ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2017 року Справа № 904/6400/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Дарміна М.О., Сизько І.А.

при секретарі судового засідання: Мацекос І.М.

за участю прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області : Карпенко О.І., посвідчення №017866 від 19.06.2013 року.

представники сторін:

від відповідача-2: Криворучка С.М., представник, довіреність №800 від 15.08.2016 року,

представники відповідача-1 та третьої особи у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

розглянувши апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Дніпропетровської області на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20.10.2016 року у справі № 904/6400/16

за позовом: Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області , м. Жовті Води

до: Вишнівської селищної ради , смт. Вишневе (відповідач-1) та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , смт. Вишневе (відповідач-2)

третя особа без самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Державна інспекція сільського господарства у Дніпропетровській області , м. Дніпро

про: визнання незаконними рішень та договорів,

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою звернулась Жовтоводська місцева прокуратура Дніпропетровської області (до Вишнівської селищної ради ( відповідач-1 ) та ФОП ОСОБА_3 ( відповідач-2 ) про визнання незаконним рішення Вишнівської селищної ради від 17.06.14 р. № 378-31/VI " Про надання дозволу Вишнівській селищній раді на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки під землі громадської забудови" ; про визнання незаконним рішення Вишнівської селищної ради від 30.01.15 р. № 429-36/VI "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування Вишнівській селищній раді".

Також. позивач просив визнати недійсним укладений 01.03.15 р. між Вишнівською селищною радою та ФОП ОСОБА_3 договір №б/н про встановлення особистого строкового сервітуту земельної ділянки площею 0,006 га , вартістю 49559 грн. ( кадастровий номер НОМЕР_2) , розташованої на АДРЕСА_1 П'ятихатського району Дніпропетровської області; та зобов'язати ФОП ОСОБА_3 повернути до земель Вишнівської селищної ради цю земельну ділянку.

Також. позивач просив визнати недійсним укладений 01.03.15 р. між Вишнівською селищною радою та ФОП ОСОБА_3 договір №б/н про встановлення особистого строкового сервітуту земельної ділянки площею 0,014 га , вартістю 115637 грн. ( кадастровий номер НОМЕР_3) , розташованої на АДРЕСА_1 П'ятихатського району Дніпропетровської області ; та зобов'язати ФОП ОСОБА_3 повернути до земель Вишнівської селищної ради цю земельну ділянку.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням прокурора на невідповідність оскаржуваних ним рішень та договорів вимогам ст.ст.92,98,99,100,122 Земельного кодексу України та порушенням ними прав держави Україна.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 20.10.2016 року по справі №904/7970/16 (суддя Васильєв О.Ю.) в задоволені позовних вимог Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області відмовлено в повному обсязі.

Рішення мотивовано тим, що оскаржувані прокурором рішення селищної ради не суперечить вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, не порушують прав та охоронюваних законом інтересів держави, а тому у господарського суду немає достатньо правових підстав для задоволення позовних вимог про визнання незаконним ( недійсними ) оспорюваних рішень.

Також, судом наголошено, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення умов ведення бізнесу (дерегуляція) від 12.05.2015 №191 -VIII статтю 99 Земельного кодексу України доповнено пунктом «в» право на розміщення тимчасових споруд (малих архітектурних форм). Таким чином законодавець чітко визначив можливість встановлення земельного сервітуту саме для розміщення тимчасових споруд (малих архітектурних форм).

Не погодившись з зазначеним рішенням господарського суду Перший заступник прокурора Дніпропетровської області звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов прокурора.

При цьому, скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що господарським судом не взято до уваги той факт, що відповідачем не доведено належними і допустимими доказами наявність такої єдиної підстави для встановлення земельного сервітуту, як неможливість використання свого майна і своєї земельної ділянки через недоліки їх природного стану чи місця розташування без надання йому права користування спірною земельною ділянкою у порядку земельного сервітуту, а відтак неправомірними є висновки суду про відсутність підстав для задоволення позову прокурора про визнання незаконним та скасування рішення.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 у відзиві на апеляційну скаргу просить рішення залишити без змін а апеляційну скаргу без задоволення, як таке, що було винесено з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що оскаржувані прокурором рішення Вишнівської селищної ради прийняті в межах наданих селищній раді чинним законодавством повноважень, а укладені договори про встановлення сервітутів - відповідають вимогам цивільного законодавства; прокурором не доведено фактів порушення внаслідок прийняття оскаржуваних рішень та укладання договорів прав та охоронюваних інтересів держави.

