ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" лютого 2017 р. Справа № 909/1024/16

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого-судді: Данко Л.С.,

суддів: Галушко Н.А.,

ОСОБА_1,

при секретарі судового засідання: Кіт М.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Актив-Сервіс», № 18/12 від 02.12.2016 р. (вх. № ЛАГС 01-05/6026/16 від 21.12.2016 р.),

на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 22 листопада 2016 року

у справі № 909/1024/16 (суддя Фанда О.М.),

порушеній за позовом

позивача: Учасника ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Альфабуд», ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Актив-Сервіс», м. Івано-Франківськ,

до відповідача-1: ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Альфабуд», м. Івано-Франківськ,

до відповідача-2: ОСОБА_3, м. Підгайці Тернопільської області,

до відповідача-3: ОСОБА_4, с. Угорники Коломийського району Івано-Франківської області,

про визнання недійсним договору № 27/5 від 08 травня 2014 року укладеного між ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Альфабуд» та ОСОБА_3, договору відступлення права вимоги від 27 серпня 2014 року укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та стягнення судових витрат.

За участю представників сторін:

від апелянта/позивача: не прибув;

від відповідача-1: не прибув;

від відповідача-2: ОСОБА_5 п/к за довіреністю б/н від 11.02.2016 р.;

від відповідача-3: не прибув.

Права та обовязки сторін визначені ст. ст. 20, 22, 28 ГПК України. Заяв та клопотань про відвід суддів не надходило.

Представником відповідача-2 заявлено усне клопотання про відмову від здійснення технічної фіксації судового процесу.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.12.2016 р., справу № 909/1024/16 Господарського суду Івано-Франківської області розподілено головуючому судді Данко Л.С. та суддям: Желік М.Б., Костів Т.С.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 26.12.2016 р. скаржнику поновлено строк на подання апеляційної скарги та ухвалою суду від 26.12.2016 р. прийнято апеляційну скаргу ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Актив-Сервіс», № 18/12 від 02.12.2016 р. (вх. № ЛАГС 01-05/6026/16 від 21.12.2016 р.) до провадження та розгляд скарги призначено на 10.01.2017 року, про що сторони були належним чином повідомлені рекомендованою поштою (докази оригінали повідомлень про вручення знаходяться в матеріалах справи) (а. с. 17-20).

З підстав зазначених в ухвалах Львівського апеляційного господарського суду від 10.01.2017 р. та від 18.01.2017 р. розгляд справи відкладався, зокрема ухвалою суду від 10.01.2017 р. судом виправлено допущену описку та за клопотанням сторін продовжено строк розгляду спору, про що сторони були належним чином повідомлені згідно Інструкції з діловодства в господарських судах України.

В судове засідання (01.02.2017 р.) представник апелянта/позивача не прибув, про причини не прибуття суд не повідомив, був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи рекомендованим листом відповідно до Інструкції з діловодства в господарських судах України. У попередньому судовому засіданні представником апелянта через канцелярію Львівського апеляційного господарського суду було подано супровідний лист б/н від 12.01.2017 р. (вх. № ЛАГС 01-04/322/17 від 16.01.2017 р.) з додатками, а саме: копія витягів з ЄДРПОУ ТзОВ «Альфабуд»; копія Статуту ТзОВ «Альфабуд»; копія витягу з ЄДРПОУ ТзОВ «Актив-Сервіс»; копія Статуту ТзОВ «Актив-Сервіс» та оригінал позовної заяви з додатками, також представником було надано усні пояснення по суті апеляційної скарги та доводи апеляційної скарги було підтримано з підстав зазначених в апеляційній скарзі.

