ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

31 січня 2017 р. Справа № 918/1385/16

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого - судді Торчинюка В.Г., розглянувши матеріали справи

за позовом: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області

до відповідача: ОСОБА_1 закладу "Острозький Ліцей-інтернат з посиленою Військово-фізичною підготовкою" Рівненської обласної ради

про стягнення заборгованості в сумі 36 156 грн. 75 коп.

В засіданні приймали участь:

від позивача: ОСОБА_2 за довіреністю від 23 січня 2017 року № 5;

від відповідача: ОСОБА_3 (керівник)

ОСОБА_4 за довіреністю від 26 грудня 2016 року № 01-11/374.

В судовому засіданні 29 січня 2017 року, відповідно до статті 85 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській області звернувся у Господарський суд Рівненської області з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 закладу "Острозький Ліцей-інтернат з посиленою Військово-фізичною підготовкою" Рівненської обласної ради про стягнення заборгованості в сумі 36 156 грн. 75 коп.

Ухвалою суду від 30 грудня 2016 року порушено провадження у справі розгляд якої призначено на 11 січня 2017 року.

10 січня 2017 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду уповноважений представник відповідача подав клопотання в додатках до якого долучив документи які витребовувалися ухвалою суду від 30 грудня 2016 року.

10 січня 2017 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду уповноважений представник відповідача подав заперечення на позовну заяву в яких просив суд в задоволенні позову відмовити.

У судовому засіданні 11 січня 2017 року проголошено перерву по справі до 17 січня 2017 року.

16 січня 2017 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду уповноважений представник відповідача подав клопотання в додатках до якого долучив до матеріалів справи документи, які на думку останнього вказують на безпідставність позову, а тому просив суд в задоволенні позову відмовити.

У судовому засіданні 17 січня 2017 року проголошено перерву по справі до 31 січня 2017 року.

26 січня 2017 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду уповноважений представник відповідача подав клопотання в додатках до якого долучив до матеріалів справи документи, які на думку останнього вказують на безпідставність позову, а тому просив суд в задоволенні позову відмовити.

31 січня 2017 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду уповноважений представник позивача подав додаткові пояснення в яких просив суд позов задовольнити в повному обсязі.

У судовому засіданні 31 січня 2017 року уповноважений представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав зазначених у позовній заяві та додаткових поясненнях, в свою чергу уповноважений представник відповідача проти позову заперечив, з підстав зазначених у запереченнях на позовну заяву, наполягав на відмові в позові.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

18 жовтня 2004 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України (надалі - орендодавець) та Острозьким обласним ліцеєм-інтернатом з посиленою військово-фізичною підготовкою (надалі - орендар) було укладено договір оренди державного майна № 248-2004 (надалі - договір, а.с. 10 - 11).

Згідно пункту 1.1 договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне володіння та користування комплекс "Військове містечко" у який входять будівля № 7 - навчальний корпус, будівля № 93 - сховище, будівля № 94 - овочесховище), розташований по вул. Князів Острозьких, 52 у м. Острог Рівненської області і перебуває на балансі Національного університету "Острозька академія".

18 жовтня 2004 року між орендодавцем та орендарем було складено та підписано акт прийому-передачі нерухомого майна згідно якого балансоутримувач передає, а орендар приймає в строкове платне володіння та користування комплекс "Військове містечко" (у який входять будівля № 7 - навчальний корпус, будівля № 93 - сховище, будівля № 94 - овочесховище), розташований по вулиці Князів Острозьких, 52 у місті Острог Рівненської області і перебуває на балансі Національного університету "Острозька академія".

Вищезазначений акт підписаний повноваженими представниками орендодавця та орендаря та скріплений відтисками печаток останніх.

07 червня 2015 року між позивачем та відповідачем було підписано додаткову угоду до договору оренди державного майна № 248-2004 від 18 жовтня 2004 року шляхом викладення в новій редакції (надалі - додаткова угода, а.с. 13 - 14)

Згідно пункту 1.1 додаткової угоди орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне володіння та користування комплекс "Військове містечко" (у який входять будівля № 7 - навчальний корпус, будівля № 93 - сховище, будівля № 94 - овочесховище), розташований по пр-ту Незалежності, 62 у м. Острог Рівненської області і перебуває на балансі Національного університету "Острозька академія".

