ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" лютого 2017 р. Справа № 914/1382/16

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Скрипчук О.С.

суддів Дубник О.П.

ОСОБА_1

при секретарі судового засідання Лагутіні В.Б.

розглянувши апеляційну скаргу Фермерського господарства «Поляна» б/н від 23.11.2016 року

на рішення Господарського суду Львівської області від 16.11.2016 року

у справі № 914/1382/16

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Львівобленерго», м. Львів

до відповідача: Фермерського господарства «Поляна», с. Поляна Миколаївського району Львівської області

про визнання недійсною Додаткової угоди від 06.11.2013 року про внесення змін до Договору про постачання електричної енергії № 47680 від 04.01.2006 року,

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2 довіреність № 112-3577 від 14.06.2016 року

від відповідача: ОСОБА_3 довіреність б/н від 07.06.2016 року

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Львівобленерго» звернулось до Господарського суду Львівської області із позовом до Фермерського господарства «Поляна» про визнання недійсною додаткової угоди від 06.11.2013 р. про внесення змін до договору про постачання електричної енергії № 47680 від 04.01.2006р.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 16.11.2016 року у справі № 914/1382/16 (головуючий суддя Горецька З.В., судді Блавацька Калінська О.М., Трускавецький В.П.) в позові ПАТ «Львівобленерго» відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням Фермерське господарство «Поляна» б/н від 23.11.2016 року подало апеляційну скрагу, в якій просить рішення Господарського суду Львівської області від 16.11.2016 року у даній справі залишити без змін, виключивши з мотивувальної частини висновки суду щодо неукладення додаткової угоди від 06.11.2013 року про внесення змін до договору про постачання електричної енергії № 47680 від 04.01.2006 року.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду першої інстанції про неукладення додаткової угоди від 06.11.2013 року про внесення змін до договору про постачання електричної енергії № 47680 від 04.01.2006 року, є помилковими, оскільки сторони досягли згоди та в належній формі внесли зміни до договору № 47680 від 04.01.2006 року, шляхом укладення оскаржуваної додаткової угоди.

Позивачем було подано до суду відзив на апеляційну скаргу б/н від 19.12.2016 року, в якому стверджує, що господарський суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, про те, що додаткова угода є укладеною.

Розглянувши матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.01.2006 року між «Львівобленерго» (постачальник) та Фермерським господарством «Поляна» (споживач) було укладено договір про постачання електричної енергії №47-680 (надалі договір). Згідно умов договору постачальник зобовязався продати електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю зазначеною в додатку № 9 «Графік зняття показів засобів обліку», а споживач оплачувати постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснювати інші платежі згідно умов цього договору.

В додатку № 11 до договору № 47-680 від 04.01.2006 року сторони погодили, перелік обєктів споживача та категорії надійності електропостачання, а саме офісне приміщення с. Держів, потужність 1 кВт; зернотік, с. Держів, потужність 115 кВт; млин, с. Держів, потужністю 80 кВт; тракторна бригада, с. Держів, потужність 59 Квт; обєкти господарства, с. Бродки, потужність 50 кВт.

Пізніше, 06.11.2013 року між ПАТ «Львівобленерго» та ФГ «Поляна» було підписано додаткову угоду про внесення змін до договору про постачання електричної енергії №47680 від 04.01.2006 року (далі додаткова угода) з додатками. Згідно умов додаткової угоди сторони у звязку із взяттям в іпотеку тракторної бригади та зернотоку в с. Бродки, Миколаївського району, що раніше належали СГ ТзОВ «Пролісок» домовились про внесення наступних змін до договору № 47680 про постачання електричної енергії від 04.01.2006 року:

- доповнити договір додатком № 4 «Порядок участі споживача у графіках обмеження електроспоживання та графіках аварійних відключень»;

- доповнити договір додатком № 6 «Однолінійна схема»:

- доповнити договір додатком № 9 «Перелік обєктів і точок комерційного обліку споживача»;

- доповнити договір додатком №11 «ОСОБА_3 розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін».

Так, в додатку № 11 до договору 47680 від 06.11.2013 року сторони погодили перелік обєктів споживання та категорії надійності електропостачання, а саме тракторна бригада, с. Бродки, потужністю 150 кВт; зерносклад АВМ, с.Бродки, потужністю 150 кВт, склад, с. Бродки, потужністю 50 к.Вт.