Вишнівська селищна рада у відзиві на апеляційну скаргу просить рішення залишити без змін а апеляційну скаргу без задоволення, як таке, що було винесено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні 02.02.2017 року Дніпропетровським апеляційним господарським судом була оголошена вступна та резолютивна частина постанови у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 104 ГПК України серед підстав для скасування або зміни рішення місцевого суду є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, а також порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд встановив наступні обставини.

Рішенням Вишнівської селищної ради від 17.06.2014 року № 378-31/VI "Про надання дозволу Вишнівській селищній раді на розробку проекту землеустрою щодо створення нових та впорядкування існуючих землеволодінь і землекористувань" з метою укладання договору особистого строкового сервітуту з приватним підприємцем ОСОБА_3 для розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності та недопущення втрат до селищного бюджету зі сплати за користування земельною ділянкою, селищна рада вирішила надати дозвіл Вишнівській селищній раді на розробку проекту із землеустрою щодо створення нових та впорядкування існуючих землеволодінь і землекористувань на земельну ділянку орієнтовною площею 0,03 га., яка розташована в межах селищної ради за адресою: смт. Вишневе по вул. Тімірязєва (а.с. 20).

Рішенням Вишнівської селищної ради від 08.08.14 р. № 380-32/VI "Про внесення змін до рішення селищної ради від 17.06.2014 року № 378-31/VI" внесено зміни до вищенаведеного рішення, а саме слова "на розробку проекту землеустрою щодо створення нових та впорядкування існуючих землеволодінь і землекористувань" змінено на слова "на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки під землі громадської забудови" (а.с. 21).

На підставі вищевказаних рішень ФОП ОСОБА_4, що діє на підставі кваліфікаційного сертифікату інженера-землевпорядника від 22.03.2013 № 010054, вданого Київським національним університетом будівництва і архітектури Міністерства освіти і науки України, розроблено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок площами 0,006 га (кадастровий номер НОМЕР_4), та 0,014 га (кадастровий номер НОМЕР_5), розташованих на АДРЕСА_1 П'ятихатського району Дніпропетровської області (а.с. 22-60).

Рішенням Вишнівської селищної ради від 30.01.2015 року № 429-36/VI "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування Вишнівській селищній раді" затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок в постійне користування Вишнівській селищній раді площею 0,006 га ( кадастровий номер НОМЕР_2 ) та площею 0,0140 га (кадастровий номер НОМЕР_3), розташованих на території Вишнівської селищної ради по АДРЕСА_1 П'ятихатського району Дніпропетровської області на землях громадської забудови (а.с. 61).

На підставі вищевказаних рішень між Вишнівською селищною радою (сервітуар) та ФОП ОСОБА_3 (сервітуарій) 01.03.2015 р. укладено договір про встановлення особистого строкового сервітуту відносно земельної ділянки площею 0,006 га (кадастровий номер НОМЕР_2), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, строком на 49 років для провадження підприємницької діяльності - встановлення малої архітектурної форми, яка згідно актом прийому-передачі від 01.03.2015 органом місцевого самоврядування передана ФОП ОСОБА_3 для встановлення земельного сервітуту. Щомісячна плата за цим договором складає 30,67 грн. Як вбачається із розрахунку плати за користування цією земельною ділянкою, вона становить 368, 00 грн. на рік (а.с. 62-72).

Також, між Вишнівською селищною радою (сервітуар) та ФОП ОСОБА_3 (сервітуарій ) 01.03.2015 року укладено договір про встановлення особистого строкового сервітуту відносно земельної ділянки площею 0,014 га (кадастровий номер НОМЕР_3), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 строком на 49 років для провадження підприємницької діяльності - встановлення малої архітектурної форми, яка згідно актом прийому-передачі від 01.03.2015 органом місцевого самоврядування передаї ФОП ОСОБА_3 для встановлення земельного сервітуту. Щомісячна плата за цим договором складає 71,56 грн. або 858,70 грн. на рік (а.с. 73-79).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майї про реєстрацію права власності №346375873 договір про встановлення особистої строкового сервітуту на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_6 зареєстрований в реєстраційній службі П'ятихатської районного управління юстиції Дніпропетровської області 31.03.2015 року (а.с. 88).