У відповідності до пункту 3.1 додаткової угоди орендна плата визначається на підставі пункту 10 "Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна", затвердженої постановою КМУ № 786 від 04 жовтня 1995 року і становить 1 грн. на рік без ПДВ.

Пунктом 3.3 додаткової угоди визначено, що розмір орендної плати може бути переглянуто на вимогу однієї із сторін у разі змін методики її розрахунку, змін централізованих цін і тарифів та в інших випадках, передбачених законодавством України.

Пунктом 10.1 додаткової угоди сторони визначили, що договір діє з 18 жовтня 2004 року по 18 жовтня 2014 року включно.

З матеріалів справи суд вбачає, що 19 лютого 2016 року рішення Господарського суду Рівненської області у справі № 918/1450/15 було прийнято рішення у справі за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області до відповідача ОСОБА_1 закладу "Острозький обласний ліцей-інтернат з посиленою військово-фізичною підготовкою " Рівненської обласної ради, предметом спору в якому було внесення змін до договору оренди державного майна від 18 жовтня 2004 року № 248-2004 зокрема пунктів 1.1, 3.1., 3.2 та 10.1.

Судом встановлено, що у рішенні № 918/1450/15 аналогічні сторони що і у даній справі.

Вищезазначеним рішенням суду внесено зміни до договору оренди державного майна від 18 жовтня 2004 року № 248-2004 та викладено п. 1.1, п. 3.1, п. 3.2 в наступній редакції:

"1.1. Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно (далі - Майно):

навчальний корпус №7, площею 487,7 кв.м., розташований за адресою: Рівненська область м. Острог, проспект Незалежності, 58, вартість якого визначена згідно з висновком про вартість на 30 червня 2015 року і становить за незалежною оцінкою 711 200 (сімсот одинадцять тисяч двісті) грн., без врахування ПДВ;

овочесховище №94, площею 135,8 кв.м., розташоване за адресою: Рівненська область м. Острог, проспект Незалежності, 58-8, вартість якого визначена згідно з висновком про вартість на 30 червня 2015 року і становить за незалежною оцінкою 165 100 (сто шістдесят пять тисяч сто) грн., без врахування ПДВ;

сховище-спортзал №93, площею 1 746,4 кв.м., розташоване за адресою: Рівненська область м. Острог, проспект Незалежності, 66, вартість якого визначена згідно з висновком про вартість на 30 червня 2015 року і становить за незалежною оцінкою 1 496 873 (один мільйон чотириста девяносто шість тисяч вісімсот сімдесят три) грн., без врахування ПДВ.

Обєкти перебувають на балансі Національного університету "Острозька академія" далі - Балансоутримувач)".

"3.1. Орендна плата визначається на підставі "Методики розрахунку орендної плати...", затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 04 жовтня 1995 року № 786 зі змінами та доповненнями. Розмір орендної плати за базовий місяць - вересень 2015 року становить без ПДВ - 9 934, 38 грн."

Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством.

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць".

Також вищезазначеним рішенням у задоволенні позовних вимог Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області, а саме у внесенні змін до пункту 10.1. Договору оренди - відмовлено.

14 червня 2016 року постановою Рівненського апеляційного господарського суду рішення господарського суду Рівненської області скасовано у частині відмови у задоволенні позовних вимог Регіонального відділення Фонду державного майна України. Прийнято у цій частині нове рішення, яким позов Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області задоволено в повному обсязі. Зокрема і в частині внесення змін в пункт 10.1., - "Цей договір діє з 18 жовтня 2004 року по 18 вересня 2017 року".

Окрім того, 10 серпня 2016 року постановою Вищого господарського суду України рішення господарського суду Рівненської області від 19 лютого 2015 року та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 14 червня 2016 року у справі № 918/1450/15 скасовано в частині позовної вимоги регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області про внесення змін до п. 10.1. договору оренди державного майна № 248-2004 від 18 жовтня 2004 року щодо терміну дії договору, а справу в частині цієї позовної вимоги передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

В частині задоволення позовних вимог регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області про внесення змін до пунктів 1.1., 3.1. і 3.2. договору оренди державного майна № 248-2004 від 18 жовтня 2004 року рішення господарського суду Рівненської області від 19 лютого 2015 року та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 14 червня 2016 року у справі № 918/1450/15 залишено без змін.

Суд зазначає, що згідно частини 5 статті 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

У відповідності до частини 3 статті 105 ГПК та частини 3 статті 11111 України постанова (апеляційної інстанції та касаційної інстанції) набирає законної сили з дня її прийняття.

