ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

07 лютого 2017 року Справа № 924/881/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого:Панової І.Ю.,
суддів:Короткевича О.Є., Погребняка В.Я.,
розглянувши касаційну скаргу Департаменту Державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України
на ухвалугосподарського суду Хмельницької області від 13.10.2016
та ухвалу у справіРівненського апеляційного господарського суду від 23.11.2016 № 924/881/16 господарського суду Хмельницької області
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Шепетівський гранкар'єр "Пронекс"
доПублічного акціонерного товариства "Полонський гірничий комбінат"
пропорушення справи банкрутство

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 13.10.2016 (суддя Радченя Д.І.) клопотання розпорядника майна ПАТ "Полонський гірничий комбінат" про застосування заходів для збереження майна боржника ПАТ "Полонський гірничий комбінат" по справі №924/881/16 задоволено; зупинено реалізацію майна ПАТ "Полонський гірничий комбінат" у виконавчих провадженнях: ВП № 47758698; ВП № 47759512; ВП № 47759234; ВП № 47759454; ВП № 47533673; накладено арешт на все майно ПАТ "Полонський гірничий комбінат", в тому числі, яке перебуває на реалізації відповідно до виконавчих провадженнях: ВП № 47758698; ВП № 47759512; ВП № 47759234; ВП № 47759454; ВП № 47533673; заходи для збереження майна боржника ПАТ "Полонський гірничий комбінат" застосовуються на строк до набрання законної сили судовим рішенням про їх скасування; стягувач (заявник) за цією ухвалою є - ТОВ "Шепетівський гранкар'єр "Пронекс"; боржник (банкрут) за цією ухвалою є - ПАТ "Полонський гірничий комбінат".

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 23.11.2016 (колегія суддів: Саврій В.А., Дужич С.П., Мамченко Ю.А.) апеляційне провадження за апеляційною скаргою Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу господарського суду Хмельницької області від 13.10.2016 у справі № 924/881/16 припинено.

Департамент Державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною № 924/881/16 від 12.12.2016 на ухвалу господарського суду Хмельницької області від 13.10.2016 та ухвалу Рівненського апеляційного господарського суду від 23.11.2016 у справі № 924/881/16, з проханням скасувати останні.

Подана Департаментом Державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України касаційна скарга № 924/881/16 від 12.12.2016 на ухвалу господарського суду Хмельницької області від 13.10.2016 та ухвалу Рівненського апеляційного господарського суду від 23.11.2016 у справі № 924/881/16 не може бути прийнята до розгляду, оскільки не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України з наступних підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 41 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Статті 107-111 Господарського процесуального кодексу України передбачають форму, зміст, порядок оформлення та подання касаційної скарги.

За приписами частини 3 статті 111 Господарського процесуального кодексу України, касаційна скарга підписується особою, яка подала скаргу або її уповноваженим представником.

Відповідно до статті 28 Господарського процесуального кодексу України справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника.

Проте, касаційна скарга № 924/881/16 від 12.12.2016 Департаменту Державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України взагалі не підписана представником скаржника - Кушніруком Ю.В., що також підтверджується актом Рівненського апеляційного господарського суду від 15.12.2016.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що в даному випадку відсутні докази волевиявлення юридичної особи, щодо оскарження судових актів попередніх інстанцій.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 111 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга за змістом повинна містити вимоги особи, що подала касаційну скаргу, із зазначенням суті порушення або неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права судом.

Як вбачається з касаційної скарги № 924/881/16 від 12.12.2016, вимоги скарги полягають в одночасному скасуванні у справі № 924/881/16 ухвали господарського суду Хмельницької області від 13.10.2016, якою, зокрема, задоволено клопотання розпорядника майна ПАТ "Полонський гірничий комбінат" про застосування заходів для збереження майна боржника, зупинено реалізацію майна ПАТ "Полонський гірничий комбінат" у виконавчих провадженнях: ВП № 47758698; ВП № 47759512; ВП № 47759234; ВП № 47759454; ВП № 47533673; накладено арешт на все майно ПАТ "Полонський гірничий комбінат", в тому числі, яке перебуває на реалізації відповідно до виконавчих провадженнях: ВП № 47758698; ВП № 47759512; ВП № 47759234; ВП № 47759454; ВП № 47533673 та ухвали Рівненського апеляційного господарського суду від 23.11.2016, якою припинено апеляційне провадження за апеляційною скаргою Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу господарського суду Хмельницької області від 13.10.2016 у справі №924/881/16.

Таким чином, заявником касаційної скарги водночас оскаржуються два процесуальні документи суду першої та апеляційної інстанцій.

Виходячи зі змісту ст.ст. 107, 11113 Господарського процесуального кодексу України, сторони, прокурор, треті особи та особи, які не брали участі у справі, але щодо яких суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати касаційну скаргу на: рішення місцевого господарського суду після перегляду їх в апеляційному порядку та постанови апеляційного господарського суду, ухвалені за результатами апеляційного розгляду; ухвали місцевого господарського суду, зазначені в частині першій статті 106 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку та постанови апеляційного господарського суду, ухвалені за результатами апеляційного розгляду.

За приписами норм ч. 1 ст. 106 та ч. 1 ст. 11113 Господарського процесуального кодексу України передбачено право на оскарження окремо від рішення ухвал місцевого та апеляційного господарського суду.

