ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07.02.2017 Справа № 904/493/17

За позовом Публічного акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів", м.Нікополь, Дніпропетровська область

до відповідача-1: Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Дніпро

відповідача-2: Публічного акціонерного товариства "Ясиновський коксохімічний завод", м.Макіївка, Донецька область

про стягнення 5 482,96 грн.

Суддя Рудовська І.А.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, довірнеість № 299-4016 від 31.12.2014 р.

від відповідача-1: ОСОБА_2, довіреність № 2080 від 25.10.2016 р.

від відповідача-2: не з'явився

Суть спору:

Публічне акціонерне товариство "Нікопольський завод феросплавів" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі відповідач-1) та до Публічного акціонерного товариства "Ясиновський коксохімічний завод" (далі відповідач-2) про стягнення з належного відповідача на користь позивача вартість майнової шкоди в сумі 5482,96 грн., відповідно до комерційного акту РА № 013461/120 від 10.07.2016р.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.01.2017 р. по справі № 904/493/17 порушено провадження та розгляд справи призначено у судовому засіданні на 07.02.2017 р.

Представник позивача у судовому засіданні наполягав на повному задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача-1 у судовому засіданні заперечував проти позову, доказів в обґрунтування заперечень суду не надав.

Представник відповідача-2 у судове засідання не зявився, відзив на позов не надав.

За таких обставин, господарський суд вважає, що відповідач-2 не скористався своїм правом на участь представника у судовому засіданні.

Згідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

В порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 07.02.2017 р. оголошені вступна та резолютивна частини судового рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача та відповідача-1, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до договору перевезення, а саме залізничною накладною № 49026628 від вантажовідправника ПАТ "Ясиновський коксохімічний завод" на адресу позивача 05.07.2016 року у вагоні № 56068133 надійшов горішок коксовий. Під час видачі вантажу з перевіркою, була встановлена вагова недостача продукції в кількості 3 050 кг. З урахуванням норми недостачі - 2% відповідальна вагова недостача склала на загальну суму 5 482,96 грн (без ПДВ).

Недостача продукції документально підтверджена комерційним актом № РА 013461/120 від 10.07.2016 в якому зазначено, що у доповнення до комерційного акту № 792988/169 станції ОСОБА_3. При комісійному зважуванні, перевірки тари після вивантаження, вагону прибувшого по відправці вказаной на звороті цього акту, на 100 т тензометричних вагонних вагах вантажоодержувача, перевірених органами Держстандарту 4/08-15 р, огляд перевірка 4/02-16 р. Виявлено менше проти документа на 3 050 кг. горішка коксового, який у вагоні вміститися міг. По документу - горішок коксовий, у вологому стані, вантаж маркований вапном, тара перевірена. У дійсності, навантаження тотожно комерційному акту № 792988/169 станції ОСОБА_3, розрівняне на рівні бортів, вантаж не маркований. Вагон бездверний, люка були закриті, течі вантажу та поглиблень у навантажені не було.

Пунктом 2 ст. 308 Господарського кодексу України передбачено, що відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення.

Відповідно до ст. 314 Господарського кодексу України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини.

Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження вантажу у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини (п. 2 ст. 924 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов цього Кодексу або інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 6 Статуту залізниць України накладна є основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього статуту та правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Відповідно до ст. 111 Статуту залізниць України, залізниця звільняється від відповідальності за втрату, нестачу, псування або пошкодження вантажу коли вантаж прибув на непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.

В силу ст. 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній. Залізниця має право перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначається у накладній.

Згідно зі ст. 110 Статуту залізниць, залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Відповідно до ст. 113 Статуту залізниць, за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Розрахунок відповідальної недостачі здійснено з врахуванням норм чинного законодавства України, а саме відповідно до п. 27 Правил видачі вантажів. При розрахунку вартості недостачі враховані 2% норми недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто), яка помножена на вартість вантажу за 1 т (3 374,13 грн.) відповідно до рахунку № 153 від 24.06.2016 року.

Рахунок № 153 від 24.06.2016 року за поставлену продукцію був сплачений позивачем у повному обсязі платіжне доручння № 204740 від 31.08.2016 р. (а.с 17).

Як зазначає позивач у позові, що оскільки у даному випадку може вбачатися як пропорційна відповідальність між відповідачами-1,-2, так і повна відповідальність одного з них, виходячи з того, що залізниця подавала під завантаження вагони, а вантажовідправник здійснював завантаження своїми засобами, позивач не має можливості (всіх документів, які знаходяться у відповідача-1, а саме: комерційний акт № 792988/169 станції ОСОБА_3 щодо визначення меж (сум) відповідальності кожної з сторін.

Таким чином, наведене свідчить про правомірність позовних вимог до відповідача-1 та наявність підстав для їх задоволення.

Так, статтею 129 Статуту залізниць України, передбачено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Як вже зазначалось, спірним комерційним актом зафіксовані ознаки несхоронного перевезення вантажу, та недостачу вантажу, який у спірному вагоні поміститися міг.

Відповідно до частини 3 статті 314 Господарського кодексу України, за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме: у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Частиною 1 статті 115 Статуту залізниць України передбачено, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Відповідно до частини 2 статті 114 Статуту залізниць недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Судом встановлено, що з урахуванням норми недостачі 2% маси, зазначеної в перевізних документах, вагова недостача у даній партії коксового горішку склала 3050 кг. Враховуючи норми недостачі - 2 % відповідальна вагова недостача склала на загальну суму 5482,96 грн.

Перевіркою виконаного позивачем розрахунку вартості недостачі порушень не встановлено.

За встановлених обставин, у звязку з тим, що вантаж був прийнятий залізницею для перевезення без зауважень, відповідальність за нестачу, що утворилася під час перевезення, покладається на перевізника у розмірі фактичної шкоди. Перевізник не забезпечив збереження вантажу на шляху слідування та на залізничних станціях.

За вказаних підстав, стягнення суми 5482,96 грн. вартості майнової шкоди покладається на відповідача-1.

У задоволенні позовних вимог до відповідача-2 слід відмовити, оскільки його вина в нестачі відсутня.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору по справі покладається на відповідача-1, оскільки спір доведено з його вини.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 75, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5; ) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (49000, м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, 108; ) на користь Публічного акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" (53200, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Електрометалургів, 310; ) 5482,96 грн. (пять тисяч чотириста вісімдесят дві грн. 96 коп.) вартості майнової шкоди, 1600,00 грн. (одна тисяча шістсот грн. 00 коп.) судового збору, про що видати наказ.

У позовних вимогах до відповідача-2 відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя ОСОБА_4
Дата підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 ГПК України 10 лютого 2017 р.