Як вбачається з апеляційної скарги (а. с. 21-22), апелянт просить скасувати ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 22 листопада 2016 року у справі № 909/1024/16 за позовом учасника ТзОВ «Альфабуд» ТзОВ «Актив-Сервіс» до ТзОВ «Альфабуд», ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсним договору № 27/5 від 08 травня 2014 року укладеного між ТзОВ «Альфабуд» та ОСОБА_3 та договору відступлення права вимоги від 27 серпня 2014 року укладеного між ТзОВ «Альфабуд», ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та передати справу на розгляд Господарського суду Івано-Франківської області.

Представник відповідача-1 в судове засідання не прибув, вимог ухвали суду не виконав, про причини не прибуття суд не повідомив, був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправляння, яке отримано відповідачем-1 (ОСОБА_3І.) 29.12.2016 р. за № 480 та наступними рекомендованими кореспонденціями відповідно до Інструкції з діловодства в господарських судах України.

Від відповідача-2 представник в судове засідання прибув, на виконання вимог ухвали, представником через канцелярію Львівського апеляційного господарського суду подано відзив на апеляційну скаргу б/н від 23.01.2017 р. (вх. № ЛАГС 01-04/486/17 від 23.01.2017 р.) в якому просить: в задоволенні апеляційної скарги ТОВ «Актив-Сервіс» на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 22 листопада 2016 року, якою відмовлено в прийнятті позовної заяви Учасника товариства з обмеженою відповідальністю «Альфабуд» ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Актив-Сервіс» до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Альфабуд», ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсним договору № 27/5 від 08.05.2014 року укладеного між ТОВ «Альфабуд» та ОСОБА_3, та договору відступлення права вимоги між тзОВ «Альфабуд» та ОСОБА_3, ОСОБА_4 відмовити. Крім того, представник відповідача-2 проти апеляційної скарги усно заперечив з підстав зазначених у відзиві на апеляційну скаргу, доводи наведені у відзиві на апеляційну скаргу підтримав, просить ухвалу місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник відповідача-3 в судове засідання не прибув, вимог ухвали суду не виконав, про причини не прибуття суд не повідомив, був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправляння, яке отримано відповідачем-3 (ОСОБА_4О.) 31.12.2016 р. за № 785 та наступними рекомендованими кореспонденціями відповідно до Інструкції з діловодства в господарських судах України.

З огляду на наведене колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 98 ГПК України, про прийняття апеляційної скарги до провадження господарський суд виносить ухвалу, в якій повідомляється про час і місце розгляду скарги. Питання про прийняття апеляційної скарги до провадження або відмову у прийнятті до провадження апеляційний господарський суд вирішує не пізніше трьох днів з дня надходження апеляційної скарги.

Частиною другою статті 102 ГПК України визначено, що апеляційна скарга на ухвалу місцевого господарського суду розглядається протягом пятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження.

Як уже було зазначено вище у цій постанові, ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 26.12.2016 року скаржнику поновлено строк на подання апеляційної скарги та ухвалою суду від 26.12.2016 р. прийнято апеляційну скаргу ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Актив-Сервіс», № 18/12 від 02.12.2016 р. (вх. № ЛАГС 01-05/6026/16 від 21.12.2016 р.) до провадження та з підстав зазначених в ухвалах суду від 10.01.2017 р. та від 18.01.2017 р. розгляд апеляційної скарги було відкладено, про що сторін було належним чином повідомлено про день, час та місце розгляду справи, згідно Інструкції з діловодства в господарських судах України.

Однак, уповноважені представники апелянта/позивача та відповідачів -1 та -3 в дане судове засідання не прибули.

Нормами чинного законодавства України не обмежено коло осіб, які можуть представляти особу в судовому процесі. Тому неможливість представників ОСОБА_6, Залізничного ВДВС ГТУЮ у Львівській області та Мостиського районного ВДВС ГТУЮ у Львівській області бути присутнім у судовому засіданні не перешкоджає реалізації права учасника можливості скористатися правами ст. 28 ГПК України та ст. 244 ЦК України.

