номер провадження справи 12/148/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2017 Справа № 908/3351/16

Господарський суд Запорізької області у складі судді Смірнова О.Г.,

За участю секретаря судового засідання Бамбизова М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні господарського суду справу № 908/3351/16

за позовом: Комунального підприємства Кам'янської міської ради "Тепломережі"

до відповідача: Приватного підприємства "Фірма "Роднік-ЮТ"

про визнання договору недійсним

за участю представників:

від позивача - не з'явився

від відповідача - Кравець О.О., довіреність № б/н від 02.12.2016 року

СУТЬ СПОРУ: Комунальне підприємство Кам'янської міської ради "Тепломережі" звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Приватного підприємства "Фірма "Роднік-ЮТ" про визнання недійсним з моменту укладення договору № 04р/15 від 11.02.2015 року між Приватним підприємством "Фірма "Роднік-ЮТ" та Комунальним підприємством Дніпродзержинської міської ради "Дніпродзержинськтепломережа".

Відповідач у справі - Приватне підприємство "Фірма "Роднік-ЮТ", 19.01.2017 року надав суду в порядку ст. 59 ГПК України, відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечує, мотивуючи свою позицію наступним:

- зазначає, що з урахуванням приписів чинного законодавства України, наведених у ч. 1, 2 ст. 241 ЦК України, та висновків Верховного Суду України у постанові від 10.04.2012 року у справі № 2/261 та роз'яснень Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 року, спірний правочин був схвалений позивачем, що підтверджується нижченаведеним;

- на виконання п. 2.2. договору № 04р/15 від 11.02.2015 року, укладеного з позивачем, сторонами було складено та підписано Специфікацію № 1;

- 05.06.2015 року та 15.07.2015 року КП Дніпродзержинської міської ради «Дніпродзержинськтепломережа», правонаступником якого є КП Кам'янської міської ради «Тепломережі» згідно актів були передані ПП «Фірма «Роднік-ЮТ» теплолічильники з метою здійснення їх метрологічної повірки та ремонту, відповідачем були прийняті вказані теплолічильники та здійснено їх метрологічну повірку та ремонт;

- відповідачем було надано позивачу послуги на загальну суму 412650,00 грн. (метрологічна повірка та ремонт лічильників у кількості 125 штук), зазначені послуги були сплачені КП Кам'янської міської ради «Тепломережі» у сумі 142750,00 грн.;

- вказує, що на даний момент заборгованість КП Кам'янської міської ради «Тепломережі» перед ПП «Фірма «Роднік-ЮТ» становить 269900,00 грн. та залишилась несплаченою, факт наявності заборгованості підтверджується актом звіряння взаємних розрахунків, який підписаний та скріплений печатками обох сторін;

- зазначає, що з метою захисту свого порушеного права ПП «Фірма «Роднік-ЮТ» звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до КП Дніпродзержинської міської рий «Дніпродзержинськтепломережа» про стягнення заборгованості за договором у сумі 269900,00 грн., який рішенням від 05.01.2017 року у справі № 904/9958/16 позовні вимоги задовольнив у повному обсязі та стягнув вказану заборгованість у розмірі 269900,00 грн.;

- КП Кам'янської міської ради Тепломережі», яке є правонаступником КП Дніпродзержинської міської ради «Дніпродзержинськтепломережа», звертаючись із позовом про визнання договору недійсним, намагається у такий спосіб перешкодити відновленню порушеного права ПП «Фірма «Роднік» шляхом стягнення на його користь заборгованості за надані ним на користь позивача послуги за договором;

- вчинення господарської операції за договором № 04р/15 від 11.02.2015 року відображено, як в податковому обліку позивача так і відповідача, що підтверджується відповідними податковими накладними з доказами їх подання до Державної податкової служби України;

- спірний правочин було схвалено позивачем, оскільки останнім було прийнято послуги, які були надані відповідачем, здійснено їх часткову оплату, визнано заборгованість, яка залишилась не сплаченою;