Всі інші умови основного договору залишилися незмінними (п.2 додаткової угоди).

Позивач вважає додаткову угоду недійсною, оскільки остання була укладена на підставі договору іпотеки, який не дає права на володіння, користування чи розпорядження майном, яке виступає обєктом електрифікації, чим порушено Правила користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 року №28

Крім того, позивач зазначає, що відповідно до Закону України Про електроенергетику, обєкт електроенергетики електрична станція (крім ядерної частини атомної електричної станції), електрична підстанція, електрична мережа, підключені до обєднаної енергетичної системи України.

Згідно статті 7 цього Закону, проектування, будівництво, введення, експлуатація, виведення з експлуатації обєктів електроенергетики, систем централізованого диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, інших обєктів, підключених до обєднаної енергетичної системи України, регламентуються нормативно-правовим та нормативно-технічними документами.

Відносини, які виникають під час приєднання новозбудованих, реконструйованих чи технічно переоснащених електроустановок замовників (крім когенераційних установок) до електричних мереж регулюються Правилами приєднання електроустановок до електричних мереж (далі Правила приєднання), затверджених постановою НКРЕ №32 від 17.01.2013 року.

Відповідно до п.1.2 Правил приєднання, договір про приєднання до електричних мереж письмова домовленість сторін, що є документом встановленої форми, який визначає зміст та регулює правовідносини між сторонами щодо приєднання електроустановок замовника до електричних мереж власника електромереж (далі договір приєднання).

Невідємним додатком до договору про приєднання є технічні умови на приєднання до мереж (обєктів) електроенергетики.

Технічні умови на приєднання до мереж (обєктів) електроенергетики це комплекс умов та вимог до інженерного забезпечення обєкта замовника електричною енергією, які повинні відповідати його розрахунковим параметрам щодо електропостачання.

За твердженням позивача, при укладенні спірної додаткової угоди була порушена сама процедура щодо приєднання електроустановок ФГ «Поляна» до електричних мереж, передбачена Правилами приєднання, оскільки не було укладено договір про приєднання та не виконано комплекс умов та вимог до інженерного забезпечення, в результаті чого наявна схема електропостачання не може забезпечити вказану в додатковій угоді сумарну потужність у розмірі 300 кВт виходячи.

Також позивач стверджує, що при виїзді до споживача ФГ «Поляна» 03.04.2015 року працівниками товариства було виявлено, що у нього встановлені інші лічильники за №11145355 та №14034938, тобто не ті лічильники, які вказані у згадуваній додатковій угоді, про що був складений ОСОБА_3 №264759, №264757, які підписані директором ФГ «Поляна» ОСОБА_4 При цьому жодних звернень від ФГ «Поляна» впродовж 2013-2014 років до ПАТ «Львівобленерго» щодо заміни приладів обліку не надходило.

При винесенні постанови колегія суддів виходила з наступного.

Відповідно до ч.5 статті 203 ЦК України, однією із загальних вимог, додержання яких є необхідними для чинності правочину, є те, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1.3. Правил користування електричною енергію, затверджених Постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України № 28 від 31.07.1996 року, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02.08.1996 року за № 417/1442 (надалі Правила) постачання електричної енергії для забезпечення потреб електроустановки здійснюється на підставі договору про постачання електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, або договору про купівлю-продаж електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за нерегульованим тарифом.

Пунктом 5.1. Правил визначено, що договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін.

Споживання електричної енергії без договору не допускається.

Між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом та споживачем укладається один договір про постачання електричної енергії за усіма об'єктами споживача, які розташовані на території здійснення ліцензованої діяльності постачальником електричної енергії за регульованим тарифом. За взаємною згодою сторін можуть бути укладені окремі договори про постачання електричної енергії за кожним об'єктом споживача.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Укладення спірної угоди відповідає положенням п. 5.1 Правил щодо укладення однієї угоди на всі обєкти споживача.

Судом встановлено, що обєкти, які зазначені в додатковій угоді від 06.11.2013 року перебувають у користуванні позивача на підставі укладеного договору позички від 18.07.2012 року, який укладений між громадянином ОСОБА_5 та ФГ «Поляна». Вказане спростовує доводи апелянта про те, що відповідач станом на момент укладення спірного договору не мав права користування майном, яке виступає обєктом електрифікації.

