КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2017 р. Справа№ 910/9016/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Баранця О.М.

Пономаренка Є.Ю.

за участю секретаря судового засідання Бовсунівської Л.О.

від представників сторін :

від позивача не з'явився

від відповідача 1 Колосюк С.Л.

від відповідача 2 Куликов Ю.Ю.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Національного банку України

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.12.2016 про зупинення провадження по справі №910/9016/16 (суддя Цюкало Ю.В.)

за позовом Quickom Limited (Квікком Лімітед)

до 1. Національного банку України

2.Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Фінансова

ініціатива"

про розірвання договору, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.12.2016 зупинено провадження по справі №910/9016/16 до проведення судової експертизи Дніпропетровським науково - дослідним інститутом судових експертиз (або дачі висновку чи повідомлення про неможливість її проведення).

Не погодившись з вказаною ухвалою, Національний банк України звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.12.2016 року по справі №910/9016/16 скасувати, справу направити до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт зазначив, що при винесенні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.01.2017 колегією суддів у складі головуючий суддя Сітайло Л.Г., судді Баранець О.М., Пашкіна С.А. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду 06.02.2017.

Розпорядженням від 02.02.2017 призначено повторний автоматизований розподіл справи, в зв'язку з перебуванням судді Пашкіної С.А. у відпустці.

Відповідно до Протоколу автоматичної зміни складу суддів від 02.02.2017, в зв'язку з перебуванням судді Пашкіної С.А., яка не є головуючим суддею у відпустці, сформовано новий склад колегії суддів, головуючий суддя - Сітайло Л.Г. судді: Баранець О.М., Зеленін В.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.02.2017 колегією суддів, в зазначеному складі прийнято апеляційну скаргу Національного банку України до свого провадження.

Розпорядженням від 06.02.2017 призначено повторний автоматизований розподіл справи, в зв'язку з перебуванням з 06.02.2017 судді Зеленіна В.О. на лікарняному.

Відповідно до Протоколу автоматичної зміни складу суддів від 06.02.2017, в зв'язку з перебуванням судді Зеленіна В.О., який не є головуючим суддею у відпустці, сформовано новий склад колегії суддів, головуючий суддя - Сітайло Л.Г. судді: Баранець О.М., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.02.2017 колегією суддів, в зазначеному складі прийнято апеляційну скаргу Національного банку України до свого провадження.

06 лютого 2017 року представником позивача ОСОБА_1, через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів, подано повідомлення по справі.

В судове засідання 06.02.2017 з'явились представники відповідача 1 та 2.

Представник позивача в судове засідання не з'явився. В той же час, представник ОСОБА_1 звернувся до суду з проханням повідомити позивача про розгляд даної справи, в порядку, передбаченому Гаагзькою конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах 1965 року.

Колегія суддів розглянувши зазначене клопотання представника ОСОБА_1 прийшла до висновку про відмову в його задоволенні, оскільки довіреність видана позивачем на ім'я ОСОБА_1 втратила чинність 31.12.2016. Таким чином, зазначене клопотання підписано не уповноваженим представником позивача.

Згідно зі ст. 77 ГПК України господарський суд відкладає розгляд справи, в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 26.12.2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Ухвалою суду від 25.01.2017 участь повноважних представників сторін судом обов'язковою не визнавалась.

При цьому, колегія суддів враховує, що обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»).

Беручи до уваги, що копія ухвали про призначення апеляційної скарги надіслана на адресу позивача зазначену як «для листування», колегія суддів приходить до висновку, що позивач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, в зв'язку з чим, є підстави для розгляду апеляційної скарги у відсутність представника позивача.

Представник відповідача 1 в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та просив скасувати оскаржувану ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.12.2016.

Представник відповідача 2 в судовому засіданні заперечив проти доводів, викладених в апеляційній скарзі та просив залишити без змін оскаржувану ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.12.2016.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд, за наявними у справі та додатково поданими доказами, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність та обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників відповідача 1 та 2, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши, на підставі встановлених фактичних обставин справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, апеляційний господарський суд встановив наступне.

В травні 2016 року Quickom Limited (Квікком Лімітед) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Національного банку України та Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Фінансова ініціатива" про розірвання Кредитного договору №12/09/6 від 04.06.2016 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.05.2016 року суддею прийнято зазначену позовну заяву до розгляду та порушено провадження по справі №910/9016/16.

В процесі розгляду справи №910/9016/16 Quickom Limited (Квікком Лімітед) подало клопотання про призначення економічної експертизи по справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.12.2016 року призначено по справі №910/9016/16 судову економічну експертизу, проведення якої доручено Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Згідно з ч. 1 ст. 41 Господарського процесуального кодексу України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Як роз'яснено у п. п. 2, 5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи", судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №4 від 23.03.2012 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадку призначення господарським судом судової експертизи. Про зупинення провадження у справі та його поновлення виноситься ухвала. Ухвалу про зупинення провадження може бути оскаржено.