- генеральний директор ОСОБА_2 добре обізнаний про наявність укладеного між сторонами договору та раніше під час спілкування з керівництвом ПП «Фірма «Роднік-ЮТ» не висловлював будь-яких зауважень щодо відповідності його підпису на спірному правочині, не заперечував факт його укладення, в т.ч. Специфікації до договору, та добре був обізнаний про його виконання з боку відповідача в частині надання послуг, а також часткове виконання з боку позивача в частині розрахунків за надані відповідачем послуги;

- наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником, з перевищенням повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним, аналогічного висновку дійшов Вищий господарський суд під час розгляду справи № 5017/2974/2012, справи № 904/5539/13, справи № 904/6773/13, справи № 927/127/14;

- пояснює, що під час складання Специфікації до спірного договору в ній було допущено помилку, зокрема, помилково було зазначено, що вона є «Специфікацією до Договору № 48р/14 від 11 серпня 2014р.», хоча фактично вказана Специфікація є «Специфікацією до Договору № 04р/15 від 11 лютого 2015р.», тобто, у ній помилково зазначено дату та номер іншого договору;

- вказує, що раніше, 11.08.2014 року між ПП «Фірма «Роднік-ЮТ» та КП Дніпродзержинської міської ради «Дніпродзержинськтепломережа», правонаступником якого є КП Кам'янської міської ради «Тепломережі», було укладено Договір № 48р/14, та укладено до нього відповідну Специфікацію;

- якщо порівняти Специфікацію № 1 до Договору № 48р/14 та Специфікацію № 1 Договору № 04р/15 від 11.02.2015р., то можливо встановити, що вони є відмінними в частині найменування робіт та їх вартості;

- здійснення помилки у Специфікації до договору, який укладений сторонами по справі, жодним чином не вплинуло на його чинність, оскільки вказаний договір виконувався сторонами, зокрема, відповідачем надавалися позивачу послуги, обумовлені договором, а позивачем здійснено їх часткову оплату на користь відповідача. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Безпосередньо в судовому засіданні 24.01.2017 року представник відповідача надав суду із супровідним листом документи для долучення їх до матеріалів справи.

Представник позивача ані в судове засідання 24.01.2017 року, ані в судове засідання 07.02.2017 року не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується випискою з сайту Укрпошти «відстеження пересилання за штрихкодовим ідентифікатором» про отримання позивачем ухвали суду.

Представник відповідача в судовому засіданні 07.02.2017 року проти позову заперечив. Разом з тим надав суду із супровідним листом документи для долучення їх до матеріалів справи.

З'ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи позивача, заперечення відповідача, суд встановив:

Позов мотивовано тим, що 11.02.2015 року між Приватним підприємством "Фірма "Роднік-ЮТ", далі Виконавець, в особі директора ОСОБА_3, що діє на підставі Статуту, та Комунальним підприємством Дніпродзержинської міської ради "Дніпродзержинськтепломережа", далі Замовник, в особі керівника ОСОБА_2, що діє на підставі Положення, був укладений договір № 04р/15, далі Договір.

Як зазначає позивач в позові, Комунальне підприємство Кам'янської міської ради "Тепломережі" є правонаступником усіх майнових і немайнових прав, юридичних обов'язків, коштів Комунального підприємства Дніпродзержинської міської ради "Дніпродзержинськтепломережа" (). При цьому вказує, що фактично відбулась зміна назви підприємства на виконання Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалічтиного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки».

Пунктом 1.1. Статуту Комунального підприємства Кам'янської міської ради "Тепломережі" передбачено, що підприємство є правонаступником усіх майнових і немайнових прав, юридичних обов'язків, коштів Комунального підприємства Дніпродзержинської міської ради "Дніпродзержинськтепломережа" ().

Відповідно до п. п. 1.1., 1.2. Договору Виконавець зобов'язується зробити послуги з державної метрологічної повірки та ремонту теплолічильників «Січ-М» з витратомірами «Січ-А», а Замовник зобов'язується прийняти ці послуги та оплатити їх на умовах цього договору. Метою повірки є підтримання робочих параметрів зазначених вище приладів відповідно до їх паспортних даних.