З вищезазначеного суд вбачає, що рішення господарського суду Рівненської області від 19 лютого 2016 року було скасоване в частині внесення змін до пункту 10.1 договору.

Враховуючи норми права які зазначалися вище, рішення від 19 лютого 2016 року № 918/1450/15 набрало законної сили в частині внесення змін в пунктах 1.1., 3.1. і 3.2. з моменту проголошення постанови апеляційною інстанцією, а саме з 14 червня 2016 року.

Відповідно до частини 3 статті 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

У преамбулі та статті 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, рішенні Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України", а також рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Зважаючи на вищенаведене, судом встановлено, що орендодавець та орендар не дійшли згоди, щодо внесення змін до договору в пункти 1.1., 3.1., 3.2. та 10.1, а тому звернулися до Господарського суду Рівненської області для врегулювання спору.

Рішенням суду у справі № 918/1450/15 було внесено зміни до договору оренди державного майна № 248-2004 від 18 жовтня 2004 року, зокрема до пунктів 1.1, 3.1, 3.2, згідно яких було внесено зміни в розміри сплати орендної плати та встановлено базовий місяць - вересень 2015 року.

Згідно пункту 13 Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу затвердженою постановою Кабінету міністрів України від 04 жовтня 1995 року № 786 розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць.

Суд вбачає, що рішенням було встановлено базовий місяць вересень 2015 року і з урахуванням норм права які зазначалися вище та методики, від зазначеного місяця в подальшому з урахуванням індексу інфляції проводиться розрахунок розміру орендної плати.

Відтак, внесення змін до договору укладеного між позивачем та відповідачем у редакції судового рішення, не досліджується у даній справі, оскільки зазначені обставини були досліджені судовим рішенням у справі № 918/1450/15, яке набрало законної сили.

Позивач у позовній заяві, зазначає, що рішенням суду було визначено базовий місяць вересень 2015 року і тому на думку останнього, орендар зобов'язаний оплатити орендну плату відповідно до встановленого базового місяця.

На переконання позивача, орендар зобов'язаний оплатити орендодавцю 36 156 грн. 75 коп. за період з 08 жовтня 2015 року по 08 червня 2016 року згідно перерахунку та рішення суду.

З приводу таких тверджень позивача, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (надалі - Закон) орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі (частина 3 статті 18 закону).

Статтею 19 закону визначено, що орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

З зазначених норм права вбачається, що орендна плата здійснюється орендарем згідно укладеного з орендодавцем договором.

Як зазначалося вище, між позивачем та відповідачем було укладено договір № 248-2004 від 18 жовтня 2004 року, в подальшому викладено його в новій редакції шляхом укладення додаткової угоди.

Рішенням № 918/1450/15 встановлено, що рішенням Рівненської обласної ради від 26 лютого 2010 року №151 було перейменовано Острозький обласний ліцей-інтернат з посиленою військовою фізичною підготовкою на ОСОБА_1 заклад "Острозький обласний ліцей-інтернат з посиленою військово-фізичною підготовкою" Рівненської обласної ради. Реєстрація змін до установчих документів відбулася 26 квітня 2013 року.

Відповідно до Статуту Ліцею-інтернату останній заснований на спільній власності територіальних громад сіл, селищ та міст Рівненської області, які є його власником (пункт 1.4.). Ліцей-інтернат має статус комунального закладу, утримується за рахунок обласного бюджету і є неприбутковим.

Пунктом 21 Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу встановлено орендну ставку в розмірі 5% від вартості орендованого майна за розміщення навчальних закладів, що частково фінансуються з державного бюджету, що фінансуються з місцевого бюджету.

Отже, з зазначеного суд вбачає, що у ході виконання умов договору, відбулися зміни у Статуті орендаря і зміни в розмірі орендної плати.

Сторони в добровільному порядку не досягли згоди, щодо внесення змін до договору № 248-2004 від 18 жовтня 2004 року, а тому звернулися до суду.

Як зазначалося вище, рішенням у справі № 918/1450/15 від 19 лютого 2016 року було внесено зміни в договір, однак вищезазначене рішення набрало законної сили 14 червня 2016 року, після перегляду в апеляційній інстанції та винесення постанови.