Стаття 22 ГПК України зобовязує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки, явка в судове засідання представників сторін це право, а не обовязок, справа може розглядатись без їх участі, якщо незявлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до приписів ст.ст. 67 та 77 ГПК України, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 15 липня 2013 року по справі № 6/175(2010).

Крім того, в ухвалі суду апеляційної інстанції від 18.01.2017 р. участь повноважних представників сторін судом обовязковою не визнавалася (а. с. 106-107).

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 26.12.2016 р. (п. 4 резолютивної частини ухвали) зобовязано відповідачів (ОСОБА_3 та ОСОБА_4О.Я.) подати: копію паспорта; копію договору № 27/5 від 08 травня 2014 року та договору відступлення права вимоги від 27 серпня 2014 року; письмовий, документально та нормативно обґрунтований відзив (заперечення) на апеляційну скаргу, однак, вимог ухвали суду в тій частині виконано не було.

Згідно статті 99 ГПК України, апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення (ухвали) в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до статті 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

З огляду на викладене вище, колегія суддів не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, так як у справі достатньо доказів для правильного вирішення справи по суті та розгляду справи без участі представників апелянта/позивача, відповідача-1 та відповідача-3.

Відповідно до приписів ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування матеріального та процесуального законодавства, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду дійшла висновку, ухвалу Господарського суду Львівської області від 22 листопада 2016 року по справі № 990/1024/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, виходячи з наступного.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 22 листопада 2016 року по справі № 909/1024/16 (суддя Фанда О.М.) відмовлено у прийнятті позовної заяви Учасника ТОВ «Альфабуд» товариства з обмеженою відповідальністю «Актив-Сервіс» № 13/11 від 11.11.2016 року (вх. № 12096/16 від 22.11.16) до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Альфабуд», до відповідача ОСОБА_3, до відповідача ОСОБА_4, про визнання договору № 27/5 від 08 травня 2014 року укладеного між ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Альфабуд» та ОСОБА_3 та договору відступлення права вимоги від 27 серпня 2014 року укладеного між ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Альфабуд», ОСОБА_3 та ОСОБА_4 недійсними (абзац перший резолютивної частини ухвали) (а. с. 2).

Не погоджуючись з ухвалою місцевого господарського суду від 22.11.2016 р. у справі № 909/1024/16, апелянт/позивач (ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Актив-Сервіс») звернувся до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (а. с. 21-22), просить скасувати ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 22 листопада 2016 року у справі № 909/1024/16 за позовом учасника ТзОВ «Альфабуд» ТзОВ «Актив-Сервіс» до ТзОВ «Альфабуд», ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсним договору № 27/5 від 08 травня 2014 року укладеного між ТзОВ «Альфабуд» та ОСОБА_3 та договору відступлення права вимоги від 27 серпня 2014 року укладеного між ТзОВ «Альфабуд», ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та передати справу на розгляд Господарського суду Івано-Франківської області (п. 3 прохальної частини апеляційної скарги).

Апеляційну скаргу мотивує тим, що місцевим господарським судом при прийнятті рішення порушено норми процесуального права, з неповним зясуванням судом усіх обставин справи, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, що мають значення для справи, що призвело до прийняття незаконної ухвали, відтак вважає, що дану ухвалу слід скасувати та справу направити в суд першої інстанції.

Так, апелянт в апеляційній скарзі покликається на те, що суд першої інстанції відмовляючи у прийнятті позовної заяви неправильно застосовано норми статей 1 та 21 Господарського процесуального кодексу України, оскільки на думку апелянта даний спір стосується корпоративних відносин, оскільки, відносини між господарським товариством (ТзОВ «Альфабуд») та його засновником (ТзОВ «Актив-Сервіс») пов'язані із діяльністю та управлянням господарського товариства (ТзОВ «Альфабуд»), так, як укладений відповідачем договір носить ознаки змішаного договору, яким передбачено отримання замість грошових коштів товару та крім того, значно перевищує суму вказану в статуті, яка потребує обовязкового погодження загальними зборами учасників товариства.