Згідно з п. 2.1., 2.2. Договору Замовник проводить демонтаж приладів, їх доставку на територію Виконавця для впровадження робіт, а також забирає прилади та монтує прилади після повірки за власний кошт. Виконавець виконує діагностування, ремонт та повірку теплолічильників. Для кожного приладу складається дефектний акт з переліком ремонтних робіт. Вартість робіт вказана у Специфікації № 1 до договору, що є його невід'ємною частиною. При виникненні необхідності проведення додаткових робіт, не вказаних у Специфікації № 1, їх перелік та вартість узгоджуються для кожного приладу окремо. Сплата за діагностування приладів є обов'язковою.

Умовами п. п. 3.1., 3.2. Договору сторони узгодили, що орієнтовна сума договору складає 500000,00 грн. (п'ятсот тисяч гривень 00 коп.). Оплата робіт за цим договором проводиться на підставі акту приймання виконаних робіт згідно п. 1 статті 49 Бюджетного кодексу України.

Згідно з п. 7.1. Договору договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2015 року.

Позивач в позові вказує, що підпис на договорі № 04р/15 від 11.02.2015 року, а саме в графі «Керівник» розділу «Замовник» частини 8 договору виконаний не генеральним директором ОСОБА_2, а іншою невідомою особою. При цьому зазначає, що до матеріалів позову додається копія листа № 00.01.1732 від 07.12.2015 року начальнику Заводського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ ОСОБА_4 з дійсним підписом ОСОБА_2, що відрізняється від підпису у спірному договорі. Вказує, що спірний договір з боку позивача був підписаний особою, яка не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності, що на думку позивача свідчить про невідповідність договору вимогам ч. 2 ст. 203 ЦК України, а відтак і його недійсність згідно приписів ст. 215 ЦК України. Поряд з цим звертає увагу на те, що документ «Специфікація № 1» до договору станом на сьогодні не укладено.

Надавши правову кваліфікацію правовідносинам сторін, оцінивши та дослідивши надані до матеріалів справи докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом дана належна правова оцінка правовідносинам сторін. За своєю правовою природою між сторонами укладено змішаний договір, оскільки відповідно до вимог статті 628 ЦК України він містить елементи різних договорів (договору підряду та договору надання послуг, зокрема в частині діагностування та повірки теплолічильників), до яких потрібно застосувати положення чинного законодавства, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до вимог Господарського кодексу України договір вважається укладеним у випадку досягнення сторонами умов щодо його предмету, строку та ціни. Сторони досягли всіх суттєвих умов відносно вказаного виду договору, тобто встановили його предмет, визначили ціну, строк дії договору, порядок розрахунків, порядок провадження робіт, а тому відповідно до вимог ст. ст. 638, 639, 837, 901 ЦК України та ст. ст. 180, 181 ГК України, він вважається укладеним згідно частини 7 статті 181 ГК України, а саме подія, до якої прагнули сторони відбулася.

Так, згідно з ч. 1, 2 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Одночасно, відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Предметом спору в даній справі є вимоги позивача про визнання договору № 04р/15 від 11.02.2015 року недійсним з моменту укладення з посиланням на те, що від імені Комунального підприємства Дніпродзержинської міської ради "Дніпродзержинськтепломережа" (Замовник за договором), правонаступником якого є позивач, вказаний договір був підписаний не генеральним директором ОСОБА_2, а іншою невідомою особою. У зв'язку з чим позивач вважає, що спірний договір був підписаний особою, яка не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності.

Зі змісту доданого до матеріалів справи договору № 04р/15 від 11.02.2015 року вбачається, що в 8 розділі Договору «Юридичні адреси та банківські реквізити сторін» в графі «Замовник»: Комунальне підприємство Дніпродзержинської міської ради "Дніпродзержинськтепломережа"» зазначений керівник ОСОБА_2 та міститься підпис і печатка вказаного підприємства.

Правовідносини, пов'язані з визнанням правочинів (господарських договорів) недійсними, регулюються ЦК України, ГК України та іншими актами законодавства.