Згідно частини 2 статті 187 ГК України день набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

З зазначеного суд вбачає, що днем укладання договору № 248-2004 від 18 жовтня 2004 року в редакції визначеній рішенням суду від 19 лютого 2016 року № 918/1450/15 вважається 14 червня 2016 року, з моменту набранням рішенням законної сили, оскільки самим рішення іншого не визначено.

Аналогічна правова позиція знайшла своє відображення в частині 2 пункту 2.6 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року № 12 "Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна", якою роз'яснено, статтею 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначаються умови, які є істотними для даних договорів, причому відповідно до статті 12 цього Закону договір оренди вважається укладеним з моменту досягнення домовленості з усіх істотних умов і підписання сторонами тексту договору. Водночас не виключається можливість передачі розбіжностей, що виникають при укладанні договору оренди, на вирішення господарського суду. У такому випадку договір оренди вважається укладеним з моменту набрання законної сили відповідним рішенням господарського суду і на умовах, зазначених у цьому рішенні.

Судом встановлено, що на час розгляду справи № 918/1450/15 і до набрання рішенням суду у вказаній справі законної сили, тобто 14 червня 2016 року, договір № 248-2004 від 18 жовтня 2004 року діяв у редакції додаткової угоди від 07 червня 2005 року.

А у відповідності до пункту 3.1 вищезазначеної додаткової угоди, орендна плата складала 1 грн.

Відтак, суд не погоджується з твердженнями позивача, про те, що у орендаря перед орендодавцем рахується заборгованість за період з 08 жовтня 2015 року по 08 червня 2016 року в сумі 36 156 грн. 75 коп.

Позивач наголошував, що рішенням суду у справі № 918/1450/15 визначено базовий місяць - вересень 2015 року і орендна плата за який становить без ПДВ - 9 934,38 грн.

Суд зазначає, що рішенням суду яке вказувалося, встановлено базовий місяць вересень 2015 року, та визначено розмір орендної плати, однак від зазначеного місяця необхідно відштовхуватися для розрахунків орендної плати за слідуючі місяці.

Водночас, обов'язок оплати орендної плати, здійснений згідно нового розрахунку та встановленого базового місяця виник у орендаря тільки після набрання рішення № 918/1450/15 законної сили, тобто з 14 червня 2016 року і в подальші місяці, які слідують за ним.

Зазначене також стверджується і частиною 3 пункту 12 Методики, відповідно до якої розмір орендної плати за перший місяць оренди визначається шляхом коригування розміру орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за період з першого числа наступного за базовим місяця до останнього числа першого місяця оренди.

Оскільки 14 червня 2016 року відбулося фактичне підписання договору між сторонами в редакції з визначеним базовим місяцем та збільшеною орендною платою, відтак і орендна плата в новому розмірі повинна сплачуватися з 14 червня 2016 року, шляхом коригування розміру орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції.

Відтак, посилання позивача на встановлення рішенням суду базовим місяцем вересень 2015 року, а отже необхідність відповідачем доплати орендної плати є безпідставними та такими які суперечать нормам чинного законодавства України.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відтак, враховуючи усе зазначене вище, позовні вимоги заявлені до стягнення, а саме 36 156 грн. 75 коп. орендної плати за період з 08 жовтня 2015 року по 08 червня 2016 року є безпідставними та такими які не підтверджуються належними та допустимими доказами, базуються на припущеннях позивача, які не підтверджуються чинними нормами законодавства, а тому суд в позові відмовляє.

Згідно статті 49 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що ухвалою суду від 30 грудня 2016 року розстрочено для Регіонального відділу Фонду державного майна України по Рівненській області сплату судового збору в сумі 878 грн. 00 коп. до прийняття рішення по даній справі, та те що в задоволенні позову відмовлено, суд вважає за необхідне достягнути з позивача в дохід державного бюджету України 878 грн. 00 коп. судового збору.

Відповідно до статті 49 ГПК України суд стягує з Регіонального відділу Фонду державного майна України по Рівненській області 878 грн. 00 коп. судового збору в дохід Державного бюджету України.

Керуючись статтями 49, 81 - 1, 82 - 85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. В позові відмовити.

2. Стягнути з Регіонального відділу Фонду державного майна України по Рівненській області (33028, Рівненська область, місто Рівне, вулиця 16 Липня, 77, ідентифікаційний номер: 1398943) в дохід Державного бюджету України 878 (вісімсот сімдесят вісім) грн. 00 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст складено "06" лютого 2017 року

Суддя Торчинюк В.Г.