Отже, ухвали місцевого господарського суду підлягають касаційному оскарженню тільки після перегляду цієї ухвали в апеляційному порядку та прийняття відповідної постанови. Відсутність же здійснення такого перегляду та відповідної постанови суду апеляційної інстанції виключає, відповідно до вимог ст. 107 Господарського процесуального кодексу України, оскарження такої ухвали суду першої інстанції в касаційному порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвала господарського суду Хмельницької області від 13.10.2016 в апеляційному порядку по суті не переглядалась, що позбавляє заявника касаційної скарги процесуального права на її оскарження в касаційному порядку.

За таких обставин, касаційна скарга № 924/881/16 від 12.12.2016 Департаменту Державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України в частині оскарження ухвали господарського суду Хмельницької області від 13.10.2016 не підлягає розгляду в порядку касаційного провадження, в зв'язку з чим у її прийнятті слід відмовити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України.

Щодо касаційної скарги в частині оскарження ухвали Рівненського апеляційного господарського суду від 23.11.2016 колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1111 Господарського процесуального кодексу України, особа, яка подала касаційну скаргу, надсилає іншій стороні у справі копії касаційної скарги і доданих до неї документів, які у цієї сторони відсутні.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано доказів надіслання її копії іншій стороні (сторонам) у справі.

Сторонами у справі про банкрутство згідно ст. 1 Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" є конкурсні кредитори (представник комітету кредиторів), боржник (банкрут).

Як вбачається з матеріалів касаційної скарги № 924/881/16 від 12.12.2016, а саме з переліку додатків, доданих до касаційної скарги, скаржником надані докази надіслання копій апеляційної скарги сторонам (фіскальні чеки), доказів надіслання копії касаційної скарги сторонам у справі скаржником не надано.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, звертає увагу на те, що в матеріалах скарги відсутні описи вкладення у цінні листи або реєстри, які спростовували вищезазначене та доводили надіслання скаржником саме копії касаційної скарги сторонам у справі.

Таким чином, заявником касаційної скарги не дотримано вимог п. 3 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України щодо надання доказів надіслання копії касаційної скарги всім сторонам у справі про банкрутство, що є підставою для повернення скарги відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Порядок та розмір справляння судового збору встановлений Законом України "Про судовий збір" (у редакції Закону України від 22.05.2015 року № 484-VIII, що набрав чинності 01.09.2015 року).

Згідно з п. п. 7 п. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання апеляційної та касаційної скарги на ухвалу суду, на момент звернення з касаційною скаргою (13.12.2016), становила 1 розмір мінімальної заробітної плати, яка станом на 01.01.2016 була встановлена у розмірі 1378, 00 грн., тобто судовий збір необхідно було сплатити в сумі 1378, 00 грн.

Як вбачається з матеріалів касаційної скарги, скаржником не надано доказів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Заявник - Департамент Державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України в тексті касаційної скарги № 924/881/16 від 12.12.2016 просив відстрочити останньому сплату судового збору, у зв'язку із відсутністю коштів.

Колегія суддів Вищого господарського суду України звертає увагу на те, що у відповідності до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частина друга статті 34 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає, що заявником до матеріалів касаційної скарги не надано жодних належних доказів на підтвердження скрутного фінансового становища Департаменту Державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України, що не дає можливості суду встановити майновий стан заявника касаційної скарги та вирішити питання щодо заявленого клопотання про відстрочку сплати судового збору, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір".

Таким чином, скаржником не додано до касаційної скарги докази сплати судового збору у встановленому розмірі, що є підставою для повернення скарги відповідно до п. 4 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України.

За таких обставин, касаційна скарга № 924/881/16 від 12.12.2016 Департаменту Державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України в частині оскарження ухвали Рівненського апеляційного господарського суду від 23.11.2016 не може бути прийнята до розгляду і підлягає поверненню скаржнику.

Зважаючи на викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України вирішила відмовити Департаменту Державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України у прийнятті касаційної скарги № 924/881/16 від 12.12.2016 в частині оскарження ухвали господарського суду Хмельницької області від 13.10.2016, а в частині оскарження ухвали Рівненського апеляційного господарського суду від 23.11.2016 у справі №924/881/16 повернути вищезазначену касаційну скаргу скаржнику.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 62, ст.ст. 86, 106, 107, 111, п. 1, п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 1113, 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

У Х В А Л И В :

Відмовити Департаменту Державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України у прийнятті касаційної скарги № 924/881/16 від 12.12.2016 на ухвалу господарського суду Хмельницької області від 13.10.2016 у справі № 924/881/16.

Відмовити Департаменту Державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України у задоволенні клопотання, зазначеного у тексті касаційної скарги № 924/881/16 від 12.12.2016 про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу Рівненського апеляційного господарського суду від 23.11.2016 у справі № 924/881/16.

Касаційну скаргу Департаменту Державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України № 924/881/16 від 12.12.2016 на ухвалу господарського суду Хмельницької області від 13.10.2016 та ухвалу Рівненського апеляційного господарського суду від 23.11.2016 у справі № 924/881/16 повернути заявнику.

Головуючий І.Ю. Панова

Судді О.Є. Короткевич

В.Я. Погребняк