Згідно абзацу 4 п. 2.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними", вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Отже, розглядаючи питання про визнання угод недійсними, необхідно насамперед встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними та настання відповідних наслідків: відповідність змісту угоди вимогам закону, додержання встановленої форми угоди, правоздатність сторін за угодою, у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Вказані обставини належить з'ясувати на момент укладення угоди.

При цьому абзацом 4 п. 2.9. вищевказаної постанови Пленуму Вищого господарського суду України визначено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам закону має оцінюватися господарським судом стосовно законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Згідно зі ст. ст. 15, 16 ЦК України визнання правочину недійсним є одним із способів захисту цивільного права та інтересу у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Аналогічно ст. 20 ГК України передбачає можливість визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом з метою захисту прав і законних інтересів суб'єкта господарювання.

Отже, господарський договір, в тому числі спірний договір № 04р/15 від 11.02.2015 року може бути визнаний недійсним за наявності двох умов:

- порушення ним прав та/або охоронюваних законом інтересів позивача;

- наявності передбачених законом підстав для визнання договору недійсним.

Відповідно до Цивільного кодексу України підставою для визнання правочину недійсним є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України (ч. 1 статті 215 ЦК України), зокрема:

§ відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам;

§ особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч. 2 ст. 203 ЦК України);

§ волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч. 3 ст. 203 ЦК України);

§ правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4 ст. 203 ЦК України);

§ правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч. 5 ст. 203 ЦК України).

§ правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (ч. 6 ст. 203 ЦК України).

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин), що встановлено ч. 3 ст. 215 ЦК України.

Приписами ч. 1 ст. 241 ЦК України визначено, що правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Згідно з ч. 2 ст. 241 ЦК України наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

З системного аналізу викладених приписів ст. 241 ЦК України вбачається, що вказана стаття визначає наслідки вчинення правочинів з перевищенням повноважень, при цьому такі наслідки ставляться в залежність від наявності наступного схвалення правочину особою, від імені якої його укладено.

Згідно висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 10.04.2012 року у справі № 2/261, за положеннями ст. 241 ЦК України настання наслідків укладання угоди особою, не уповноваженою на це, або з перевищенням повноважень закон ставить в залежність від того, чи було схвалено у подальшому угоду особою, від імені якої її укладено.

Наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником, з перевищенням повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним (стаття 241 ЦК України). Настання передбачених цією статтею наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено; тому господарський суд повинен у розгляді відповідної справи з'ясовувати пов'язані з цим обставини. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т. ін.). Наведене стосується й тих випадків, коли правочин вчинений не представником юридичної особи з перевищенням повноважень, а особою, яка взагалі не мала повноважень щодо вчинення даного правочину (п. 3.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними").

Так, в матеріалах справи містяться акти здачі-приймання робіт (надання послуг) № 88 від 15.07.2015 року, № 181 від 30.09.2015 року, № 182 від 13.10.2015 року, № 198 від 23.10.2015 року, № 269 від 18.12.2015 року, № 263 від 21.12.2015 року, № 2 від 14.01.2016 року, № 4 від 14.01.2016 року, № 3 від 14.01.2016 року за договором № 04р/15 від 11.02.2015 року, підписані та затверджені директорами відповідача та Комунального підприємства Дніпродзержинської міської ради "Дніпродзержинськтепломережа" з проставленням печаток вказаних підприємств (а.с. 53 - 61).

Вказані підписані акти свідчать про те, що роботи (послуги) за договором № 04р/15 від 11.02.2015 року приймалися Комунальним підприємством Дніпродзержинської міської ради "Дніпродзержинськтепломережа" і в січні 2016 року.

Разом з тим до матеріалів справи долучені виписані відповідачем (Виконавець) за договором № 04р/15 від 11.02.2015 року рахунки на оплату виконаних робіт (послуг), а саме: рахунок № 359 від 23.10.2015 року, рахунок № 23 від 19.02.2015 року, рахунок № 244 від 10.09.2015 року, рахунок № 243 від 10.09.2015 року, рахунок № 315 від 23.10.2015 року.

