ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02.02.2017 Справа № 905/3491/16

Суддя господарського суду Донецької області Філімонова О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «ОСОБА_1 залізниця» м. Дніпро

до Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» м. Вугледар Донецька область

про стягнення штрафу у розмірі 25 755, 00 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: не зявився

від відповідача: не зявився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «ОСОБА_1 залізниця» звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» про стягнення штрафу у розмірі 25 755, 00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Державне підприємство «Шахта ім. М.С. Сургая» здійснило відправлення вантажу (вугілля кам'яне марки г-газовий) за залізничною накладною №51773216, однак під час перевірки маси вантажу в вагонах, було встановлено, що маса вантажу, вказана в накладній у графі "маса вантажу в кг, визначена відправником" не відповідає масі вантажу, у підтвердження чого посилається на складений комерційний акт РА №015660/263 від 20.10.2016р.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує ст.ст. 1,2, 12, 15, 33, 49, 58, 61, 64, 82 Господарського процесуального кодексу України, ст. 307 Господарського кодексу України, ст.ст. 3, 10 Закону України «Про залізничний транспорт», ст. ст. 2, 5, 6, 23, 24, 37, 52, 118, 122, 129 Статуту залізниць України.

05.01.2017р. електронною поштою від відповідача надійшло клопотання, в якому останній просить суд судовий розгляд справи проводити в режимі відеоконференції, доручити її проведення Вугледарському міському суді Донецької області.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 10.01.2017р. в задоволенні клопотання Державного підприємства Шахта ім. М.С.Сургая» про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції було відмовлено.

10.01.2017р. через канцелярію суду від відповідача надійшло клопотання, в якому останній просить суд судовий розгляд справи проводити в режимі відеоконференції, доручити її проведення Вугледарському міському суді Донецької області.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 10.01.2017р. в задоволенні клопотання Державного підприємства Шахта ім. М.С.Сургая про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції було відмовлено.

12.01.2017р. через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання про долучення документа до матеріалів справи.

12.01.2017р. електронною поштою від відповідача надійшло клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій.

12.01.2017. через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання про долучення документа до матеріалів справи.

20.01.2017р. через канцелярію суду від відповідача надійшло клопотання, в якому останній просить суд судовий розгляд справи проводити в режимі відеоконференції, доручити її проведення Вугледарському міському суді Донецької області.

Ухвалою господарського суду від 30.01.2017р. в задоволенні клопотання Державного підприємства Шахта ім. М.С.Сургая про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції було відмовлено.

01.02.2017р. через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Представник позивача у судове засідання не з'явився.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився.

Представники сторін клопотання щодо фіксації судового процесу не заявляли, у звязку з чим, розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Беручи до уваги, що відповідно до статті 33 ГПК України обов'язок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд, згідно ст. 75 ГПК України розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши надані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

18.10.2016р. Державне підприємство «Шахта ім. М.С. Сургая» (вантажовідправник) на адресу Публічного акціонерного товариства "ЦЕНТРАЛЬНА ЗБАГАЧУВАЛЬНА ФАБРИКА "КОМСОМОЛЬСЬКА" (вантажоодержувач) у вагоні №60516077 за залізничною накладною №51773216 зі станції Південнодонбаська Донецької залізниці на станцію ОСОБА_1 залізниці відвантажило вугілля камяне марки г-газовий.

За накладною №51773216 Маса нетто у вагоні №60516077 62500кг, тари 24000кг.

Під час перевірки маси вантажу вагоні було встановлено, що маса вантажу, зазначена у накладній, не відповідає фактичній масі вантажу, про що було складно комерційний акт №РА 015660/263 від 20.10.2016.

Згідно розділу «Д» комерційного акту №РА 015660/263 у вагоні №60516077 зазначено, що: «На підставі акту загальної форми станції ОСОБА_1 проведено контрольне переважування вагону за груповою відправкою вказано на лицьовій стороні цього акту, у складі комісії заступник ДС ОСОБА_2, прийом-здавальник вантажу та багажу ОСОБА_3, агент ком. ОСОБА_4 на справних 150т електронних вагонних вагах станції ОСОБА_1 (повірка 18.05.2016р.) Фактична маса брутто вагона склала 84880 кг тара вагона з ДП 24000кг. Маса вантажу нетто за ПД62500 кг. Фактична маса вантажу нетто 60880 кг, що менше документу на 1620 кг. При комерційному огляді даного вагону було виявлено, навантаження нижче рівня бортів вагона на 30-50 см., поверхня вантажу маркована повздовжньою смугою жовтого кольору, окреслення навантаження без порушень. Згідно перевізного документа навантаження нижче рівня бортів вагона, вантаж промаркований повздовжньою смугою жовтого кольору, по всій довжині вагона вологість вантажу 6,9%. Вагон у технічному стані справний, люка, двері зачинені. Дано оперативне повідомлення.»

Комерційний акт №РА 015660/263 від 20.10.2016 , підписаний належними особами, а саме: начальником станції, начальником вантажного району, прийомоздавальником.

Пунктом 10 Правил складання актів, які затверджені наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002р., передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Відповідно до п.12. Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002р., якщо при перевірці вантажу, який прибув з актом попутної станції, під час перевірки на станції призначення не буде виявлено різниці між даними акта, складеного на попутній станції, і фактичною наявністю та станом вантажу, багажу або вантажобагажу, то станція в розділі Є комерційного акта попутної станції вносить відмітку такого змісту: Під час перевірки вантажу (багажу, вантажобагажу) різниці проти цього акта не виявлено. Така відмітка засвідчується штемпелем станції і підписами осіб, указаних у пункті 10 цих Правил. Цей акт видається одержувачу на його вимогу, а копія його залишається на станції. Новий акт у цьому разі не складається.

