КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" лютого 2017 р. Справа№ 910/23524/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Доманської М.Л.

суддів: Верховця А.А.

Остапенка О.М.

за участю секретаря Чміль Я.Є.

та представників:

від заявника - Рожок В.В. (дов. від 24.11.2016 № 142);

від боржника - не з'явились;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Ізі Лайф"

на ухвалу господарського суду м. Києва від 26.12.2016

у справі № 910/23524/16 (Суддя Чеберяк П.П.)

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Ізі Лайф"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оріс Девелопмент"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду м. Києва від 26.12.2016 у справі № 910/23524/16 заяву про порушення справи про банкрутство та додані до неї документи повернуто заявнику без розгляду.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою суду першої інстанції, представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Ізі Лайф" звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати ухвалу господарського суду м. Києва від 26.12.2016 у даній справі та направити справу на новий розгляд до господарського суду м. Києва у іншому складі суду.

В обґрунтування апеляційної скарги, ТОВ "Компанія з управління активами "Ізі Лайф" посилається на те, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм матеріального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.01.2017 прийнято до провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Ізі Лайф", розгляд даної справи призначено на 08.02.2017.

У зв'язку з перебуванням судді Пантелієнка В.О. у відпустці, відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів Київського апеляційного господарського суду від 07.02.2017, сформовано склад колегії суддів для здійснення розгляду апеляційної скарги у справі № 910/23524/16 у наступному складі: головуючий суддя: Доманська М.Л., судді: Верховець А.А., Остапенко О.М. Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.02.2017 апеляційну скаргу прийнято до провадження у новому складі суду.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В судове засідання 08.02.2017 представник боржника не з'явився, причин неявки суду не повідомив. Про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до ст. 64 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Відповідно до ст. 64 ГПК України суддя, прийнявши позовну заяву, не пізніше трьох днів з дня її надходження виносить і надсилає сторонам, прокурору, якщо він є заявником, ухвалу про порушення провадження у справі, в якій вказується про прийняття позовної заяви, призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення, необхідні дії щодо підготовки справи до розгляду в засіданні. Ухвала про порушення провадження у справі надсилається зазначеним особам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Судова колегія обговоривши на місці вказані обставини, вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника боржника, за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 1 ст. 99 ГПК України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Представник апелянта в судовому засіданні апеляційної інстанції апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника апелянта, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Київський апеляційний господарський суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

В даному випадку, відповідно до приписів розділу Х "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі по тексту - Закон), застосовуються норми Закону в редакції, що діяла з 19.01.2013.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону провадження у справах про банкрутство регулюється Законом, ГПК України, іншими законодавчими актами України.

Частиною 2 статті 4-1 ГПК України встановлено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом.

Згідно зі статтями 4, 43 ГПК України судове рішення є законним та обґрунтованим лише у випадку всебічного повного та об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності у відповідності з нормами матеріального та процесуального права.

Повертаючи матеріали заяви ТОВ "Компанія з управління активами "Ізі Лайф" без розгляду за оскаржуваною ухвалою, місцевий господарський суд керувався п. 2 ч. 1 ст. 15 Закону та обґрунтував судове рішення тим, що заявником не надано доказів звернення стягнення на заставне майно, що буде відповідати приписам Закону України "Про заставу", Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" та умовам договорів застави, або докази того, що реалізація заставного майна не забезпечить задоволення грошових вимог ініціюючого кредитора, і залишок незадоволених грошових вимог буде відповідати приписам ч. 3 ст. 10 Закону.

Однак, з такими висновками суду першої інстанції апеляційний господарський суд не може погодитися, враховуючи наступне.

У ст. 10 Закону закріплено, що право на звернення до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство мають боржник, кредитор.

Відповідно до ч. 3 названої статті справа про банкрутство порушається господарським судом, якщо безспірні вимоги кредитора (кредиторів) до боржника сукупно становлять не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, які не були задоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку, якщо інше не передбачено цим Законом.

Безспірні вимоги кредиторів - грошові вимоги кредиторів, підтверджені судовим рішенням, що набрало законної сили, і постановою про відкриття виконавчого провадження, згідно з яким відповідно до законодавства здійснюється списання коштів з рахунків боржника. До складу цих вимог, у тому числі щодо сплати податків, зборів (обов'язкових платежів), не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції.

Згідно з приписами ст. 11 Закону заява про порушення провадження у справі про банкрутство подається боржником або кредитором у письмовій формі. До заяви про порушення справи про банкрутство додаються: докази сплати судового збору, крім випадків, коли згідно із законом він не підлягає сплаті; довіреність чи інший документ, що засвідчує повноваження представника, якщо заяву підписано представником; докази того, що сума безспірних вимог кредитора (кредиторів) сукупно становить не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, якщо інше не передбачено цим Законом; рішення суду про задоволення вимог кредитора, що набрало законної сили; відповідна постанова органу державної виконавчої служби про відкриття виконавчого провадження з виконання вимог кредитора; докази того, що сума вимог кредитора (кредиторів) не забезпечена повністю заставою майна боржника (за наявності застави).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 15 Закону господарський суд не пізніше п'яти днів з дня надходження до господарського суду заяви про порушення справи про банкрутство повертає її та додані до неї документи без розгляду, якщо заява не відповідає змісту вимог, зазначених у цьому Законі.

