ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" лютого 2017 р. Справа №920/15/13нр

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Россолов В.В., суддя Слободін М.М.,

при секретарі Довбиш А.Ю.,

за участю представників:

позивача не зявився;

відповідача ОСОБА_1, за довіреністю №0501 від 05.01.2016 року;

Товариства з обмеженою відповідальністю «Правова група «Побережнюк і партнери» (заявник) не зявився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача Дочірнього підприємства «Сумський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», м.Суми, (вх.№207С/1-40) на ухвалу господарського суду Сумської області від 19.12.2016 року по справі №920/15/13нр,

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кліносол Трейдінг Компані», м.Київ,

до Дочірнього підприємства «Сумський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», м.Суми,

про стягнення 2099561,61 грн.,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Сумської області від 19.12.2016 року у справі №920/15/13нр (суддя Коваленко О.В.) заяву від 21.11.2016 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Правова група «Побережнюк і партнери» про заміну сторони у виконавчому провадженні по справі №920/15/13 задоволено. Замінено первісного стягувача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кліносол Трейдінг Компані» (01042, АДРЕСА_1, код 34048050) на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Правова група «Побережнюк і партнери» (04116, м. Київ, вул. Довнар-Запольського, 7-А, код 37818924) у виконавчому провадженні №45374467 (зведене виконавче провадження №39309743, відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області).

Відповідач (боржник) з вказаною ухвалою суду першої інстанції не погодився та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення місцевим господарським судом при прийнятті ухвали норм процесуального права, на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати ухвалу господарського суду Сумської області від 19.12.2016 року та прийняти нове судове рішення, яким у задоволені заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні відмовити. Відповідач, з посиланням на постанову Верховного суду України у справі №923/945/13, вказує на те, що оскаржуваною ухвалою суд фактично замінив стягувача на стадії виконання судового рішення, незважаючи на те, що уступка права стягувача за рішенням суду шляхом укладення цивільно-правової угоди чинним законодавством не передбачена.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 13.01.2017 року апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Сумський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» прийнято до провадження та призначено до розгляду.

17.01.2017 року до канцелярії суду надійшли письмові пояснення адвоката ОСОБА_2, який є представником ТОВ «Лакофарбовий завод «Аврора» за дорученням від 01.02.2016 р.

Колегія суддів не приймає до уваги вказані пояснення, оскільки ТОВ «Лакофарбовий завод «Аврора» не є стороною у справі, а викладені доводи взагалі не стосуються предмету та обставин даної справи. Крім того, вказаний лист взагалі не містить підпису адвоката ОСОБА_2

23.01.2017 року від ТОВ «Правова група «Побережнюк і партнери» надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№712), в якому зазначає, що згоден з ухвалою господарського суду першої інстанції, вважає її обґрунтованою та законною, прийнятою при об'єктивному та повному досліджені всіх матеріалів справи, без порушення матеріального чи процесуального права, у звязку з чим просить оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

ТОВ «Кліносол Трейдінг Компані» та ТОВ «Правова група «Побережнюк і партнери» в судове засідання не зявились, про час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, про що в матеріалах справи є зворотні повідомлення про вручення ухвали суду.

Відповідно до пункту 3.9.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог ч.1 ст. 64 Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів вважає, що судом виконано процесуальний обовязок щодо повідомлення учасників процесу про дату, час та місце розгляду справи відповідно до вимог пункту 3.5.11 Інструкції з діловодства в господарських судах України, у звязку з чим вважає за можливе відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України розглянути справу за наявними матеріалами без участі представників ТОВ «Кліносол Трейдінг Компані» та ТОВ «Правова група «Побережнюк і партнери».

30.01.2017 року представник відповідача подав через канцелярію суду клопотання про зупинення провадження у справі №920/15/13нр до вирішення справи № 910/503/17 про визнання недійсними Договорів про відступлення права вимоги.

Згідно ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Згідно з п 3.16. постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 року «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини друга - четверта статті 35 Господарського процесуального кодексу України).

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Повязаність справи полягає в тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиціальне значення. Ці обставини мають бути такими, що мають значення для даної справи.

При цьому, неможливість розгляду конкретної справи до вирішення іншим судом іншої справи полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, приймаючи рішення, має право визнати недійсним повністю чи у певній частині пов'язаний з предметом спору договір, який суперечить законодавству.

