ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2017 рокуСправа № 912/4015/16
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Вавренюк Л.С. розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 912/4015/16

за позовом: приватного підприємства "Камелот-3000", м. Кропивницький

до відповідачів:

І - Кіровоградського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Кропивницький

ІІ - Головного управління Державної казначейської служби України у Кіровоградській області, м. Кропивницький

про стягнення 10 000,00 грн. моральної шкоди та 50 000,00 грн. збитків.

Представники:

від позивача - участі не брали;

від відповідача І - ОСОБА_1, довіреність № 6 від 10.08.2016 р.

від відповідача ІІ - участі не брали.

Приватне підприємство "Камелот-3000" (далі - "Камелот - 3000") звернулось до господарського суду з позовною заявою про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 10 000,00 грн. та збитків (упущеної вигоди) в сумі 50 000,00 грн.

Позовні вимоги ПП "Камелот-3000" обґрунтовані тим, що моральна шкода та збитки завдані йому внаслідок не вилучення Антимонопольним комітетом раніше оприлюднених даних щодо прийнятого відносно позивача рішення про визнання вчинення "Камелот-3000" порушення законодавства про захист економічної конкуренції, в наслідок чого позивач був позбавлений можливості стати переможцем відкритих торгів у закупівлі ремонту приміщень гуртожитку за адресою: Кіровоградська область, смт. Новгородка, вул. Кірова, 44 "а".

Також позивач вважає, що за відсутності вказаних оприлюднених даних щодо порушення ним законодавства про захист економічної конкуренції, він був би переможцем вказаних торгів, оскільки його цінова пропозиція 1088712 була нижчою, ніж цінова пропозиція переможця конкурсу ТОВ "Арталекс".

Таким чином, стверджує позивач, внаслідок відхилення його пропозиції конкурсних торгів замовником у зв'язку з оприлюдненням щодо позивача даних про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, йому діями Кіровоградського обласного територіального управління Антимонопольного комітету України завдано моральної шкоди в сумі 10 000,00 грн. та спричинено збитки (упущена вигода) в сумі 50 000,00 грн.

Згідно письмового відзиву на позов від 20.12.2016 р., відповідач 1 зазначає, що позивачем в позовній заяві не вказано та не підтверджено належними доказами розмір шкоди, заявленої до стягнення. Крім того, позивачем не доведено наявність протиправної поведінки відповідача 1, що спричинила збитки останньому (а.с. 70-71).

На підставі викладеного, відповідач 1 просить припинити провадження у справі згідно п. 1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою від 27.12.2016 р. господарський суд за своєю ініціативою залучив до участі у справі в якості іншого відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України у Кіровоградській області (далі - відповідач 2).

З поданих до господарського суду письмових пояснень відповідача 2 вбачається, що Головне управління Державної казначейської служби України у Кіровоградській області вважає відсутніми підстави для стягнення моральної шкоди та збитків, заявлених позивачем у позовній заяві. Так відповідач 2 заявляє, що наявність оприлюдненої щодо позивача інформації на сайті Антимонопольного комітету не була сама по собі причиною відхилення цінової пропозиції ПП "Камелот-3000", оскільки наявні дві інші підстави, за наявності яких була відхилена пропозиція позивача. Отже, відповідач 2 стверджує про відсутність причинно-наслідкового зв'язку між діями (бездіяльністю) відповідача 1 та наслідками, з настанням яких позивач пояснює спричинення йому збитків та моральної шкоди.

Крім того, відповідач 2 наголошує на тому, що позивачем не надано до суду розрахунку сум збитків та моральної шкоди, що пред'явлені ним до стягнення з відповідача 1 (а.с. 85-86).

Відповідач 2 також просить господарський суд розгляд справи у судовому засіданні 01.02.2016 р. здійснювати за відсутності представника Головного управління Державної казначейської служби України у Кіровоградській області.

Оскільки брати участь в засіданні суду є правом, а не обов'язком сторони господарського процесу, враховуючи, що явка повноважного представника Головного управління Державної казначейської служби України у Кіровоградській області в засідання суду обов'язковою не визнавалась, господарський суд вважає за можливе задовольнити зазначене клопотання відповідача 2.

01.02.2017 р. до господарського суду надійшло повідомлення за підписом заступника прокурора Кіровоградської області Приходько В. про доступ представника прокуратури до участі у даній справі (а.с. 88-89).

Розглянувши наявні у справі матеріали та оцінивши подані сторонами докази, заслухавши пояснення представника відповідача 1, господарський суд встановив наступні обставини.