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №36271225 договір про встановлення особистої строкового сервітуту на земельну ділянку кадастровий номерГНОМЕР_7 зареєстрований в реєстраційній службі П'ятихатської районного управління юстиції Дніпропетровської області 31.03.2015 року (а.с. 86).

Відповідно до довідки Правобережної товарної біржі станом на 07.07.1 вартість земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_5 складає 15637 грн., земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_8 - 49559 грн. (а.с. 80).

Прокурор вважає, що прийнявши вищезазначені рішення, Вишнівська селищна рада порушила права та охоронювані законом інтереси держави стосовно розпорядження спірними земельними ділянками та безпідставно ( з порушенням порядку ) прийняла рішення про надання земельних ділянок в користування на умовах строкового сервітуту ФОП ОСОБА_3 Під час прийняття оскаржуваних рішень Вишнівська селищна рада порушила вимоги ст.ст. 92,98,99,100,122 Земельного кодексу України, оскільки станом на час прийняття спірних рішень та укладання оспорюваних договорів ст.99 ЗКУ не передбачала такого виду права земельного сервітуту, як право на розміщення тимчасових споруд ( малих архітектурних форм).

Мотиви, з яких виходила апеляційна інстанція при винесенні постанови.

Згідно із ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або дерржави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози рушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або належним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Статтею 29 ГПК України визначено, що прокурор бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, порушену за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду для представництва інтересів громадянина або держави. У разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави, в якій зазначено про відсутність органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, або про сутність у такого органу повноважень щодо звернення до господарського суду, прокурор набуває статусу позивача.

Інтереси держави у пред'явленому Жовтоводською місцевою прокуратурою Дніпропетровської області позову полягають в тому, що здійснення правочинів щодо передання у користування земельних ділянок комунальної власності з порушенням вимог діючого земельного законодавства перешкоджає правомірному регулюванню земельних відносин та призводить до створення умов нераціонального використання й хорони земель, а також може стати наслідком погіршення навколишнього природного середовища.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» здійснення державного контролю за використанням та охороною земель всіх категорій та форм власності покладено на центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політик у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

Центральним органом виконавчої влади є Державна інспекція сільського господарства України (Указ Президента України від 13.04.2011 №459 «Про Державну інспекцію сільського господарства України»).

Проте, Законом України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» та Указом Президента України від 13.04.2011 №459 «Пре Державну інспекцію сільського господарства України», такий орган не наділений повноваженнями. для звернення до господарського суду з позовом про визнання недійсними правочинів щодо відчуження чи передання у користування земельних ділянок державної та комунальної власності.

Оскільки чинним законодавством орган, уповноважений державою здійснювати функції контролю за використанням та охороною земель, не наділений повноваженнями щодо звернення з позовом до господарського суду, колегія суддів вважає, що керівник Жовтоводської місцевої прокуратури правомірно звертається до суду із вказаним позовом в інтересах держави як позивач на підставі ч. 2 ст. 2 ГПК України.

В силу статті 98 Земельного кодексу України, право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками).

Види права земельного сервітуту визначає стаття 99 Земельного кодексу України, а саме: право проходу та проїзду на велосипеді; право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху; право прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв'язку, трубопроводів, інших лінійних комунікацій; право прокладати на свою земельну ділянку водопровід із чужої природної водойми або через чужу земельну ділянку; право відводу води зі своєї земельної ділянки на сусідню або через сусідню земельну ділянку; право забору води з природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право проходу до природної водойми; право поїти свою худобу із природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право прогону худоби до природної водойми; право прогону худоби по наявному шляху; право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд, інші земельні сервітути.