Враховуючи приписи наведених правових норм, господарський суд зобовязаний перевірити законність договорів, на яких ґрунтуються вимоги та у випадку, якщо суд дійде висновку про незаконність договорів, він має право визнати ці договори недійсними. Тобто, у суду є можливість розглянути дану справу до вирішення повязаних з нею інших справ.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність необхідної умови та правових підстав для зупинення провадження у справі №920/15/13нр до вирішення господарським судом м. Києва справи №910/503/17, у звязку з чим відсутні підстави для задоволення клопотання відповідача.

Розглянувши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, повторно розглянувши справу в порядку ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Рішенням господарського суду Сумської області від 11.12.2013 року, яке залишено без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 24.03.2014 року, позовні вимоги задоволено частково: з Дочірнього підприємства «Сумський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кліносол Трейдінг Компані» стягнуто 1674320,48 грн. основного боргу, 129520,64 грн. - 3% річних, 155774,57 грн. інфляційних збитків та 39190,41 грн. судового збору; в частині стягнення пені в розмірі в розмірі 70862,90 грн. відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 02.07.2014 року рішення господарського суду Сумської області від 11.12.2013 року та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 24.03.2014 року у справі №920/15/13нр залишені без змін.

30.12.2013 року на виконання рішення господарського суду Сумської області від 11.12.2013 року видано відповідний наказ про стягнення з Дочірнього підприємства «Сумський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кліносол Трейдінг Компані» 1674320,48 грн. основного боргу, 129520,64 грн. 3% річних, 155774,57 грн. інфляційних збитків та 39190,41 грн. судового збору.

06.11.2014 року Відділом державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню наказу господарського суду Сумської області №920/15/13нр від 30.12.2013 року (ВП№45374467).

17.09.2015 року Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області винесено постанову про прийняття до виконання виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду Сумської області №920/15/13нр від 30.12.2013 року в межах виконавчого провадження ВП№45374467, яке входить до складу зведеного виконавчого провадження №39309743 про стягнення заборгованості з ДП «Сумський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» на користь юридичних осіб та держави.

З матеріалів справи вбачається, що 21.11.2016 року ТОВ «Правова група «Побережнюк і партнери» звернулось до господарського суду Сумської області із заявою, в якій просило суд замінити стягувача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кліносол Трейдінг Компані» у виконавчому провадженні №45374467 (зведене виконавче провадження №39309743, відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області) на правонаступника -Товариство з обмеженою відповідальністю «Правова група «Побережнюк і партнери».

В обґрунтування заяви про заміну сторони виконавчого провадження ТОВ «Правова група «Побережнюк і партнери» посилалось на те, що заміну боржника у зобовязанні здіснено на підставі договорів про відступлення права вимоги.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 19.12.2016 року заяву від 21.11.2016 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Правова група «Побережнюк і партнери» про заміну сторони у виконавчому провадженні по справі №920/15/13нр задоволено.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення заяви щодо заміни сторони виконавчого провадження з наступних підстав.

Матеріали справи свідчать про те, що предметом розгляду даної справи було стягнення заборгованості по договору поставки №06/02-06 від 06.02.2006 року, укладеного між ТОВ «Кліносол Трейдінг Компані» (продавець - позивач) та ДП «Сумський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» (покупець - відповідач).

Станом на день звернення до господарського суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження наказ про примусове стягнення заборгованості з ДП «Сумський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» за договором №06/02-06 від 06.02.2006 року не виконаний.

Як свідчать матеріали справи, 31.10.2016 року між ТОВ «Кліносол Трейдінг Компані» (первісний кредитор) та ТОВ «ЮБІПАРТНЕР ФАКТОР» «Новий кредитор) було укладено договір б/н відступлення права вимоги, на умовах якого «Первісний кредитор» відступає «Новому кредитору» належне «Первісному кредитору» право грошової вимоги за наступними договорами, укладеними між ТОВ «Кліносол Трейдінг Компані» та ДП «Сумський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України»: договором №06/02-06 від 06.02.2006 року, укладеним із ДП «Сумський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» та договором поставки №15/10-08 від 15.10.2008 року, укладеним із ДП «Сумський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» (разом з усіма додатками та додатковими угодами, надалі іменуються «Договори поставки» у відповідних відмінках).