Строк невиконання боржником грошового зобов'язання для визначення неплатоспроможності боржника починається з моменту відкриття виконавчого провадження.

Стаття 1071 Цивільного кодексу України визначає підстави списання грошових коштів з рахунка.

За приписами ч. 1 цієї статті банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження.

Без такого розпорядження грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених договором між банком і клієнтом (ч. 2 вказаної статті).

Враховуючи те, що списання коштів з рахунків боржника в безспірному порядку здійснюється державною виконавчою службою, то порушення справи про банкрутство можливе лише після відкриття останньою виконавчого провадження.

Таким чином, без порушеного щодо боржника виконавчого провадження відсутні ознаки його неплатоспроможності.

Виключний перелік виконавчих документів, які підлягають виконанню державною виконавчою службою, передбачено у ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження".

Отже, за Законом факт безспірності вимог кредитора виникає з моменту, коли грошові вимоги кредитора підтверджуються документами, за якими відповідно до законодавства здійснюється списання коштів з рахунків боржника, зокрема виконавчими.

При цьому, відповідно до приписів Закону такі вимоги повинні бути не виконані боржником протягом трьох місяців.

Відповідно і встановлений Законом тримісячний строк починає свій відлік після пред'явлення виконавчих документів до виконання до державної виконавчої служби та відкриття виконавчого провадження.

Як вбачається зі змісту заяви ТОВ "Компанія з управління активами "Ізі Лайф" та доданих до неї документів, заявником ставиться питання про порушення справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Оріс Девелопмент" з підстав виникнення у останнього заборгованості у розмірі 659 750,00 грн., що підтверджується рішенням Господарського суду м. Києва від 23.03.2016 у справі № 910/1933/16, виконавчим документом (наказ № 910/1933/16, виданий 05.04.2016 господарським судом м. Києва), та ці вимоги не виконані Боржником більше 3-х місяців після відкриття виконавчого провадження (19.04.2016 відкрито виконавче провадження), і не забезпечені заставою майна боржника.

Як вбачається із заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Ізі Лайф" про порушення справи про банкрутство, заборгованість боржника виникла внаслідок невиконання останнім взятих на себе зобов'язань за договором про відкриття кредитної лінії від 17.06.2008 № 15-93/17-1318/08, укладеним між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та Товариством з обмеженою відповідальністю "Оріс Девелопмент".

В забезпечення виконання зобов'язань за договором про відкриття кредитної лінії були укладені наступні договори: між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та Товариством з обмеженою відповідальністю "Оріс Девелопмент" укладено іпотечний договір № 15-94/17-3521/08 від 18.06.2008, між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробничо-будівельна компанія "Максімус" укладено договір застави права вимоги від 17.06.2008 № 15-94/17-3530/08 та договір поруки від 17.06.2008 № 15-94/17-3524/08.

З матерілів справи вбачається, що за договором відступлення права вимоги від 30.03.2010 № 20-0503/2-1 первісний кредитор (Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк) відступає новому кредитору (Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Ізі Лайф") права вимоги за кредитним договором від 17.06.2008 № 15-93/17-1318/08, іпотечним договором від 18.06.2008, договором застави прав вимоги від 17.06.2008 № 15-94/17-3530/08, договором поруки від 17.06.2008 № 15-94/17-3524/08.

У заяві про порушення справи про банкрутство заявник зазначив, що рішенням Господарського суду м. Києва від 28.02.2011 у справі № 34/500 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Ізі Лайф" задоволено частково, у рахунок погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Оріс Девелопмент" в сумі 52 217 364 грн. 54 коп. звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 15-94/17-3521/08 від 18.06.2008 шляхом проведення публічних торгів. Ціна продажу земельної ділянки склала 7 978 063 грн. 00 коп.

В подальшому, Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Ізі Лайф" звернулося до Господарського суду м. Києва з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Оріс Девелопмент" непогашеної частини заборгованості за вказаним договором про відкриття кредитної лінії в розмірі 650 000 грн. 00 коп., яка була задоволена в повному обсязі рішенням Господарського суду м. Києва від 23.03.2016 у справі № 910/1933/16, за яким стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Оріс Девелопмент" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Ізі Лайф" 650 000 грн. 00 коп. заборгованості та 9 750 грн. 00 коп. судового збору. У вказаному рішенні було встановлено, що за рахунок заставного майна частково задоволено вимоги іпотекодержателя в розмірі 7 978 063,00 грн., що є недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернуто стягнення на заставлене майно.