Докази у справі свідчать, що Комунальним підприємством Дніпродзержинської міської ради "Дніпродзержинськтепломережа", правонаступником якого є позивач, здійснювалися оплати виконаних відповідачем робіт (наданих послуг) за виписаними останнім рахунками на підставі договору № 04р/15 від 11.02.2015 року, а саме:

- 07.05.2015 року здійснена оплата рахунку № 23 від 19.02.2015 року на суму 5100,00 грн.;

- 15.05.2015 року здійснена оплата рахунку № 23 від 19.02.2015 року на суму 6900,00 грн.;

- 02.09.2015 року здійснена оплата рахунку № 23 від 19.02.2015 року на суму 50000,00 грн.;

- 22.10.2015 року здійснена оплата рахунку № 23 від 19.02.2015 року на суму 30000,00 грн.;

- 17.12.2015 року здійснена оплата рахунку № 243 від 10.09.2015 року на суму 23550,00 грн.;

- 18.12.2015 року здійснена оплата рахунку № 244 від 10.09.2015 року на суму 7200,00 грн., що підтверджується звітами за операціями на рахунку відповідача, засвідчені копії яких знаходяться в матеріалах справи (а.с. 62, 63, 65-68).

Поряд з цим в матеріалах справи знаходяться виписані відповідачем податкові накладні за договором № 04р/15 від 11.02.2015 року з квитанціями про їх доставку до відповідного органу податкової служби та прийняття (а.с. 69 - 78).

Разом з тим матеріали справи містять акт звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2015 - 24.05.2016 року за договором № 04р/15 від 11.02.2015 року підписаний головним бухгалтером відповідача (ОСОБА_5) та головним бухгалтером Комунального підприємства Дніпродзержинської міської ради "Дніпродзержинськтепломережа" (ОСОБА_6.) з проставленням печатки останнього (а.с. 79).

Вищезазначені докази свідчать, що умови договору № 04р/15 від 11.02.2015 року виконуються його сторонами, а саме: відповідачем виконуються роботи (надаються послуги), Комунальне підприємство Дніпродзержинської міської ради "Дніпродзержинськтепломережа" (правонаступником якого є позивач) вказані роботи (послуги) приймає шляхом підписання актів здачі-приймання робіт (надання послуг), в тому числі здійснює часткові оплати виконаних робіт (наданих послуг) та визнає заборгованість, підписуючи акт звірки. Тобто договір з боку підприємства відповідача виконувався. Таким чином, в розумінні ст. 241 ЦК України, договір схвалений Комунальним підприємством Дніпродзержинської міської ради "Дніпродзержинськтепломережа", а відтак схвалений і позивачем як правонаступником.

При цьому, обставини стосовно виконання умов договору № 04р/15 від 11.02.2015 року були предметом дослідження в рамках справи № 904/9958/16, яка розглядалась Господарським судом Дніпропетровської області. Так, рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 05.01.2017 року позовні вимоги Приватного підприємства "Фірма "Роднік-ЮТ" до Комунального підприємства Дніпродзержинської міської ради "Дніпродзержинськтепломережа" про стягнення боргу в сумі 269900,00 грн. за договором № 04р/15 від 11.02.2015 року були задоволені.

Втім, станом на даний час вказане рішення у справі № 904/9958/16 переглядається в апеляційному порядку Дніпропетровським апеляційним господарським судом, яким ухвалою від 30.01.2017 року прийнята апеляційна скарга на рішення в даній справі, яка призначена до розгляду на 23.02.2017 року.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також наявні в матеріалах справи докази свідчать про прояв волевиявлення позивачем щодо виконання умов договору № 04р/15 від 11.02.2015 року, а отже, що вказаний договір спрямований на реальне настання правових наслідків.

Пунктом 2.10. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" передбачено, що в силу припису статті 204 ЦК України правомірність правочину презюмується. Отже, обов'язок доведення наявності обставин, з якими закон пов'язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача (прокурора - в разі подання ним відповідного позову).

