ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" січня 2017 р.Справа № 922/4454/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калантай М.В.

при секретарі судового засідання Бєсєдіній М.М.

розглянувши справу

за позовом Дочірнього підприємства "Житомирська механізована колона" Публічне акціонерне товариство "Київсільелектро", м.Житомир
до Акціонерного товариства "Харківобленерго", м.Харків
про стягнення 139430,67грн.
за участю представників:

від позивача: не з'явився

від відповідача: ОСОБА_1, довіреність №01-16юр/4351

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство "Житомирська механізована колона" Публічного акціонерного товариства "Київсільелектро", м.Житомир (далі за текстом - позивач), звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Акціонерної компанії "Харківобленерго", м.Харків (далі за текстом - відповідач), про стягнення 139430,67грн.

На підтвердження позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором підряду №К7164 від 18.05.2015 в частині оплати виконаних підрядних робіт.

26 січня 2017 року до суду надійшли письмові пояснення позивача, в яких він підтримав позовні вимоги. Крім того, заперечив проти клопотання відповідача про зменшення розміру пені, оскільки для цього немає достатніх підстав.

В призначене судове засідання позивач свого представника не направив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідач у відзиві проти позову заперечив, просив в його задоволенні відмовити, посилаючись на те, що, всупереч положенням пункту 4.3 договору, відповідач не отримував від позивача для підписання довідку про виконані роботи та затрати. Такий документ сторонами не підписувався, а тому термін виконання відповідачем своїх зобов'язань за цим договором не настав. Також, просив зменшити розмір штрафних санкцій на 90% через важкий фінансовий стан підприємства.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав доводи, викладені у відзиві, просив у позові відмовити. Також просив, у випадку задоволення позову, зменшити штрафні санкції на 90%.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши представника відповідача, всебічно і повно дослідивши надані до матеріалів справи докази, суд встановив наступне.

18 травня 2015 року між відповідачем, як замовником, та позивачем, як підрядником, укладено договір підряду №К7164 (далі за текстом - Договір), за умовами якого підрядник зобов'язався власними силами зі своїх матеріалів виконати для замовника наступні роботи: Реконструкція ПЛ 0,4кВ по вул.Саратовська (інв.№00610498/01), а замовник - прийняти і оплатити такі роботи.

Згідно пункту 1.1 Договору кількісні характеристики виконаних за цим Договором робіт визначаються договірною ціною (кошторис), яка є додатком 1 до цього Договору. Власником результату виконаних робіт (об'єкта будівництва) є замовник.

Відповідно до пункту 3.1 Договору, в редакції додаткової угоди №1 від 28.12.2015, загальна вартість договору складає 624235,83грн.

Пунктом 4.1 Договору, в редакції додаткової угоди №1 від 28.12.2015, передбачено, що замовник сплачує підряднику аванс у розмірі 83,160878477%, що складає 519120,00грн. від загальної вартості договору на виконання робіт, придбання (постачання) необхідних матеріальних цінностей.

Оплата виконаних будівельних робіт та затрат здійснюється протягом 5-ти банківських днів після підписання сторонами довідки про виконані роботи та затрати, з частковим зарахуванням авансу від вартості виконаних робіт та затрат (пункт 4.3 Договору, в редакції додаткової угоди №1 від 28.12.2015).

На виконання умов Договору, відповідач здійснив перерахування позивачу авансу в розмірі 519120,00грн., що підтверджується банківською випискою по особовому рахунку позивача за 25.05.2015.

28 грудня 2015 року сторони підписали акти приймання виконаних будівельних робіт, акти вартості устаткування, що придбавається виконавцем робіт, а також довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форма КБ-3), згідно яких вартість виконаних будівельних робіт та вартість устаткування становить 624235,83грн.

Таким чином, з урахуванням сплаченого авансу, відповідач мав здійснити оплату вартості виконаних робіт на суму 105115,83грн.

Згідно вимог пункту 4.3 Договору вказані кошти мали бути перераховані відповідачем протягом 5-ти банківських днів після підписання сторонами довідки про виконані роботи та затрати.

Відповідач свої зобов'язання у встановлений Договором строк не виконав, залишок заборгованості не погасив.

Позивач направив відповідачу претензію №243/06 від 25.05.2016, яка залишена останнім без реагування.

У зв'язку з цим, позивач звернувся до господарського суду Харківської області з даним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь 105115,83грн. основного боргу, 10511,57грн. інфляційних втрат, 2619,28грн. 3% річних, 21183,99грн. пені.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

У відповідності до статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплати виконану роботу.

Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріали справи підтверджують факт невиконання відповідачем договірних зобовязань щодо оплати виконаних позивачем підрядних робіт на загальну суму 105115,83грн.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Заперечуючи проти позову, відповідач вказує, що сторонами не було підписано довідку про виконані роботи та затрати, яка є підставою для оплати згідно пункту 4.3 Договору.

Суд відхиляє дані доводи відповідача, виходячи з наступного.

В пунктах 3.3, 3.4, 5.6 Договору, які визначають ціну договору та порядок виконання робіт, серед іншого, містяться посилання на ДСТУ БД.1.1-1:2013 "Правила визначення вартості будівництва".