Розпорядженням адміністративної колегії Кіровоградського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 20.05.2014 р. № 22-рп/к за наявністю в діях товариства з обмеженою відповідальністю "Златопілля" і ПП "Камелот-3000" під час участі у процедурі закупівлі "Реконструкція дошкільного учбового закладу № 2 "Волошка" (добудова корпусу на 2 групи) Новомиргородської міської ради в м. Новомиргород по вул. Леніна, 324/7 Кіровоградської області", яку проводила Новомиргородська міська рада, ознак порушення п. 1 ст. 50, п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів (тендерів), було розпочато розгляд справи № 21-юр.с/05-14 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

За результатами розгляду зазначеної справи рішенням адміністративної колегії №81-р/к від 16.12.2014 р. визнано, що ТОВ "Златопілля" та ПП Камелот-3000" під час участі у відкритих торгах на закупівлю "Реконструкція дошкільного учбового закладу № 2 "Волошка" (добудова корпусу на 2 групи) Новомиргородської міської ради в м. Новомиргород по вул. Леніна, 324/7 Кіровоградської області", які були проведені 29.08.2013 р. Новомиргородською міською радою, вчинили порушення у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів (тендерів), передбачене п. 1 ст. 50, п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

За вчинене порушення згідно з ч. 2 ст. 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції" на ТОВ "Златопілля" та ПП "Камелот-3000" накладено штраф у розмірі 60000,00 грн. на кожного (а.с. 19-27).

Після винесення рішення адміністративною колегією Кіровоградського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 81-р/к по справі № 21-юр.с/05-14 від 16.12.2014 р., ПП "Камелот-3000" внесено до Зведених відомостей про рішення органів АМКУ щодо визнання вчинення суб'єктами господарювання порушень законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосувалися спотворення результатів торгів (тендерів), а також щодо можливого подальшого судового розгляду цих рішень, їх перевірки, перегляду органами Антимонопольного комітету України (а.с. 10-12).

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 16.04.2015 р. у справі № 912/474/15-г за позовом ПП "Камелот-3000" до Кіровоградського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ТОВ "Златопілля", про визнання недійсним рішення стосовно ПП Камелот-3000", позовні вимоги задоволено частково; визнано недійсним та скасовано пункт 1 рішення Антимонопольного комітету України від 16.12.2014 р. № 81-р/к у справі № 21-юр.с/05-14 у частині, яка стосується ПП Камелот-3000".

Вказане судове рішення залишено без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 01.07.2015 р.

Постановою Вищого господарського суду України у справі № 912/474/15-г від 19.10.2015 р. залишено без змін рішення Господарського суду Кіровоградської області та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду у даній справі (а.с. 13-17).

Позивач зазначає, що 19.08.2015 р. ПП "Камелот - 3000" подано голові комітету з конкурсних торгів Кіровоградської обласної ради заявку на участь у закупівлі ремонту приміщень (лот 1 - "Побудуємо майбутнє разом! "Капітальний ремонт гуртожитку, розташованого за адресою: Кіровоградська область, смт. Новгородка, вул. Кірова, 44 "А"), лот 2 - "Побудуємо майбутнє разом!" "Капітальний ремонт дошкільного навчального закладу "Світлячок" на 70 міст, розташованого за адресою: Кіровоградська область, смт. Новгородка, вул. Леніна, 2 "А") (а.с. 28-29).

Листом № 15 від 21.09.2016 р. голова комітету з конкурсних торгів Кіровоградської обласної ради повідомив ПП "Камелот-3000" про відхилення пропозиції по лотам № 1, № 2 на підставі ч. 7 ст.28, абз.28 п. 1, п.п. 2-3 ч. 1 ст. 29, п. 3 ч. 1 ст. 17 Закону України "Про здійснення державних закупівель" (а.с. 32).

Переможцем процедури закупівлі стало ТОВ "Арталекс" (а.с. 33-39).

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на п. 3 ч. 1 ст. 17 Закону України "Про здійснення державних закупівель", відповідно до якої замовник приймає рішення про відмову учаснику, учаснику попередньої кваліфікації в участі у процедурі закупівлі, попередній кваліфікації учасників та зобов'язаний відхилити пропозицію конкурсних торгів (кваліфікаційну, цінову пропозицію) учасника (учасника попередньої кваліфікації) у разі, якщо субєкт господарювання (учасник або учасник попередньої кваліфікації) протягом останніх трьох років притягувався до відповідальності за порушення, передбачене п. 4 ч. 2 ст. 6, п. 1 ст. 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції), у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів (тендерів).

29.10.2015 р. позивач звернувся до відповідача із заявою № 94 про порушення прав, у відповідності до якої просив виключити ПП "Камелот-3000" із зведених відомостей органів АМКУ щодо визнання вчинення суб'єктами господарювання порушень законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосувалися спотворення результатів торгів (тендерів), а також щодо можливого подальшого судового розгляду цих рішень, їх перевірки, перегляду органами Антимонопольного комітету України (а.с. 41-42).