За неправильно зазначену у залізничній накладній масу вантажу позивачем нарахований штраф відповідачу у сумі 25755,00рн. із розрахунку: 5151,00грн. (тариф) х 5.

Згідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обгрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим (ст. 43 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст.909 Цивільного кодексу України за договором перевезення перевізник зобовязується доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його уповноваженій на отримання вантажу особі.

Відповідно до ч.1. ст. 909 ЦК України та ч.1. ст. 307 ГК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Статтею 6 глави 1 Статуту залізниць України, визначено, що накладна це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи - одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 Статуту).

Статтею 37 Статуту встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

На підставі цього Статуту затверджені Мінтрансом Правила перевезень вантажів, які є обов'язковими для всіх юридичних осіб (ст. 5 Статуту).

Правилами перевезень вантажів, а саме п.1.1. розділу 4 Правил оформлення перевізних документів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України за №863/5084 від 24.11.2000р., а також ст. 23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до цих Правил, а саме п.2.1. та п.2.2., графи Маса вантажу, визначена відправником, кг та Спосіб визначення маси заповнюються вантажовідправником. Маса вантажу згідно ст. 37 Статуту та п.5. Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за №861/5082, визначається відправником.

Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п.2.3. Правил оформлення перевізних документів, своїм підписом підтверджує представник відправника. Так, правильність внесених відомостей до вищевказаної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

Відповідно до ч.1. та ч.2. ст. 24 Статуту, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно ч.1. ст. 129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Для засвідчення обставини невідповідності маси вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах законодавцем у ст.129 Статуту визначено складання комерційного акту.

Таким чином, підставою для матеріальної відповідальності вантажовідправника є обставини, викладені у комерційному акті.

Так, невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена відправником (відповідачем) у накладній, засвідчено належним доказом комерційним актом РА №015660/263 від 20.10.2016р.

Вказаний комерційний акт за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, а тому визнається судом належним доказом на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеної у накладній, та фактичної маси вантажу.

Між тим, в матеріалах справи відсутні та сторонами не надано жодних доказів, які б свідчили про намагання оскаржити відомості викладені у комерційному акті. Наразі вантажоотримувач прийняв спірний вантаж з комерційним актом без будь-яких заперечень, інше не доведено матеріалами справи.

Доказів на підтвердження відсутності вини вантажовідправника у невідповідності відомостей, зазначених у перевізному документі фактичній масі вантажу у спірному вагоні, відповідачем суду не надано.

Згідно з п.5.5. розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України за №644 від 21.11.2000р. та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 24.11.2000 № 863/5084, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Згідно із ст.122 Статуту залізниць України, за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту.

Відповідно до ст.118 Статуту залізниць України, штраф підлягає стягненню у п'ятикратному розмірі плати за користування вагонами.

При застосуванні статей 118 та 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки.

Провізна плата за перевезення вантажу у спірному вагоні складає 5151,00грн., заявлений штраф до стягнення у розмірі 25755,00грн.

Судом встановлено, що розрахунок суми штрафу є арифметично вірним, та відповідає ст.ст. 118, 122 Статут залізниць України.

Оскільки саме відповідач, як вантажовідправник, визначає масу вантажу, заповнює і підписує накладну, яка є основним перевізним документом, який надається залізниці відправником разом з вантажем, і є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, а згідно статті 24 Статуту саме вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній, то вимоги позивача до відповідача є обґрунтованими.

Відповідно до ч.2 ст.233 ГК України, якщо порушення зобовязання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з п.3 ч.1 ст.83 ГПК України, господарський суд має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання.

Дослідивши клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу, враховуючи те, що допущене відповідачем порушення не спричинило збитків для залізниці та іншим учасникам господарських відносин, а також враховуючи, майновий стан відповідача, а також враховуючи, що фактична маса вантажу виявилась більшою за масу вантажу, яка зазначена в накладній, однак не перевищувала вантажопідйомність вагону, що, в свою чергу, не створювало небезпеку на залізничному транспорті, то суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу та вважає за можливе зменшити розмір штрафу до однієї провізної плати.

Також, судом прийнято до уваги, що відповідач здійснює свою господарську діяльність в м.Вугледар, Донецької області, яке згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015р. № 1275-р та наказом Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 07.10.2014 року №33/6/а "Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення" входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція та визначене як район проведення антитерористичної операції.

Враховуючи вищенаведене, а також приймаючи до уваги, що вантажовідправником навантажено вагон понад його вантажопідйомність, що в свою чергу загрожувало безпеці на залізничному транспорті, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Судові витрати, згідно статті 49 Господарського процесуального кодексу України, стягуються з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32-34, 36, 43, 49, 82-85, 115, 116, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "ОСОБА_5 ОСОБА_6" (85670, Донецька обл., місто Вугледар, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії ОСОБА_1 залізниця (49602, м. Дніпро, Кіровський район, проспект Дмитра Яворницького, б.108, ) штраф у розмірі 5151(пять тисяч сто пятдесят одна)грн.00коп., судовий збір у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00коп.

В іншій частині відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня складення повного тексту рішення та може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя О.Ю. Філімонова

Дата складання повного тексту рішення 03.02.2017 року.

Надруковано 3 примірника:

1-до справи;

1-позивачу;

1-відповідачу