Зазначена стаття визначає конкретних суб'єктів, між якими виникають відносини щодо сервітуту.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 99 Земельного кодексу України вимагати встановлення земельних сервітутів можуть власники або землекористувачі земельних ділянок, а відтак, ініціатором встановлення земельного сервітуту може бути власник або користувач земельної ділянки, що потребує використання суміжної (сусідньої) земельної ділянки, щоб усунути недоліки своєї ділянки, обумовлені місцем розташування або природним станом.

Положеннями ст. 401 Цивільного кодексу України передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Тобто, законодавець пов'язує встановлення земельного сервітуту для власників чи користувачів суміжних земельних ділянок або іншої особи, які не можуть бути задоволені іншим чином, ніж встановлення сервітуту. Зазначені норми дають чітке розуміння, що для здійснення підприємницької діяльності встановлення земельного сервітуту не є можливим.

Чинна на час прийняття оскаржуваних рішень Вишнівської селищної ради редакція Земельного кодексу України, не передбачала можливість встановлення земельного сервітуту для розміщення тимчасових споруд, право користування такою земельною ділянкою, мало оформлятися шляхом її передачі в оренду, в порядку передбаченому Законом України «Про оренду землі».

Аналогічна позиція висловлена у пунктах 2.32 та 2.34 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 № 6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин", якими роз'яснено, що види права земельного сервітуту визначає стаття 99 ЗК України, положення якої є такими, що встановлюють підстави, за наявності яких можливе звернення з вимогою про встановлення сервітуту. Зазначена стаття визначає конкретних суб'єктів, між якими виникають відносини щодо сервітуту. Вимагати встановлення земельних сервітутів можуть власники або землекористувачі земельних ділянок. Ініціатором встановлення земельного сервітуту може бути власник або користувач земельної ділянки, у яких є потреба у використанні суміжної (сусідньої) земельної ділянки, щоб усунути недоліки своєї ділянки, зумовлені її місцем розташування або природним станом. Обов'язковою умовою встановлення земельного сервітуту є неможливість задоволення потреби особи, яка вимагає встановлення сервітуту, в інший спосіб. Під час розгляду справи у спорі про встановлення земельного сервітуту господарським судам належить з'ясовувати, з яких причин позивач не може використовувати належне йому майно.

В той же час, як встановлено під час розгляду справи та підтверджено матеріалами справи ФОП ОСОБА_3 не є ні власником, ні землекористувачем земельної ділянки, а також господарським судом не спростовано доводи прокурора, що потреби ФОП ОСОБА_3, а саме, розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності не могли бути задоволені іншим способом.

Положеннями ст.ст. 123, 124, 134, 135 Земельного кодексу України визначено порядок передачі в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній чи комунальній власності, права на які підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах).

Судом першої інстанції не взято до уваги доводи прокурора, що селищна рада мала можливість розпорядитися вказаними земельними ділянками шляхом передачі в оренду, однак, при прийнятті рішень від 17.06.2014 за №378-31/УІ та від 30.01.2015 за №429-36/VI діяла з порушенням вказаних вище норм чинного законодавства та всупереч інтересам територіальної громади.

За таких обставин, господарським судом при розгляді справи не взято до уваги той факт, що відповідачем не доведено належними і допустимими доказами наявність єдиної підстави для встановлення земельного сервітуту - неможливість використання свого майна і своєї земельної ділянки через недоліки їх природного стану чи місця розташування без надання йому права користування спірною земельною ділянкою у порядку земельного сервітуту, а відтак неправомірними є висновки суду про відсутність підстав для задоволення позову прокурора про визнання незаконним та скасування рішення.

Положеннями ст. 19 Конституції України закріплено, що органи держав влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лк підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до ст.12 Земельного кодексу України та п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що сільська, селищна, міська рада здійснює передачу у власність або надання у користування земельних ділянок виключно відповідно до закону та в порядку, передбаченому земельним кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст.21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги та вважає, що суд першої інстанції неправомірно дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог в частині визнання незаконними рішень Вишнівської селищної ради від 17.06.2014 №378-31/УІ «Про надання дозволу Вишнівській селищній раді на розробку проекту землеустрою щодо створення нових та впорядкування існуючих землеволодінь і землекористувань», яким з метою укладання договору особистого строкового сервітуту з приватним підприємцем ОСОБА_3 для розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, в порушення вищевказаних вимог Земельного та Цивільного кодексів України, надано дозвіл на розробку проекту землеустрою на земельну ділянку площею 0,03 га за рахунок коштів селищного бюджету.

