ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2017 р.Справа № 922/4351/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жельне С.Ч.

при секретарі судового засідання Федоровій Т.О.

розглянувши справу

за позовом ТОВ науково-виробнича фірма "Агросвіт"
до ТОВ Агрофірма "Яковлівська", с. Яковлівка
про стягнення коштів
за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2 за дов.№930 від 23.12.16 року;

від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма «Агросвіт» - звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Яковлівська" про стягнення заборгованості за поставлений товар в розмірі 603 199,28 грн., пені в розмірі 18 920,02 грн., 30% річних в розмірі 42 383,44 грн. Окрім того, позивач просить суд покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 9 967,54 грн.

Позовні вимоги вмотивовано неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань за договором поставки товару для виробництва сільськогосподарської продукції №50/22/03-1 від 22.03.2016 р. в частині оплати поставленого товару.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 19.12.2016 р. вказану позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі, розгляд справи призначено в судовому засіданні на 10.01.2017 р.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 10.01.2017р. розгляд справи було відкладено на 06.02.2017р.

06.02.2017р. через канцелярію господарського суду Харківської області від представника позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог в якій позивач вказав, що підставою для зменшення позовних вимог є оплата 12.12.2017р. відповідачем суми основного боргу у розмірі 603 199,28 грн, та у зв'язку із цим просить суд стягнути на його користь суму пені в розмірі 18 920,02 грн., 30% річних в розмірі 42 383,44 грн за несвоєчасне виконання відповідачем грошових зобов'язань за договором поставки товару для виробництва сільськогосподарської продукції №50/22/03-1 від 22.03.2016 р. Крім цього у зв'язку із зменшенням позовних вимог, через канцелярію суду позивачем надано також клопотання про повернення судового збору на підставі п.1 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір".

У судовому засіданні 06.02.2017р. представник позивача підтримав позовні вимоги , у розмірі зазначеному ним у заяві про зменшення розміру позовних вимог.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином про що свідчить поштове повідомлення про отримання №000590.

Відносно заяви позивача в частині зменшення розміру позовних вимог, слід зазначити, у пункті 3.10 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" з наступними змінами і доповненнями роз'яснено, що передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, - з обов'язковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення.

Ураховуючи, що згідно із заявою від 06.02.2017 позивач зменшив кількісні показники за тією ж вимогою, яка зазначена в позовній заяві, відтак, заява позивача в частині зменшення розміру позовних вимог приймається судом до розгляду та подальший розгляд справи ведеться з урахуванням цих змін.

Слід зазначити, що при первісному поданні позовної заяви до господарського суду, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за поставлений товар в розмірі 603 199,28 грн., пені в розмірі 18 920,02 грн., 30% річних в розмірі 42 383,44 грн , але в подальшому здійснив зменшення позовних вимог, та просить суд стягнути з відповідача на свою користь тільки пеню в розмірі 18 920,02 грн., 30% річних в розмірі 42 383,44 грн.

Беручи до уваги, що відповідно до ст. 33 ГПК України, обовязок доказування і подання доказів покладено на сторони, а також те, що ухвалою суду від 10.01.2017р. сторін було повідомлено, що у разі неявки їх представників у судове засідання та ненадання витребуваних судом документів, суд має право розглянути справу за наявними в ній матеріалами, суд згідно зі ст. 75 ГПК України розглядає справу за наявними матеріалами без участі представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши обставини справи та докази на їх підтвердження, судом встановлено наступне.

22.03.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма «Агросвіт» (продавець, надалі - позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Яковлівська» (покупець, надалі -відповідач) укладено Договір поставки товару для виробництва сільськогосподарської продукції № 50/22/03-1 (далі - договір поставки), за умовами якого продавець зобов'язувався здійснювати постачання товарів безпосередньо пов'язаних з технологічними процесами виробництва сільськогосподарської продукції покупцю (далі-товар), а покупець зобов'язувався прийняти і оплатити отриманий товар (п. 1.1 Договору поставки).

