які оспорюються сторонами.

Приймаючи до уваги викладене, у разі своєчасного звернення з листом до комісії з реорганізації шляхом виділу, сума кредиторських вимог повинна включатись у розподільчий баланс, навіть якщо вона є оспорюваною, що має місце у даному випадку.

Щодо правомірності нарахування пені за вказаний період суд зазначає наступне.

Згідно приписів ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 01.09.2016року у справі №805/1596/16-а, яка набрала законної сили, стягнуто з ДП «ДВЕК» на користь ОСОБА_1 Фонду пеню в сумі 21391581,81 грн.

Даною постановою встановлені наступні обставини, що є преюдиційними при розгляді справи №905/1957/16.

Зокрема, 10.01.2012 року позивачем складено акт №93 перевірки правильності нарахування, повноти і своєчасності перерахування страхових внесків та витрачання коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, в якому зазначена сума недоїмки за страховими внесками у розмірі 19120 896,94 грн. за звітні періоди до 2011р.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 05.03.2013року №К/9991/37543/12 стягнуто з Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» в особі відокремленого підрозділу «Шахта "Південнодонбаська №3 ім. М.С. Сургая» на користь ОСОБА_1 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Вугледарі Донецької області пеню у розмірі 1923533,96 грн., яка нарахована за період з 01.12.2010 року до 31.12.2011 року.

Згідно звіту щодо сплати заборгованості зі сплати страхових внесків до Фонду за перший квартал 2016р. обліковується сума заборгованості за недоїмкою у розмірі 19 120 896,94 грн. та за пенею у розмірі 6 583 552,07 грн.

Пунктом 2 частини другої статті 45 Закону України № 1105-ХІV від 23.09.1999 року «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (далі - Закон № 1105-ХІV), в редакції чинній до 01.01.2011р., визначено, що роботодавець як страхувальник зобовязаний: своєчасно та повністю нараховувати і сплачувати в установленому порядку страхові внески до Фонду соціального страхування від нещасних випадків.

Частиною другою статті 42 цього Закону було передбачено, що за прострочення сплати страхового внеску до Фонду зі страхувальника стягується пеня згідно із законом.

Наведені норми Закону України № 1105-ХІV були скасовані набранням чинності Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування».

Правовою підставою для нарахування та стягнення пені за несплату страхових внесків є постанова Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 30.11.2010 р. № 31 «Про порядок стягнення та обліку заборгованості зі сплати страхових внесків до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України», яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2010 року за № 1286/18581.

Пункт 2.1 даної постанови передбачає право стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати на 1 січня 2011 року не настав, і контроль за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій на період до повного стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України (далі - Фонд) та надання страхувальниками за підсумками 2010 року розрахункової відомості про нарахування і перерахування страхових внесків та витрачання коштів Фонду і відомості розподілу чисельності працівників, річного фактичного обсягу реалізованої продукції (робіт, послуг) за видами економічної діяльності здійснюються відповідно до Інструкції про порядок перерахування, обліку та витрачання страхових коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, затвердженої постановою правління Фонду від 12 липня 2007 року № 36, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 1 серпня 2007 року за № 867/14134 (далі - Інструкція).

Відповідно до абзацу 5 пункту 7 розділу VІІІ Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків за діючими видами загальнообовязкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообовязкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій.

Згідно абзацу 6 пункту 7 розділу VІІІ цього Закону на період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообовязкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообовязкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.

Пунктом 7.5 Інструкції передбачено, що юридичні особи - платники страхових внесків щоквартально, в двох примірниках складають розрахункову відомість про нарахування та перерахування страхових внесків та витрачення коштів Фонду, один примірник якої подається до робочого органу виконавчої дирекції Фонду за місцем реєстрації страхувальника у такі строки: до 20 квітня, до 20 липня, до 20 жовтня, до 25 січня року наступного за звітним.

Не внесені страхувальниками у встановлений строк страхові внески до Фонду вважаються недоїмкою і стягуються в порядку, передбаченому законодавством з нарахуванням пені. Пеня нараховується з суми недоїмки за кожен прострочений день і обчисляється виходячи із 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки (без урахування штрафів). Пеня нараховується з наступного дня після одержання заробітної плати і по день сплати платежу ( пункти 5.1, 5.2 Інструкції).

Частиною 3 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» унормовано, що суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини по справі, суд визнає обґрунтованим нарахування відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Вугледарі Донецької області вказаного розміру пені на суму недоїмки, що утворилась унаслідок несплати ДП «ДВЕК» страхових внесків до Фонду до 01.01.2011 року, та погоджується із встановленим позивачем її розміром.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що сплата пені є обовязковою в силу закону та зобовязання щодо її оплати існують з моменту їх предявлення Фондом у незалежності від наявності рішення суду, яким вона стягнута.

Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 05 лютого 2016 року № 54 «Про створення шляхом виділу державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» встановлено, що ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» є правонаступником прав та обовязків ДП «ДВЕК", повязаних з діяльністю ВП «Шахта «Південнодонбаська № 3 ім. М.С. Сургая».