Враховуючи вищевикладене, рішення Вишнівської селищної ради від 17.06.2014 року за №378-31/УЇ та від 30.01.2015 року за №429-36/УІ прийняті з порушенням вимог ст.ст.401, 404 ЦК України, ст.ст.99, 100 ЗК України, у зв'язку із чим підлягають визнанню незаконними, а договори особистого строкового сервітуту без номеру від 01.03.2015 року, укладені на підставі зазначених рішень - визнанню недійсним.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України від 17.10.2013 у справі №917/717/13, від 10.02.2014 у справі №907/375/13, від 26.02.2015 у справі №917/863/14, від 22.04.2015 у справі №926/1348/14, від 11.06.2015 у справі №920/1802/14, від 16.07.2015 у справі №911/3085/14, від 18.11.2015 у справі №91 7/2608/14, від 10.12.2015 у справі №920/251/15, від 05.04.2016 у справі №915/1522/14.

Посилання господарського суду на те, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення умов ведення бізнесу (дерегуляція) від 12.05.2015 №191 -VIII статтю 99 Земельного кодексу України доповнено пунктом «в» право на розміщення тимчасових споруд (малих архітектурних форм) є безпідставним, оскільки відповідно до вимог ст.5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності та не має зворотної дії у часі. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Доповнення до статті 99 Земельного кодексу України внесені вищезазначеним Законом вже після прийняття оскаржуваних рішень Вишнівською селищною радою від 17.06.2014 року за №378-31/УЇ та від 30.01.2015 року за №429-36/УІ, у зв'язку з чим не мають зворотної дії у часі.

Відповідно до ст.34 ГПК обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Висновок господарського суду про те, що прокурором не доведено фактів порушення внаслідок прийняття оскаржуваних рішень та укладання договорів прав та охоронюваних інтересів держави, не відповідає обставинам справи, оскільки за приписами ст.14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Незаконна передача у користування спірних земельних ділянок порушує інтереси держави у сфері контролю за використанням та охороною земель, ефективного використання земельних ресурсів.

Таким чином, судом безпідставно не взято до уваги те, що прокурор визначив підстави позову, зазначив в чому полягає порушення інтересів держави та обґрунтував необхідність їх захисту.

Враховуючи вищевикладене позовні вимоги прокурора є обґрунтованими, доведені матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до п.п. 1, 3, 4 до ч. 1 ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є неповне з'ясування зв'язок порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

За наведених вище обставин, які були встановлені у ході апеляційного провадження у даній справі, колегія суддів апеляційного господарського суду, проаналізувавши застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, доходить висновку, що доводи апеляційної скарги про неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права знайшли своє підтвердження.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду є таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального законодавства, в зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення господарського суду підлягає скасуванню. Слід прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Згідно ч. 1 ст. 49 ГПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Оскільки вимоги Прокуратури Дніпропетровської області складалися з чотирьох немайнових вимог (визнати незаконним рішення Вишнівської селищної ради від 17.06.2014 р. №378-31/УІ; визнати незаконним рішення Вишнівської селищної ради від 30.01.2015 №429-36/УІ; визнати недійсним укладений 01.03.2015 року договір про встановлення особистого строкового сервітуту земельної ділянки; визнати недійсним укладений 01.03.2015 року договір про встановлення особистого строкового сервітуту земельної ділянки) та двох майнових вимог ( звільнити і повернути земельну ділянку площею о,006 га. вартістю 49 559 грн.; звільнити і повернути земельну ділянку площею 0,014 га. вартістю 115 637 грн.), то за подачу позовної заяви сплаті підлягав судовий збір у розмірі 7989 грн.94 коп., з яких 5512 грн. (1378 х 4 = 5512) - за розгляд 4-х позовних вимог немайнового характеру та 2477,94 грн. (115 637+49 559=165,196 х 1,5% = 2477,94) - за розгляд 2-х позовних вимог майнового характеру ( відповідно до пункту 2.9 Постанови ПВГСУ від 21.02.2013 року №7 у разі об'єднання позовних вимог відповідно до статті №58 ГПК України судовий збір обчислюється із загальної суми позову).