У п. 1.2. договору зазначено, що цей договір спрямований на врегулювання цивільних правовідносин, що виникають з приводу та у зв'язку з відступленням в порядку та на умовах, визначених цим договором та чинним законодавством України, «Первісним кредитором» «Новому кредитору» права грошової вимоги, належної «Первісному кредитору», в межах яких «Новий кредитор» стає кредитором за «Договорами поставки», укладеними між ТОВ «Кліносол Трейдінг Компані» та боржником.

Відповідно до п. 1.3 договору до «Нового кредитора» переходить право вимагати (замість «Первісного кредитора») від «Боржника» належного та реального виконання грошового зобов'язання за «Договорами поставки»: у сумі 2644042,81 гри., що підтверджується, зокрема, рішенням господарського суду Сумської області від 11.12.2013 року у справі №920/15/13нр про стягнення заборгованості в розмірі 1998806,10 гривень; наказом господарського суду Сумської області від 03.09.2013 року; угодою від 16.05.2016 року про прийняття графіка погашення заборгованості по договору №06/02-06 від 06.02.2006 року; залишок боргу - 1998806,10 гривень.

В подальшому, 31.10.2016 року між ТОВ «ЮБІПАРТНЕР ФАКТОР» і ТОВ «Правова група «Побережнюк і партнери» був укладений договір відступлення права вимоги №31/10-08, згідно якого ТОВ «Правова група «Побережнюк і партнери» передано право грошової вимоги за договором поставки №06/02-06 від 06.02.2006 року, укладеним між ДП «Сумський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України».

Листом №08/10 від 31.10.2016 року ТОВ «Правова група «Побережнюк і партнери» повідомило ДП «Сумський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» про укладення договору відступлення права вимоги №31/10-08 від 31.10.2016 року та про необхідність виконання зобов'язань по договору поставки №06/02-06 від 06.02.2006 року на користь нового кредитора - ТОВ «Правова група «Побережнюк і партнери».

Колегія суддів не приймає до уваги заперечення відповідача з приводу того, що ним не надавалась письмова згода на заміну сторони у зобов'язанні, що суперечить умовам договору поставки №06/02-06 від 06.02.2006 року з наступних підстав.

Дослідивши умови договору поставки №06/02-06 від 06.02.2006 року колегія суддів зазначає, що він не містить будь-яких заперечень та застережень про неможливість або обовязкове погодження на передання своїх прав за даним договором третім сторонам.

Відповідно до ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у п. 2.3. Договору від 31.10.2016 року між ТОВ «Кліносол Трейдінг Компані» та ТОВ «ЮБІПАРТНЕР ФАКТОР» узгоджено, що з моменту переходу до «Нового кредитора» всіх прав кредитора у відношенні до «Боржника», «Новий кредитор» має право розпоряджатись цими правами на власний розсуд, в тому числі відступати право вимоги за «Договором поставки» без будь-яких обмежень.

Відповідно до п.п. 4.2., 4,3. додаткової угоди №1 про внесення змін і доповнень до вказаного договору з моменту підписання даного договору до «Нового кредитора» переходять всі права кредитора у відношенні до «Боржника», що належали до цього «Первісному кредитору» по «Договорам поставки». Передбачене цим договором право вимоги по зобов'язаннях, що випливають з «Договорів поставки», переходять до «Нового кредитора» з моменту підписання даного Договору.

Приймаючи до уваги, що сторони у договорі від 31.10.2016 року погодили право «Нового кредитора» відступати право вимоги за договорами поставки третім особам без будь-яких обмежень та в силу положень цивільного законодавства згода боржника на укладення договорів відступлення права вимоги не є обовязковою.

Надаючи правову кваліфікацію обставинам, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до статті 129 Конституції України однією з основних засад правосуддя є обовязковість рішень суду.

Статтею 115 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 25 Господарського процесуального кодексу України в разі вибуття однієї з сторін у спірному або встановленому рішенням господарського суду правовідношенні внаслідок реорганізації підприємства чи організації господарський суд здійснює заміну цієї сторони її правонаступником, вказуючи про це в рішенні або ухвалі. Усі дії, вчинені в процесі до вступу правонаступника, є обов'язковими для нього в такій же мірі, в якій вони були б обов'язковими для особи, яку він замінив. Правонаступництво можливе на будь-якій стадії судового процесу.