Твердження позивача про те, що під час укладення спірного договору були порушені Правила приєднання електроустановок до електричних мереж, затверджених постановою НКРЕ № 32 від 17.01.2013 року, колегія суддів оцінює критично. Адже зазначені Правила регулюють відносини, які виникають під час приєднання новозбудованих, реконструйованих чи технічно переоснащених електроустановок замовників до електричних мереж.

Так, 15.04.1980 р. Дрогобицьким товариством електромереж ОСОБА_6 було видано колгоспу «Радянська армія» технічні умови на приєднання АВМ 1,5 проектованою потужністю 400 кВт, який знаходився в с.Бродки Миколаївського району.

Відповідно до ОСОБА_6 від 27.01.1981 року було здійснено допуск до експлуатації КПТ -400 кВт. і ПЛ для електропостачання ферм ВРХ, майстерні та АВМ 1,5 в с.Бродки Миколаївського району колгоспу «Радянська армія».

05 березня 1987 року складено ОСОБА_6 щодо розмежування по балансовій приналежності і експлуатаційній відповідальності між електропостачальною організацією та колгоспом «Радянська армія», з якого вбачається, що електропостачання здійснювалось,зокрема, на обєкти тракторну бригаду, зерносклад, які розташовані в с.Бродки Миколаївського району.

В даній ситуації не було жодного нового будівництва, реконструкції чи технічного переоснащення. Відбулась лише заміна споживача на існуючих обєктах.

Щодо тверджень позивача про невідповідність засобу обліку (лічильника), колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до п. 3.8. Правил у разі встановлення або заміни засобів обліку споживачем електропередавальна організація відповідно до вибраного споживачем виду тарифу із переліку, передбаченого нормативно-правовими актами НКРЕКП, та вимог нормативно-технічних документів щодо організації комерційного обліку має запропонувати споживачу перелік розрахункових засобів обліку електричної енергії та вимірювання величини споживаної електричної потужності, а також перелік каналів зв'язку, якими має забезпечуватися передача інформації щодо обліку, у тому числі форматів представлення даних щодо забезпечення можливості зчитування даних з засобів обліку електричної енергії та/або локального устаткування збору та обробки даних.

У разі встановлення (заміни) розрахункових засобів обліку та/або локального устаткування збору та обробки даних зі зміною електричної схеми обліку або безпосередньо зміни електричної схеми обліку на основі технічних рекомендацій, наданих електропередавальною організацією, споживач або організація, на вимогу (за ініціативою) якого (якої) здійснюється встановлення (заміна) розрахункових засобів обліку, розробляє технічне завдання на встановлення (заміну) розрахункових засобів обліку, яке погоджується електропередавальною організацією впродовж десяти робочих днів з дня його отримання. На основі погодженого технічного завдання на встановлення (заміну) розрахункових засобів обліку проектною організацією за договором із споживачем або організацією, на вимогу (за ініціативою) якого (якої) здійснюється встановлення (заміна) розрахункових засобів обліку, розробляється проект встановлення розрахункових засобів обліку електричної енергії та/або локального устаткування збору та обробки даних. Установлення (заміна) розрахункових засобів обліку без зміни електричної схеми обліку здійснюється відповідно до існуючих проектних рішень без розробки технічного завдання.

Установлення (заміна) засобів розрахункового обліку без зміни електричної схеми обліку здійснюється на підставі заяви споживача за його рахунок електропередавальною організацією або іншою організацією, яка має право на виконання таких робіт, за погодженням з електропередавальною організацією. Робочий проект на встановлення (заміну) засобів розрахункового обліку із зміною електричної схеми обліку та/або локального устаткування збору та обробки даних виконується проектною організацією за договором, укладеним із організацією, на балансі якої перебувають розрахункові засоби обліку.

Неспівпадіння номеру лічильника в додатковій угоді від 06.11.2013 року номеру лічильника при обстеженні, яке відбулось 03.05.2015 року, є наслідком заміни засобу обліку (лічильника).

При цьому колегія суддів зазначає, що встановлення позивачем факту невідповідності засобу обліку (лічильника), не може бути підставою для визнання недійсним спірної додаткової угоди.