Відповідно до наведеного в апеляційній скарзі апелянт вважає, що даний спір є корпоративним та стосується безпосередньо діяльності та управлінням товариством та прав учасників на управління товариством незалежно від субєктного складу договору.

Як вбачається з матеріалів даної справи, учасником ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Альфабуд», ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Актив-Сервіс», подано до Господарського суду Івано-Франківської області позов про визнання недійсним договору № 27/5 від 08 травня 2014 року укладеного між ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Альфабуд» та ОСОБА_3, договору відступлення права вимоги від 27 серпня 2014 року укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та стягнення судових витрат. однак, ухвалою суду першої інстанції 22.11.2016 р. у прийнятті даної позовної заяви було відмовлено у звзяку з тим, що спірний правочин не підвідомчий господарським судам. З чим погоджуєтьсь колегія судів виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК) підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності мають право звернутися до господарського суду згідно із встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених процесуальним законодавством заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності. Угода про відмову від права на звернення до господарського суду є недійсною.

Водночас, суд правильно зазначає в тексті оскаржуваної ухвали, що відповідно до ст. 21 ГПК України, сторонами в господарському судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є підприємства та організації, яким пред'явлено позовну вимогу.

Згідно чинного Господарського процесуального кодексу України не передбачено можливості пред'явлення позову до фізичної особи (громадянина), який не є суб'єктом господарювання.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ГПК України фізичні особи мають право звернутися до господарського суду у справах, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів.

З апеляційної скарги апелянта вбачається, що на думку апелянта, даний спір стосується корпоративних відносин, оскільки спір виник між господарським товариством (ТзОВ «Альфабуд») та його засновником (ТзОВ «Актив-Сервіс») та пов'язаний із діяльністю та управлінням господарського товариства (ТзОВ «Альфабуд»), а тому вважає, що даний спір є корпоративним, так як, безпосередньо стосується діяльності та управління товариством та прав учасників на управління товариством незалежно від суб'єктного складу договору.

Однак, колегія суддів, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що таке твердження апелянта не відповідає дійсним обставинам справи.

Згідно п. 1.2 Постанови Пленуму Вищого господарського Суду України від 25 лютого 2016 року №4 „Про деякі питання вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин" за змістом положень пункту 4 частини першої статті 12 ГПК України, статті 167 ГК України, статті 2 Закону України "Про акціонерні товариства" сторонами у корпоративному спорі є: 1) юридична особа та її учасник (засновник, акціонер, член), у тому числі учасник, який вибув; 2) учасники (засновники, акціонери, члени) юридичної особи.

Як правильно встановлено судом та вбачається із поданої на розгляд суду позовної заяви спір не стосується корпоративних відносин, а відповідачами по справі є юридична особа та фізичні особи.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 62 ГПК України, господарський суд відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо спір непідвідомчий господарському суду, зокрема, коли його вирішення законодавством України віднесено до компетенції іншого органу або заява взагалі не підлягає розглядові в судовому порядку (наприклад, про визнання недійсним листа, накладної, акта експертизи тощо).

Про відмову в прийнятті позовної заяви виноситься ухвала, яка надсилається сторонам, прокурору, якщо вони є заявниками, не пізніше трьох днів з дня надходження заяви.

Згідно п.3.2 постанови Пленуму ВГСУ "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011 року, вказано, що питання про прийняття позовної заяви вирішується суддею, який мас право відмовити у її прийнятті у випадках, передбачених статтею 62 ГПК. Перелік підстав відмови в прийнятті позовної заяви, встановлений частиною першою цієї статті, є вичерпним. ГПК не передбачає права судді на таку відмову з тих мотивів, що позов поданий до підприємства або організації, які не є належними відповідачами з такого спору: якщо ці обставини виявлено в процесі розгляду справи, позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини другої статті 3 Конституції України головним обов'язком держави є утвердження і забезпечення прав і свобод людини. Забезпечення прав і свобод, крім усього іншого, потребує, зокрема, законодавчого закріплення механізмів (процедур), які створюють реальні можливості для здійснення кожним громадянином прав і свобод (абзац четвертий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 24 грудня 2004 року № 22-рп/2004).