Національні стандарти України (ДСТУ) з ціноутворення у будівництві, зокрема ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 "Правила визначення вартості будівництва", введено в дію 01.01.2014. Додатками ДСТУ Б Д.1.1-1:2013, зокрема Т-Ц, було передбачено примірні форми первинних документів з обліку в будівництві, які мають використовуватися з 01.01.2014 при проведенні взаєморозрахунків за обсяги виконаних будівельних робіт.

Отже, з набранням чинності з 01.01.14 р. Національними стандартами України з ціноутворення у будівництві, зокрема ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 "Правила визначення вартості будівництва", проведення розрахунків за обсяги виконаних робіт по обєктах будівництва, здійснюється із застосуванням примірних форм первинних облікових документів "Акт приймання виконаних будівельних робіт" (примірна форма № КБ-2в) і "Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати" (примірна форма №КБ-3), що наведені у додатках Т та У ДСТУ Б Д.1.1-1-2013.

Відповідно до актів приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2015 року, актів вартості устаткування, що придбавається виконавцем робіт за грудень 2015 року та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2015 року (примірна форма №КБ-3), роботи були прийняті відповідачем без жодних зауважень. Будь-яких доказів звернення замовника з претензією щодо якості та обсягу виконаних робіт матеріали справи не містять.

З огляду на викладене, підписана сторонами Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2015 року від 28.12.2015 (примірна форма №КБ-3) є належним доказом, на підставі якого у відповідача згідно з пунктом 4.3 Договору виникло зобов'язання з проведення остаточного розрахунку за виконані позивачем будівельні роботи.

Таким чином, суд вважає законними та обґрунтованими позовні вимоги в частині стягнення 105115,83грн. основного боргу.

Частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені Договором та Законом, зокрема сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 7.3 Договору передбачено, що за невчасне здійснення розрахунків замовник сплачує підряднику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми нездійсненого платежу на користь підрядника за кожен день прострочення.

На підставі вищевказаних норм законодавства та положень Договору позивач здійснив нарахування відповідачу 10511,57грн. інфляційних втрат (за період лютий-листопад 2016 року), 2619,28грн. 3% річних (за період з 01.02.2016 по 30.11.2016), 21183,99грн. пені (за період з 12.01.2016 по 11.07.2016).

Перевіривши розрахунки вищевказаних сум, суд вважає їх такими, що відповідають обставинам справи та вимогам чинного законодавства.

Враховуючи викладене, суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних у повному обсязі.

Щодо вимог про стягнення пені суд зазначає наступне.

Відповідачем заявлено клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій на 90%.

Згідно пункту 3 статті 83 ГПК України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України передбачена можливість зменшення за рішенням суду розміру неустойки, якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитків.

За приписами частини 1 ст. 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно підпункту 3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Відповідач зазначає, що причинами важкого фінансового стану стали систематичні неплатежі у 2015-2016 роках за спожиту електроенергію з боку комунальних підприємств м.Харкова, а саме: КП "Харківводоканал", КП "Міськелектротранссервіс", КП "Харківські теплові мережі". АК "Харківобленерго" купує електричну енергію в ДП "Енергоринок" для постачання її споживачам усього Харківського регіону. Щоденно компанія здійснює оплату ДП "Енергоринок" за весь обсяг поставленої споживачам електроенергії, у тому числі і переліченим вище боржникам. Тобто, розрахунки за електроенергію, спожиту зазначеними підприємствами-боржниками, компанія вимушена здійснювати за рахунок власних коштів, що мають бути спрямовані на рахунки за договорами та виплату заробітної плати працівникам компанії.

На підтвердження незадовільного фінансового стану відповідачем надано баланс станом на 30.09.2016 та звіт про фінансові результати за 9 місяців 2016 року.

З даних документів вбачається, що за звітний період у відповідача наявний збиток у розмірі 27120тис.грн., в той час як в аналогічному періоді минулого року він мав прибуток у розмірі 175878тис.грн., що свідчить про погіршення його фінансового стану.

Враховуючи викладене, а також те, що позивач не надав доказів наявності у нього збитків, пов'язаних з невиконанням відповідачем своїх договірних зобов'язань, суд вважає за можливе частково задовольнити клопотання відповідача про зменшення штрафних санкцій та у відповідності до статті 233 ГК України, статті 551 ЦК України, пункту 3 статті 83 ГПК України, зменшити розмір пені на 50%.

У зв'язку з цим, задоволенню підлягають вимоги про стягнення пені в розмірі 10592,00грн.

Згідно пункту 4.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" у разі коли господарський суд на підставі пункту 3 статті 83 ГПК зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Таким чином, згідно статті 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору в розмірі 2091,47грн. покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерної компанії "Харківобленерго" (61037, м.Харків, вул.Плеханівська, 149, код 00131954) на користь Дочірнього підприємства "Житомирська механізована колона" Публічного акціонерного товариства "Київсільелектро" (10029, м.Житомир, вул.Ватутіна, 106-Б, код 00132405) 105115,83грн. основного боргу, 10511,57грн. інфляційних втрат, 2619,28грн. 3% річних, 10592,00грн. пені, 2091,47грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в установленому законодавством порядку.

Повне рішення складено 06.02.2017 р.

Суддя ОСОБА_2