Також судом встановлено, що розрахункові засоби обліку (лічильника) за № 11145355 та № 14034938 опломбовані пломбами ПАТ «Львівобленерго», про що складено ОСОБА_6 про пломбування та відповідальність за збереження засобів обліку та пломб на них: № 264757 від 05.11.2014 року та № 264759 від 05.11.2014 року. Зазначене підтверджує, що позивачем вчинялись дії на виконання спірної додаткової угоди від 06.11.2013 року.

Згідно п.п. 3.31, 3.32 Правил розрахунковий засіб обліку електричної енергії має бути опломбований на кріпленні кожуха лічильника пломбою з тавром центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері технічного регулювання, а на затискній кришці - пломбою електропередавальної організації.

В акті про пломбування та встановлення індикаторів мають бути зазначені: місце встановлення кожної пломби та/або індикаторів, сторона, яка їх встановила, сторона, відповідальна за збереження і цілісність розрахункових засобів обліку електричної енергії та пломб і індикаторів на них.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів прийшла до висновку, що позові вимоги про визнання недійсною додаткової угоди від 06.11.2013 р. про внесення змін до договору про постачання електричної енергії № 47680 від 04.01.2006р., з підстав зазначених в позовній заяві не підлягають до задоволення.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції в мотивувальній частині оскаржуваного рішення встановив, що додаткова угода від 06.11.2013 р. про внесення змін до договору про постачання електричної енергії № 47680 від 04.01.2006р. є неукладеною, оскільки сторонами не було досягнуто домовленостей по усіх істотних умов договору (а саме суд зазначав, що між сторонами не було укладено договір про приєднання, відповідачу не були видані технічні умови). Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду, з огляду на наступне.

Так, згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтями 180, 181 ГК України визначено, що господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що визначення договору як неукладеного може мати місце на стадії укладення, а не за наслідками виконання.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що укладення між сторонами договору про приєднання та видання технічних умов не є істотними умовами договору про постачання електричної енергії. А відтак у суду першої інстанції не було підстав для зазначення, що спірна угода є неукладеною.

Крім цього, колегія суддів зазначає, що рішенням Господарського суду Львівської області від 11.08.2016 року у справі № 914/1431/16 (залишене без змін постановами Львівського апеляційного господарського суду від 15.11.2016 року та Вищого господарського суду України від 10.01.2017 року) в позові ПАТ «Львівобленерго» до Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення №5 р/к від 25.03.2016 р. у справі №1-02-48/2015, відмовлено.

Водночас в постанові Вищого господарського суду України від 10.01.2017 року зазначено, що здійснене територіальним відділенням АМК в оспорюваному рішенні дослідження стосовно ФГ «Поляна» свідчить, що ПАТ «Львівобгенерго» не мало законних підстав відмовляти зазначеному суб'єкту господарювання у виконанні умов додаткової угоди від 06.11.2013 р. до Договору та збільшенні договірної дозволеної електричної потужності. Відтак споживача електричної енергії було позбавлено можливості одержання додатково заявлених обсягів електричної енергії згідно з додатковою угодою від 06.11.2013 р. до договору, що призвело до ущемлення інтересів суб'єкта господарювання. Зазначене було б неможливим за умов існування значної конкуренції на ринку. За наявності конкуренції споживачі мали б можливість відмовитися від послуг постачальника, який його не влаштовує, та обрати іншого постачальника електричної енергії, якій діяв би у межах та на підставі чинного законодавства України.

Суд апеляційної інстанції вважає, що рішення Господарського суду Львівської області від 16.11.2016 року не підлягає скасуванню, оскільки його резолютивна частина є правильною, а власну правову кваліфікацію спірних відносин та правову оцінку обставин справи, відповідно до п.12 Постанови Пленуму ВГСУ «Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України» №7 від 17.05.2011р., судом апеляційної інстанції викладено в мотивувальній частині постанови.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1.Апеляційну скаргу задоволити.

2.Рішення Господарського суду Львівської області від 16.11.2016 року у даній справі залишити без змін.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Львівобленерго» (79026, м. Львів, вул. Козельницька,3 ) на користь Фермерського господарства «Поляна» (81611, с. Поляна Миколаївського району Львівської області, ) 1515,80 грн. судового збору за перегляд рішення в апеляційному порядку.

4. Доручити Господарському суду Львівської області видати наказ.

5.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

6. Справу направити в Господарський суд Львівської області.

Головуючий - суддя Скрипчук О.С.

суддя Дубник О.П.

суддя Матущак О.І.