Вказана норма кореспондується з положеннями ч.5 ст. 15 Закону. України «Про виконавче провадження», якою визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов'язковими тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Підстави заміни кредитора (боржника) у зобовязанні визначені у ст. 512 Цивільного кодексу України, якою встановлено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов'язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Оскільки виконання рішення суду є невідємною стадією процесу правосуддя, заміна сторони на стадії виконавчого провадження може відбуватися не інакше, як на підставах, визначених Господарського процесуального кодексу України та Законом, які регулюють умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку. При цьому питання щодо заміни сторони правонаступником вирішується лише у судовому порядку відповідно до ст. 25 Господарського процесуального кодексу України.

Правонаступництво у виконавчому провадженні може настати, по-перше, у випадку загального (універсального) правонаступництва (реорганізація юридичної особи) (ч. 1 ст. 104 ЦК), по-друге, у випадку часткового (сингулярного) правонаступництва (відступлення права вимоги) (п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК), переведення боргу (ст. 520 ЦК).

Правова позиція Верховного Суду України з цього питання заключається в тому, що відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор (боржник) у зобовязанні (крім випадків, визначених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином відступлення права вимоги. Форма правочину щодо заміни боржника у зобовязанні визначається відповідно до положень про цесію тобто також як і кредитора (ст. 521, ст.513 ЦК України).

До посилань апелянта на постанову Верховного суду України від 19.08.2014 року у справі №3-56гс14 колегія суддів ставиться критично, оскільки в даному випадку має місце невірне тлумачення апелянтом суті зазначеної постанови.

У справі №3-56гс14 Верховний Суд України дійшов правового висновку, що «при укладенні договору уступки права вимоги сторони не замінюючи кредитора у зобов'язанні в порядку, передбаченому чинним законодавством, фактично замінили стягувача на стадії виконання судового рішення, незважаючи на те, що уступка права стягувача за рішенням суду шляхом укладення цивільно-правової угоди чинним законодавством не передбачена». Тобто Вищий господарський суд України ВСУ в даній постанові вказав на те, що сторонам необхідно було спочатку здійснити заміну кредитора у зобов'язанні (договорі), на підставі якого виник борг, а вже потім у встановленому законодавством порядку здійснювати заміну стягувача - сторони у виконавчому провадженні (шляхом звернення до суду із відповідною заявою).

Проте, відповідно до договору відступлення права вимоги від 31.10.2016 року та договору про відступлення права вимоги №31/10-08 від 31.10.2016 року до кредиторів перейшло право грошової вимоги за договором №06/02-06 від 06.02.2006 року, укладеним із Дочірнім підприємством «Сумський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (разом з усіма додатками та додатковими угодами).

На підставі наведеного колегія суддів вважає за необхідне наголосити, що в даному випадку була здійснена заміна сторони (кредитора) у зобов'язанні зазначеного вище договору поставки №06/02-06 від 06.02.2006 року, на підставі якого у відповідача виник борг перед первісним кредитором (позивачем), а не уступка права вимоги за рішенням суду.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що за загальним правилом обов'язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставинам, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Колегія суддів вважає, що ТОВ «Правова група «Побережнюк і партнери» в обґрунтування своєї заяви, надала суду першої інстанції належні докази заміни сторони у виконавчому провадженні саме на підставі передання прав іншій особі за правочином відступлення права вимоги (цесії), що відповідає нормам чинного законодавства.

Приймаючи до уваги, що ТОВ «Правова група «Побережнюк і партнери» надало належні докази переходу права вимоги по договору поставки №06/02-06 від 06.02.2006 року до нового кредитора - ТОВ «Правова група «Побережнюк і партнери», колегія суддів вважає, що господарським судом Сумської області обґрунтовано задоволено заяву про заміну сторони виконавчого провадження.

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що ухвала господарського суду Сумської області від 19 грудня 2016 року винесена у відповідності до чинного законодавства та підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга боржника задоволенню не підлягає.

Враховуючи, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, витрати апелянта по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 25, 32, 33, 43, 49, 99, 101, п.1 ст. 103, ст. 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Сумський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Сумської області від 19.12.2016 року по справі №920/15/13нр залишити без змін.

Повний текст постанови складено 03.02.2017 року.

Головуючий суддя Хачатрян В.С.

Суддя Россолов В.В.

Суддя Слободін М.М.