Листом від 27.11.2015 р. № 200-29/03-11860 Антимонопольний комітет України повідомив позивача про відсутність підстав для виключення рішення Кіровоградського обласного територіального відділення від 16.12.2014 р. № 81-р/к із Зведених відомостей, у зв'язку з тим, що вказана інформація доповнюється по мірі надходження нової інформації. Так, на веб-сайті ОСОБА_2 у Зведених відомостях розміщено інформацію про прийняте адміністративною колегією Кіровоградського територіального відділення ОСОБА_2 рішення від 16.12.2014 р. № 81-р/к, зокрема, містяться дані про рішення Вищого господарського суду України від 19.10.2015 р. про залишення касаційної скарги Кіровоградського обласного територіального відділення ОСОБА_2 у справі № 912/474/15-г без задоволення, а судових рішень першої та апеляційної інстанцій - без змін (а.с. 43-44).

Зважаючи на те, що відповідачем не вчинено дій щодо вилучення рішення з сайту Антимонопольного комітету України (www.amc.gov.ua) щодо порушень законодавства про захист економічної конкуренції, передбачених п. 1 ст. 50 та п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді спотворення результатів торгів (тендерів) та накладення штрафу відносно ПП "Камелот-3000", позивач стверджує, що був позбавлений можливості участі у закупівлі, де неодмінно був би переможцем, що завдало позивачеві збитків у сумі 50 000,00 грн. та моральної шкоди у сумі 10 000,00 грн.

Вважаючи свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся до господарського суду з даним позовом.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень (ст. 56 Конституції України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відшкодування майнової шкоди за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної майнової шкоди визначено у ст. 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана її майну, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Шкода, завдана юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні ним своїх повноважень, відшкодовується державою незалежно від вини цього органу (ст. 1173 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 111-28 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України.

У постанові Верховного Суду України від 22.01.2013 р. у справі № 3-72 гс12 викладено правову позицію, згідно з якою за змістом ст. 1166 Цивільного кодексу України для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

При цьому, враховуючи положення ст. 1173 Цивільного кодексу України, вина не є обов'язковим елементом, передбаченого ними цивільного правопорушення, та не підлягає встановленню, що разом з тим, не виключає необхідність доведення наявності інших елементів складу цивільного правопорушення.

Аналізуючи положення ст. 22 Цивільного кодексу України господарський суд бере до уваги, що матеріальна шкода, стягнення якої заявлено у даній справі, по своїй суті є збитками, що, за твердженням позивача, є доходами, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Господарський суд бере до уваги, що стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди є одним із видів цивільно-правової відповідальності. При цьому збитки не є санкцією заздалегідь визначеного розміру. Тягар доведення наявності і обґрунтування розміру упущеної вигоди покладається на позивача, який повинен довести, що він міг і повинен був отримати визначені доходи і тільки дії відповідача 1 стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток, тобто упущена вигода розглядається як гарантований, безумовний і реальний доход.

У звязку із цим, позивач мав надати безспірні докази того, що він міг брати участь у відповідних торгах і однозначно переміг би в них, в разі якщо б його не було внесено до Зведених відомостей про рішення органів АМКУ щодо визнання вчинення субєктами господарювання порушень законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосувалися спотворення результатів торгів (тендерів).

Всупереч вказаному позивач не довів, що він міг і повинен був отримати доходи в розмірі 50 000,00 грн. і тільки дії відповідача 1 стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток.

Більш того, як свідчать фактичні обставини справи, а саме: лист Кіровоградської обласної ради від 21.09.2015 р. № 15, адресований позивачу, рішення про відхилення пропозиції позивача ОСОБА_2 конкурсних торгів було прийнято не тільки з підстав наявної інформації про порушення ПП "Камелот-3000" вимог Закону України "Про захист економічної конкуренції, а й з підстав невідповідності кваліфікаційним критеріям та невідповідності документації конкурсних торгів (а.с. 32).

Таким чином, навіть у випадку неоприлюднення інформації, зазначеної у рішенні Антимонопольного комітету України від 16.12.2014 р. № 81-р/к у справі № 21-юр.с/05-14 у частині, яка стосується ПП Камелот-3000" або вилучення зазначеної інформації, у зв'язку з прийняттям судових рішень, пропозиція позивача все одно була б відхилена ОСОБА_2 з конкурсних торгів.

Крім того, позивачем не доведено протиправності дій відповідача 1 щодо внесення інформації до Зведених відомостей про рішення органів АМКУ щодо визнання вчинення суб'єктами господарювання порушень законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосувалися спотворення результатів торгів (тендерів), а також щодо можливого подальшого судового розгляду цих рішень, їх перевірки, перегляду органами Антимонопольного комітету України, з якими позивач пов'язує неможливість його участі у торгах (тендерах).

За доводами представника відповідача 1 у судовому засіданні, останній взагалі не вносить інформацію до Зведених відомостей про рішення органів АМКУ, а лише надає цю інформацію у письмовій формі АМКУ, після чого останній вже розміщує її на своєму порталі.