Конституційний Суд України у Рішенні від 12 червня 2007 року № 2-рп/2007 у справі про утворення політичних партій в Україні вказав, що необхідно відрізняти поняття наведеного «обмеження основоположних прав і свобод» від прийнятого у законотворчій практиці поняття «фіксація меж самої сутності прав і свобод» шляхом застосування юридичних способів (прийомів), визнаючи таку практику допустимою (абзац другий пункту 10 мотивувальної частини).

Згідно п. 8 Постанови Пленуму Вищого господарського Суду України від 23 лютого 2012 року № 6 «Про судове рішення» у разі необхідності в мотивувальній частині рішення суд може зазначити про урахування ним: рішення Конституційного Суду України про офіційне тлумачення Конституції та законів України, які підлягають застосуванню в даній справі, а також рішення про відповідність Основному Закону України нормативно- правових актів, зазначених у пункті 1 частини першої статті 150 Конституції України, якими сторони обґрунтовують свої вимоги або заперечення; прийнятих відповідно до Конституції України і Закону України "Про судоустрій і статус суддів" постанов пленуму Вищого господарського суду України; рішення Верховного Суду України, прийнятого за наслідками розгляду заяви про перегляд судових рішень господарських судів з підстав, передбачених статтею 111-16 ГПК. Якщо суд застосував у розгляді справи як джерело права Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), то про це також зазначається в мотивувальній частині рішення.

Отже, судом першої інстанції дотримано процедуру, передбачену нормами процесуального права на прийняття позовної заяви, що не свідчить порушення права позивача на судовий захист.

Відповідно до наведеного вище в сукупності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для відмови в прийнятті позовної заяви Учасника товариства з обмеженою відповідальністю «Альфабуд» ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Актив-Сервіс» до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Альфабуд», ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсним договору № 27/5 від 08.05.2014 року укладеного між ТзОВ «Альфабуд» та Яремою 1.1., та договору відступлення права вимоги від 27.08.2014 року укладеного між ТзОВ «Альфабуд» та Яремою 1.1., ОСОБА_4

Крім того, в матеріалах справи наявна ухвала Апеляційного суду Івано-Франківської області від 08.06.2016 р. по справі № 344/3345/16-ц, якою залишено без змін ухвалу місцевого суду про відкриття провадження у справі між тими ж сторонами, що і у даній справі.

Згідно п. 4 частини третьої статті 129 Конституції України та ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Інші твердження апелянта/позивача, які викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки вони не доведені належними та допустимими доказами та спростовуються матеріалами даної справи.

Згідно ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, належними та допустимими доказами (ст. 34 ГПК України).

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи вищенаведене в сукупності, дослідивши всі обставини, що мають значення для вирішення спору по суті в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, апеляційну скаргу апелянта/позивача залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 22.11.2016 р. у справі № 990/1024/16 - без змін.

Судовий збір за перегляд ухвали місцевого господарського суду в апеляційному порядку покласти на апелянта.

Керуючись ст. ст. 4-3, 22, 32-34, 43, 99, 101, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 22 листопада 2016 року у справі № 909/1024/16 - залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

2. Витрати зі сплати судового збору за перегляд ухвали місцевого господарського суду в апеляційному порядку покласти на апелянта.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

4. Матеріали справи повернути в Господарський суд Івано-Франківської області.

Головуючий суддя Л.С.Данко

Суддя Н.А.Галушко

Суддя Г.В.Орищин

01.02.2017 р. оголошено вступну і резолютивну часини постанови. Повний текст постанови складено та підписано - 07.02.2017 р.