Таким чином, 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, а саме ставка судового збору за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду становить 8788 грн.93 коп. ( 7989,94 * 110% = 8788 грн.93 коп.).

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що судовий збір в частині позовних вимог про визнання недійсними та скасування рішень Вишнівської селищної ради підлягає стягненню з Вишнівської селищної ради, з вимог про звільнення земельних ділянок - з ФОП ОСОБА_3, а з вимог про визнання недійсним договорів - з обох відповідачів в рівних частинах.

У зв'язку з чим, з Вишнівської селищної ради на користь прокуратури Дніпропетровської області необхідно стягнути 4 134,00 судового збору за подачу позовної заяви та 4 547,40 судового збору за подачу апеляційної скарги.

Крім того, з ФОП ОСОБА_3 на користь прокуратури Дніпропетровської області необхідно стягнути 3 855,94 судового збору за подачу позовної заяви та 4 241,53 судового збору за подачу апеляційної скарги.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 99, 101, 103-105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Дніпропетровської області - задовольнити.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20.10.2016 року у справі № 904/6400/16 - скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги Жовтоводської місцевої прокуратури

Дніпропетровської області - задовольнити.

Визнати незаконним рішення Вишнівської селищної ради від 17.06.2014 року № 378-31/VI "Про надання дозволу Вишнівській селищній раді на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки під землі громадської забудови".

Визнати незаконним рішення Вишнівської селищної ради від 30.01.2015 року № 429-36/VI "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування Вишнівській селищній раді".

Визнати недійсним з моменту укладення укладений 01.03.2015 року між Вишнівською селищною радою та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 договір б/н про встановлення особистого строкового сервітуту земельної ділянки площею 0,006 га, вартістю 49 559 грн. (кадастровий номер НОМЕР_8), розташованої на АДРЕСА_1 П'ятихатського району Дніпропетровської області.

Визнати недійсним з моменту укладення укладений 01.03.2015 року між Вишнівською селищною радою та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 договір б/н про встановлення особистого строкового сервітуту земельної ділянки площею 0,014 га, вартістю 115 637 грн. (кадастровий номер НОМЕР_5), розташованої на АДРЕСА_1 П'ятихатського району Дніпропетровської області.

Зобов'язати Фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1, АДРЕСА_2, П'ятихатський район, Дніпропетровська область) звільнити і повернути до земель Вишнівської селищної ради (, вул. Центральна, 47, смт. Вишневе, П'ятихатський район, Дніпропетровська область) земельну ділянку площею 0,006 га, вартістю 49 559 грн. (кадастровий номер НОМЕР_9), розташовану на АДРЕСА_1 П'ятихатського району Дніпропетровської області.

Зобов'язати Фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1, АДРЕСА_2, П'ятихатський район, Дніпропетровська область) звільнити і повернути до земель Вишнівської селищної ради (, вул. Центральна, 47, смт. Вишневе, П'ятихатський район, Дніпропетровська область) земельну ділянку площею 0, 014 га, вартістю 115637 грн. грн. (кадастровий номер НОМЕР_5), розташовану на АДРЕСА_1 П'ятихатського району Дніпропетровської області.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1, АДРЕСА_2, П'ятихатський район, Дніпропетровська область, 52151) на користь прокуратури Дніпропетровської області 3 855,94 грн. судового збору за подачу позовної заяви та 4 241,53 грн. судового збору за подачу апеляційної скарги, який перерахувати на розрахунковий рахунок №0291 в ДКСУ в м. Київ, код за , МФО 820172.

Стягнути з Вишнівської селищної ради (код ЄЕДРПОУ 04338517, вул. Центральна, 47, смт. Вишневе, П'ятихатський район, Дніпропетровська область, 52151) на користь прокуратури Дніпропетровської області 4 134,00 грн. судового збору за подачу позовної заяви та 4 547,40 грн. судового збору за подачу апеляційної скарги, який перерахувати на розрахунковий рахунок №0291 в ДКСУ в м. Київ, код за , МФО 820172.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складений 07.02.2017 року.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя М.О. Дармін

Суддя І.А. Сизько