Отже, вказаною нормою Господарського процесуального кодексу України передбачено право, а не обов'язок суду, зупинити провадження у справі у випадку призначення господарським судом судової експертизи за наявності дійсної необхідності її призначення, у випадку необхідності спеціальних знань, якими не володіє суд та у разі неможливості суду вирішити питання, що входять до предмету доказування без її призначення.

Згідно з приписами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України якщо господарський спір не вирішується по суті (відкладення розгляду справи, зупинення, припинення провадження у справі, залишення позову без розгляду тощо), господарський суд виносить ухвалу. Ухвала господарського суду має містити, зокрема мотиви її винесення з посиланням на законодавство.

Виходячи з наведеного, ухвала про зупинення провадження у справі повинна відповідати вимогам, встановленим у ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, а також містити викладення обставин, що зумовлюють зупинення провадження у справі.

В той же час, мотивувальна частина ухвали Господарського суду міста Києва від 14.12.2016 про зупинення провадження по справі не містить обґрунтованих мотивів її винесення, в ній зазначено лише про те, що провадження у справі зупиняється у зв'язку з призначенням експертизи.

Разом з тим, зупинення провадження у справі, в зв'язку з призначенням експертизи є не обов'язком суду, а правом, при реалізації якого, суду слід навести обґрунтовані мотиви необхідності вчинення такої процесуальної дії як зупинення провадження у справі саме у зв'язку з її призначенням, що зумовлює, щонайменш, викладення (наведення) судом в ухвалі про зупинення провадження у справі фактичних даних, що входять до предмету доказування у даній справі та які не можуть бути встановлені судом, а виключно судовими експертами, оскільки їх встановлення потребує спеціальних знань.

Також, колегія суддів звертає увагу, що призначаючи по даній справі судову експертизу місцевий господарський не навів обґрунтування необхідності її призначення, вказавши лише, що експертизу необхідно провести з метою повного, всебічного та об'єктивного розгляду спору і вирішення питань, що потребують спеціальних знань.

При цьому судом, не вказано для встановлення яких саме фактичних обставин, які б входили до предмету доказування у справі, є потреба у спеціальних знаннях, не обґрунтовано неможливості самостійно встановити фактичні обставини справи за результатами оцінки наявних у справі доказів.

Таким чином, ухвалу суду про призначення експертизи не можна визнати обґрунтованою та такою, що винесена із дотриманням норм процесуального законодавства.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом (пункт 8 частини третьої статті 129 Конституції України), що передбачає можливість перевірки в апеляційному та касаційному порядку судових рішень. Це конституційне положення реалізовано у розділах ХІІ, ХІІ-1 Господарського процесуального кодексу України, де врегульовано питання апеляційного та касаційного оскарження судових рішень. Зокрема, у статті 106 Господарського процесуального кодексу України наведено перелік ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду. При цьому приписи ст. 106 Господарського процесуального кодексу України не містить заборони стосовно апеляційного оскарження ухвал.

Водночас стаття 41 Господарського процесуального кодексу України, якою врегульовано питання призначення і проведення судової експертизи, не містить положень, які б встановлювали заборону на оскарження ухвал про призначення судової експертизи.

Відсутність у Господарському процесуальному кодексі України прямих вказівок на можливість оскарження ухвал, які суттєво впливають на права та обов'язки учасників судового процесу, не може бути підставою для відмови у прийнятті апеляційної чи касаційної скарги, оформленої згідно з вимогами господарського процесуального законодавства, за відсутності прямої заборони в Законі на їх оскарження. Ця відмова розглядається як порушення конституційного права на судовий захист, яке за ст. 64 Конституції України не може бути обмежене.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 55, 129 Конституції України, правовою позицією Конституційного Суду України, викладеною у пункті 9 мотивувальної частини Рішення від 30.01.2003 № 3-рп/2003, пп. 3.2 п. 3 Рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 № 11-рп/2012 по справі № 1-12/2012, колегія суддів прийшла до висновку, що відсутність законодавчого закріплення можливості оскарження ухвали про призначення судової експертизи не є перешкодою для її перегляду в апеляційному чи касаційному порядку.

Відповідно до ч. 5 ст. 106 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Частина 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене вище, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що місцевим господарським судом не повно та об'єктивно з'ясовано обставини справи, що мають значення для справи, в зв'язку з чим апеляційна скарга Національного банку України підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду міста Києва від 14.12.2016 по справі №910/9016/16 скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 49, 99, 101 - 106 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Національного банку України задовольнити.

2.Ухвали Господарського суду міста Києва від 14.12.2016 про призначення експертизи та зупинення провадження по справі №910/9016/16 - скасувати.

3.Матеріали справи №910/9016/16 передати на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді О.М. Баранець

Є.Ю. Пономаренко