Отже, наявності всіх елементів складу цивільного правопорушення, як-то протиправної поведінки, збитків та причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками позивачем не доведено.

Крім того, господарський суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача 50 000,00 грн. збитків (упущеної вигоди), оскільки позивачем не доведеною належними доказами суму матеріальної шкоди, заявлену до стягнення з відповідача.

При розгляді вимоги позивача про стягнення моральної шкоди, господарський суд враховує наступне.

Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду встановлені ст. 1167 Цивільного кодексу України, згідно ч. 1 якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні ділової репутації юридичної особи.

Згідно п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (надалі за текстом - постанова Пленуму ВСУ) встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із Конституцією та законами України, вирішення справ, пов'язаних з відшкодуванням такої шкоди.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), при настанні інших негативних наслідків.

Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв'язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності (п. 3 постанови Пленуму ВСУ).

Звертаючись з вимогами про відшкодування моральної шкоди позивач не надав суду жодних доказів, які б свідчили про приниження честі, гідності, ділової репутації позивача або наявності втрат немайнового характеру, що настали у зв'язку з приниженням його ділової репутації, внаслідок дій відповідача 1.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Згідно положень п. 9 постанови Пленуму ВСУ, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

При цьому, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Враховуючи вимоги ст. 1173 Цивільного кодексу України, обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача.

Згідно з ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Належність доказів - спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об'єктивної істини. При цьому питання про належність доказів остаточно вирішується судом.

Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Позивач не довів належними та допустимими доказами, що йому завдано моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн. у звязку із діями відповідача 1 щодо внесення до Зведених відомостей про рішення органів АМКУ щодо визнання вчинення суб'єктами господарювання порушень законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосувалися спотворення результатів торгів (тендерів), а також щодо можливого подальшого судового розгляду цих рішень, їх перевірки, перегляду органами Антимонопольного комітету України.

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 10 000,00 грн. не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, не підтверджуються належними та допустимими доказами, відтак задоволенню не підлягають.

З огляду на викладене, господарський суд відмовляє позивачу у задоволенні позову до Кіровоградського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України та Головного управління Державної казначейської служби України у Кіровоградській області повністю.

Розглядаючи клопотання Кіровоградського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про припинення провадження у справі, викладеного у відзиві на позовну заяву від 20.12.2016 р. №01-17/1424, господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 24.10.2011 р. "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам", у вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір - господарським, слід виходити з визначень, наведених у ст. 3 Господарського кодексу України. Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб'єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Таким чином, господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб'єктами господарської діяльності, а також спори, повязані з вимогами про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктом публічно-правових відносин, - за умови, що такі вимоги не об'єднуються з вимогою вирішити публічно-правовий спір і за своїм суб'єктним складом підпадають під дію ст. 1 Господарського процесуального кодексу України.

За викладених обставин, господарський суд не має правових підстав припинити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, оскільки даний спір підсудний господарським судам.

Отже, клопотання відповідача 1 про припинення провадження у даній справі підлягає відхиленню.

01.02.2017 р. на адресу суду надійшло повідомлення заступника прокурора Кіровоградської області, згідно якого заявлене клопотання про допуск представника прокуратури області до участі у справі в інтересах держави в особі Головного управління Державної казначейської служби України в Кіровоградській області та повідомити про час і місце наступного судового засідання (а.с. 88-89).

Заявлене клопотання прокурор мотивує тим, що оскільки позивач просить стягнути кошти з Кіровоградського територіального відділення Антимонопольного комітету України, який є державним органом та фінансується з державного бюджету, наявна загроза порушення інтересів держави.

В силу вимог ч. 1 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України, прокурор бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, порушену за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду для представництва інтересів громадянина або держави.

Для участі у справі, провадження в якій уже порушено, прокурор подає до господарського суду відповідну заяву (ч. 3 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України).

Разом з цим, з огляду на надходження заяви про допуск представника прокуратури до участі у справі в день вирішення спору по суті, господарський суд вважає недоцільним її задоволення.

Разом з цим, за наявності підстав, прокурор не позбавлений права звернутись із відповідною заявою на стадії апеляційного, касаційного оскарження або у випадку перегляду справи Верховним Судом України.

На підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору у справі покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 33-34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову до Кіровоградського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України та Головного управління Державної казначейської служби України у Кіровоградській області відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Дніпропетровським апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга на рішення подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Копію рішення направити позивачу за адресою: 25006, АДРЕСА_1 та відповідачу 2 - Головному управлінню Державної казначейської служби України у Кіровоградській області за адресою: м. Кропивницький, просп. Винниченка, 1 А.

Повне рішення складено 06.02.2017.

Суддя Л.С. Вавренюк