ТОВ «Компанія з управління активами «Ізі Лайф» надала документи разом із заявою, які підтверджують, що належний боржнику предмет іпотеки, а саме: земельну ділянку за адресою: Київська область. Бориспільський район, Іванківська сільська рада, відповідно до наказу від 27.06.2011 № 34/500 про примусове виконання рішення Господарського суду м. Києва від 28.02.2011 у справі № 34/500 реалізовано шляхом проведення публічних земельних торгів (копію зазначеного наказу, акту державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 17.12.2012 № 322/4 та витягу з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.02.2013 № 633347 додано до заяви про порушення справи про банкрутство).

Суд першої інстанції встановив, що вимоги за вищевказаним Кредитним договором забезпечені Договором застави прав вимоги від 17.06.2008 № 15-94/17-3530/08 та Договором поруки від 17.06.2008 № 15-94/17- 3524/08, укладеними з ТОВ «Виробничо-будівельна компанія «Максімус», а не з боржником. З матеріалів справи вбачається, що на сьогоднішній день заявлені кредиторські вимоги не забезпечені заставою майна саме боржника (ТОВ «Оріс Девелопмент»). Кредиторські вимоги ТОВ «Компанія з управління активами Ізі Лайф» заявлені саме до боржника у даній справі, а ТОВ «Виробничо-будівельна компанія «Максімус» в даному випадку має окремі зобов"язання перед ТОВ «Компанія з управління активами Ізі Лайф» за вищевказаними договорами.

В оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції зазначив, що доказів того, що заявлені вимоги не забезпечені повністю заставним майном, зокрема згідно Договору застави права вимоги від 17.06.2008 № 15-94/17-3530-03, до заяви не додано. На підставі цього суд дійшов висновку про відсутність правових підстав вважати заяву ТОВ «Компанія з управління активами Ізі Лайф» про порушення справи про банкрутство ТОВ «Оріс Девелопмент» такою, що відповідає змісту вимог, зазначених у Законі.

Як вже зазначалося вище, до заяви про порушення справи про банкрутство додано копію Договору застави права вимоги від 17.06.2008 № 15-94/17-3530/08, укладеного ТОВ «Компанія з управління активами Ізі Лайф» з ТОВ «Виробничо-будівельна компанія «Максімус», з якого вбачається, що в заставу передані права вимоги, що належали ТОВ «Виробничо-будівельна компанія «Максімус».

Суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі посилався на постанову Вищого господарського суду України від 15.07.2014 у справі № 910/19222/13, в якій зазначено, що при зверненні з заявою про порушення провадження у справі кредитор, вимоги якого забезпечені заставою, повинен надати докази звернення стягнення на заставне майно боржника, що буде відповідати приписам Закону України "Про заставу", Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" та умовам договорів застави, або докази того, що реалізація заставного майна не забезпечить задоволення грошових вимог ініціюючого кредитора, і залишок незадоволених грошових вимог буде відповідати приписам ч. 3 ст. 10 Закону.

Посилання суду на постанову Вищого господарського суду України від 15.07.2014 у справі № 910/19222/13 в даного випадку є некоректним, оскільки у зазначеній постанові розглядалося питання щодо правомірності порушення провадження у справі про банкрутство за заявою ініціюючого кредитора, вимоги якого забезпечені заставою майна саме боржника. В даному ж випадку, як вже зазначено вище, належний боржнику предмет іпотеки, а саме: земельну ділянку за адресою: Київська область, Бориспільський район, Іванківська сільська рада, реалізовано шляхом проведення публічних земельних торгів. Вимоги за Кредитним договором також були забезпечені заставою прав вимоги, що належали ТОВ «Виробничо-будівельна компанія «Максімус» та порукою цієї особи. Тобто на сьогоднішній день заявлені вимоги ініціюючого кредитора не забезпечені заставою майна боржника.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія дійшла висновку, що безспірні вимоги ТОВ «Компанія з управління активами «Ізі Лайф» до ТОВ «Оріс Девелопмент» не забезпечені заставою майна боржника, тобто у ТОВ «Компанія з управління активами «Ізі Лайф» наявні всі підстави, передбачені Законом, для звернення до суду із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство Боржника. У даному випадку посилання суду першої інстанції, як на підставу повернення заяви без розгляду, на те, що до заяви не додано доказів того, що заявлені вимоги не забезпечені повністю заставним майном боржника вважаються необгрунтованими та безпідставними.

За таких обставин, аналізуючи положення чинного законодавства, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала господарського суду міста Києва від 26.12.2016 у справі № 910/23524/16 - скасовуванню, а справа - направленню на розгляд господарського суду м. Києва.

Так, відповідно до ч. 7 ст. 106 ГПК України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у прийнятті позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, припинення провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

На підставі викладеного вище та, керуючись Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст. ст. 99, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Ізі Лайф" на ухвалу господарського суду м. Києва від 26.12.2016 у справі № 910/23524/16 задовольнити.

2. Ухвалу господарського суду м. Києва 26.12.2016 у справі № 910/23524/16 скасувати.

3. Матеріали справи № 910/23524/16 передати на розгляд господарського суду м. Києва.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Повний текст постанови підписаний 10.02.2017.

Головуючий суддя М.Л. Доманська

Судді А.А. Верховець

О.М. Остапенко