Стаття 33 ГПК України зобов'язує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Вимоги статті 34 ГПК України визначають, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Втім, ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог статті 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Позивач не довів суду наявність обставин, з якими закон пов'язує визнання договорів недійсними, а також не довів факт порушення оспорюваним правочином його прав та/або охоронюваних законом інтересів. Зокрема позивачем в позовній заяві взагалі не вказано яким чином оспорюваним правочином порушуються його права та/або інтереси, також в матеріалах справи відсутні докази, які свідчать про наявність таких порушень прав, інтересів останнього.

Навпаки відповідач надав суду докази того, що умови договору № 04р/15 від 11.02.2015 року сторонами в т.ч. Комунальним підприємством Дніпродзержинської міської ради "Дніпродзержинськтепломережа" (правонаступником якого є позивач) виконуються, що підтверджується наявними у справі доказами, що свідчить про схвалення позивачем в розумінні ст. 241 ЦК України вказаного договору, і як наслідок унеможливлює визнання такого правочину недійсним.

Разом з тим будь-яких доказів наявності зауважень з боку генерального директора ОСОБА_2 щодо відповідності або справжності його підпису на договорі № 04р/15 від 11.02.2015 року матеріали справи не містять.

За таких обставин, у задоволенні позову Комунального підприємства Кам'янської міської ради "Тепломережі" до Приватного підприємства "Фірма "Роднік-ЮТ" про визнання договору № 04р/15 від 11.02.2015 року між Приватним підприємством "Фірма "Роднік-ЮТ" та Комунальним підприємством Дніпродзержинської міської ради "Дніпродзержинськтепломережа" недійсним з моменту його укладення слід відмовити як необґрунтовано заявленого.

Стосовно тверджень позивача про не укладення сторонами Специфікації № 1 до договору № 04р/15 від 11.02.2015 року слід зазначити наступне.

Як зазначалось вище, між сторонами був укладений договір № 04р/15 від 11.02.2015 року, який за своєю правовою природою містить ознаки договору підряду.

Умовами п. 3.1. Договору сторони диспозитивно визначили орієнтовну суму договору, яка складає 500000,00 грн. (п'ятсот тисяч гривень 00 коп.), що узгоджується з приписами ч. 2 ст. 844 ЦК України.

Разом з тим наявність або відсутність підписаної між сторонами договору Специфікації № 1 не свідчить про недійсність договору № 04р/15 від 11.02.2015 року з огляду на те, що у Специфікації вказується вартість робіт (п. 2.2. договору). Поряд з цим питання наявності або відсутності підписаної сторонами до договору Специфікації не входить до предмету доказування в даній справі. Крім того у справі наявні докази виконання сторонами зобов'язань за вказаним договором.

Витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн. покладаються на позивача у справі - Комунальне підприємство Кам'янської міської ради "Тепломережі", згідно вимог ст. ст. 44, 49 ГПК України.

У судовому засіданні, яке відбулося 07.02.2017 року згідно частини 2 статті 85 ГПК України було проголошено скорочений текст рішення, а саме його вступну та резолютивну частини.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 16, 203, 204, 215, 241, 638, 639, 837, 844, 901, ст. ст. 20, 180, 181 ГК України, ст. ст. 4-2, 4-3, 22, 33, ч. 3 ст. 43, 44, 49, 82, 82-1, 84, ч. ч. 2, 3 ст. 85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позовних вимог Комунального підприємства Кам'янської міської ради "Тепломережі" до Приватного підприємства "Фірма "Роднік-ЮТ" про визнання договору № 04р/15 від 11.02.2015 року між Приватним підприємством "Фірма "Роднік-ЮТ" та Комунальним підприємством Дніпродзержинської міської ради "Дніпродзержинськтепломережа" недійсним з моменту його укладення - відмовити.

2. Витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн. покладаються на Комунальне підприємство Кам'янської міської ради "Тепломережі".

Повне рішення складено - 13.02.2017 року

Суддя О.Г. Смірнов

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.