При цьому сторони узгодили, зокрема, наступне:

Загальна кількість товару, «еквівалент ціни товару», «погоджений курс», асортимент, ціна, строки поставки, оплати та умови оплати товару, що постачається за даним договором визначаються сторонами на кожну окрему партію товару у Доповненнях до нього (п. 1.2 Договору поставки);

Базові умови поставки: продавець постачає товар покупцю на умовах «Франко-склад» (ЕХW), Кіровоградська область, Олександрійський район, смт. Приютівка, вул. Свердлова, 2/1 (п. 2.1 Договору поставки);

Датою поставки вважається дата, вказана у накладних на відпуск товару (п. 2.4 Договору поставки);

Ціна товару, що постачається продавцем вказується сторонами в Доповненнях до даного договору і визначається сторонами як «тверда ціна» та «попередня ціна» (п. 3.1 Договору поставки);

Загальна ціна цього договору визначається як сума вартості Доповнень до цього договору (п. 3.6 Договору поставки);

Покупець зобов'язаний оплатити прийнятий ним товар в безготівковому порядку, шляхом -перерахування коштів на розрахунковий рахунок продавця, в строки встановлені в Доповненнях до цього договору (п. 4.1 Договору поставки);

За згодою Покупця, можливий відпуск Товару з перевищенням кількості та асортименту узгодженого Сторонами. У разі прийняття Товару, що не вказаний в Доповненнях до Договору, Відповідач тим самим надав свою згоду, щодо ціни, кількості та асортименту прийнятого ним Товару зазначеного в видаткових накладних, та зобов'язується оплатити Товар, що був прийнятий ним, згідно п.2.5. Договору, в строк, що вказано в останньому Доповненні (п. 2.5,4.2, 4.3 Договору поставки):

Покупець оплачує отриманий ним товар, в строк, що указано в останньому доповненні до цього договору (п. 4.3 Договору поставки);

Договір набуває чинності з дати його підписання сторонами і діє до повного його виконання (п. 13.1 Договору поставки).

До договору поставки між сторонами було підписане та скріплене печатками Доповнення, в яких останні узгодили асортимент товару, що постачається продавцем, його кількість та ціну, а також строки оплати, а саме: №1/тк від 22.03.2016р., №2/тк від 19.05.2016р. до договору поставки.

Факт передачі продавцем та прийняття покупцем товару на загальну суму 628 199,28 грн. підтверджується оформленими та підписаними сторонами видатковими накладними: № 50/03-050 від 30 березня 2016р.. № 50/06-006 від 02 червня 2016р. Відповідачем при отриманні товарно-матеріальних цінностей пред'явлено документи які були надані Позивачу на отримання товарно-матеріальних цінностей, а саме - довіреності № 6 від 30.03.2016р., № 31 від 02 червня 2016 р.

Відповідачем, умови договору щодо повної та вчасної оплати поставленого товару належним чином не виконувались. Таким чином, позивач вказує, що відповідач не виконав вчасно умови договору і порушив терміни оплати товару.

Надаючи правову кваліфікацію доказам, які надані сторонами та викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобовязання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договір та інші правочини та юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обовязків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

У відповідності із ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один субєкт господарювання (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вичинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкту (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утримуватися від певних дій, а інший субєкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязків.

Господарські зобовязання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч.7 ст.179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України, зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобовязання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно ст. 599 Цивільного кодексу України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не припустив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ч.1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 статті 548 Цивільного кодексу України, виконання зобовязання (основного зобовязання) забезпечується, якщо це встановлено законом або договором.

Згідно статям 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), а у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобовязання.

Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

У відповідності до ч.1 п.11.2 Договору за порушення строків оплати переданого товару покупець сплачує продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконане.

В частині 2 статті 343 Господарського кодексу України, прямо зазначається, що пеня за прострочення платежу встановлюється за згодою сторін господарських договорів, але її розмір не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України.

Суд приходить до висновку, що позивачем обґрунтовано нараховано відповідачу пеню на суму неоплаченої на час подання до суду позову заборгованості за поставлений товар у розмірі 18 920,02 грн., зважаючи на те, що відбулося прострочення оплати товару.

Крім цього, сторони у договорі п.11.4 встановили, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 30% річних від простроченої суми.

Згідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наведені законодавчі приписи та установлені фактичні дані, зокрема й щодо вини в невиконанні взятих на себе зобовязань по оплаті товару у втановлений строк, зазначений у договорі, дають законні та обгрунтовані підстави для висновку суду про правомірність стягнення на користь позивача 30% річних у сумі 42 383,44 грн.

Зважаючи на вищенаведене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог у повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. 509, 530, 548, 549, 598, 610, 611, 612, 712 Цивільного кодексу України; ст. 173, 174, 179, 193, 197, 232, 343 Господарського кодексу України; ст. 1, 4, 12, 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Яковлівська" (64625, Харківська область, Лозівський район, с.Яковлівка, вул.Гагаріна, 69, код за ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма "Агросвіт" (28034, Кіровоградська область, Олександрійський р-н, смт.Приютівка, вул.Межева, 2/1, код за ) пені в розмірі 18 920,02 грн., 30% річних в розмірі 42 383,44 грн. та судовий збір у розмірі 919,56 грн.

Повне рішення складено 13.02.2017 р.

Суддя ОСОБА_1