Правовий аналіз наведених норм закону, дає підстави для висновку, що пеня у сумі 21391581,81 грн. є кредиторською заборгованістю ДП «ДВЕК» перед Фондом та у розумінні положень частини 2 статті 107 та частини другої статті 109 ЦК України, незважаючи на оспорення зі сторони відповідача, вона повинна бути включена до розподільчого балансу при виділі державного підприємства «Шахта імені ОСОБА_4». У даному випадку дії комісії не були правомірними та законними.

Доводи представників відповідача і третьої особи про неможливість включення до розподільчого балансу нарахованої позивачем пені за відсутності судового рішення про її стягнення не відповідають вимогам закону, спростовуються вищенаведеними обставинами, тому не беруться судом до уваги.

Посилання представника третьої особи - державного підприємства «Шахта імені ОСОБА_4» ОСОБА_3 на положення підпункту 8 пункту 4 статті 11 Закону України від 02.09.2014 року № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення АТО», яким внесені зміни до Закону України від 08.07.2010 року № 2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» у частині звільнення субєктів господарювання, що знаходяться на території, де здійснюється антитерористична операція, від сплати єдиного внеску (страхових внесків) до Фонду, є безпідставними.

Питання щодо дії нормативно-правових актів у часі неодноразово розглядалось Конституційним Судом України, який у своїх рішеннях № 1-рп/1997 від 13 травня 1997 року, № 1-рп/99 від 9 лютого 1999 року та № 3-рп/2001 від 5 квітня 2001 року зазначив, що нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності.

Дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

У даному випадку позивачем нарахована пеня на суму недоїмки по страховим внескам, яка утворилась до 01 січня 2011 року, тому дії вказаних норм Законів на спірні правовідносини не поширюється.

Суд не може врахувати аргументи представника третьої особи щодо можливості застосування до спірних правовідносин положень частини 3 статті 109 ЦК України щодо субсидіарної (додаткової) відповідальності виділеного підприємства згідно з розподільчим балансом.

Відповідно до частини першої статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

З позовною вимогою про стягнення пені в порядку субсидіарної (додаткової) відповідальності відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Вугледарі Донецької області по справі № 905/1957/16 до Державного підприємства «Шахта ім. М.С.Сургая» не зверталось.

Предметом позовних вимог є саме включення вимог до розподільчого балансу, приписи ст. 109 ЦК України в частині застосування субсидіарної відповідальності застосовуються виключно за зобов'язаннями юридичної особи, з якої був здійснений виділ, які згідно з розподільчим балансом не перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно приписів ст. 49 ГПК України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, витрати по сплаті судового збору внаслідок задоволення позовних вимог покладаються на відповідача в сумі 2756,00грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 11,15,16,107,109 Цивільного кодексу України, ст.ст.1, 4-2, 4-3, 12, 22, 32-38, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Вугледарі Донецької області до Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» в особі комісії з реорганізації Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» задовільнити повністю.

Дії Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» в особі комісії з реорганізації Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» в частині відмови у прийнятті кредиторських вимог ОСОБА_1 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Вугледарі Донецької області щодо включення до розподільчого балансу пені за несвоєчасну та неповну сплату страхових внесків, нараховану за період з 01.01.2012 р. по 31.03.2016 р. у розмірі 21391581,81 грн. визнати незаконними.

Зобовязати Державне підприємство «Донецька вугільна енергетична компанія» (85670, Донецька область, м.Вугледар, ідентифікаційний код 33161769) визнати кредитором ОСОБА_1 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Вугледарі Донецької області (85670, Донецька область, м.Вугледар, вул.13 Десантників,буд.11, ідентифікаційний код 25968292) на суму пені за несвоєчасну та неповну сплату страхових внесків, нараховану за період з 01.01.2012 р. по 31.03.2016 р. у розмірі 21391581,81 грн.

Зобовязати Державне підприємство «Донецька вугільна енергетична компанія» (85670, Донецька область, м.Вугледар, ідентифікаційний код 33161769) включити кредиторські вимоги ОСОБА_1 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Вугледарі Донецької області (85670, Донецька область, м.Вугледар, вул.13 Десантників,буд.11, ідентифікаційний код 25968292) на суму пені за несвоєчасну та неповну сплату страхових внесків, нараховану за період з 01.01.2012 р. по 31.03.2016 р. у розмірі 21391581,81 грн. до розподільчого балансу.

Стягнути з Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» (85670, Донецька область, м.Вугледар, ідентифікаційний код 33161769) на користь ОСОБА_1 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Вугледарі Донецької області (85670, Донецька область, м.Вугледар, вул.13 Десантників,буд.11, ідентифікаційний код 25968292) судовий збір в сумі 2756,00грн.

Видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду може бути оскаржене до Донецького апеляційного господарського суду протягом 10 днів. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом, якщо рішення не буде скасовано.

У судовому засіданні 02.02.2017року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 07.02.2017року.

Головуючий суддя А.М. Осадча

Суддя І.К. Чорненька

Суддя С.С. Тарапата