ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

06.02.2017 Справа № 904/10658/16

За позовом Дніпровської міської ради, м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю проектно-будівельна фірма "Домобуд", м. Дніпро

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Департаменту економіки, фінансів та міського бюджету Дніпропетровської міської ради, м. Дніпро

про стягнення 1170657,41 грн

Суддя Воронько В.Д.

Представники:

від позивача: заступник начальника відділу захисту інтересів територіальної громади м. Дніпропетровська у судах загальної юрисдикції ОСОБА_1, довіреність № 7/10-2554 від 28.12.2016;

від відповідача: не з'явився;

від третьої особи: головний спеціаліст - економіст ОСОБА_2, довіреність № 10/13-7 від 05.01.2017.

СУТЬ СПОРУ:

Дніпропетровська міська рада (далі - позивач) звернулася до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю проектно-будівельна фірма "Домобуд" (далі - відповідач), у якій заявила вимоги про стягнення пайового внеску у сумі 1115974,65 грн, 3% річних у сумі 100529,44 грн та інфляційних нарахувань у сумі 54682,76 грн, нарахованих ним з посиланням на неналежне виконання відповідачем умов договору - зобов'язання №64, укладеного між сторонами 21.07.2003.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 22.11.2016р. порушено провадження у справі та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Департамент економіки, фінансів та міського бюджету Дніпропетровської міської ради, м. Дніпро.

10.01.2017 представниками позивача та третьої особи подано клопотання про продовження розгляду справи на 15 днів, яке задоволено судом, строк розгляду справи ухвалою суду від 10.01.2017 продовжено на 15 днів - до 06.02.2017 включно.

Відповідач відзиву на позов та витребуваних судом документів не надав, що підтверджується матеріалами справи.

31.01.2017 відповідач подав до суду клопотання, у якому просить винести ухвалу про передачу цієї справи для подальшого розгляду в межах справи № Б3/160-10 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю проектно-будівельна фірма "Домобуд", яка на даний час розглядається в господарському суді Дніпропетровської області.

Клопотання судом відхиляється, оскільки Господарським процесуальним кодексом не передбачено можливості вчинення такої процесуальної дії, дана справа має бути розглянута самостійно з прийняттям відповідного рішення по суті спору.

На підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) у судовому засіданні оголошено перерву з 01.02.2017 до 06.02.2017.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін та третьої особи господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

21.07.2003 між Товариством з обмеженою відповідальністю проектно-будівельна фірма "Домобуд" (далі - відповідач, замовник) та виконавчим комітетом міської ради (далі - позивач, виконком), керуючись рішенням виконкому міської ради №163/1 від 21.01.99, укладено договір - зобов'язання №64 (далі - договір №64), відповідно до п.1.1 якого замовнику виділяється земельна ділянка для будівництва 2-ої черги житлового будинку з магазином по вул. Космічній, 9А, кадастровий номер :03:078:0031.

Згідно з пунктом 1.2. договору №64 замовник зобов'язується передати виконкому 5% від загальної площі квартир в рахунок пайової участі на розвиток інженерної та соціальної інфраструктури міста квартирами вторинного ринку за згодою виконкому.

Даний договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання (п. 4.1 договору №64).

В подальшому додатковою угодою №1 від 02.10.2008 (надалі - додаткова угода) сторони дійшли згоди внести зміни до розділів 1-3 договору №64, виклавши розділ 1 (п. 1.1, п. 1.2), розділ 2 (п. 2.3) та розділ 3 (п. 3.1) у новій редакції. Додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання і сторонами і є невід'ємною частиною договору №64.

Пунктом 1.1 договору №64 в редакції додаткової угоди передбачена участь замовника в розвитку інженерної та соціальної інфраструктури м. Дніпропетровська (далі - участь у паях) у зв'язку з відведенням земельної ділянки для будівництва житлового будинку з магазином по вул. Космічній в районі буд. №9, кадастровий номер :03:078:0043.

За умовами пункту 1.2 договору №64 у новій редакції замовник зобов'язується передати виконкому 5% загальної площі житла житлового будинку з магазином вказаного в п. 1.1 у багатоповерховому житловому будинку по вул. Космічній в районі буд. №9 (надалі - об'єкт), місце розташування якого погоджено рішенням міської ради від 13.02.08 №45/28 (номер територіальної зони :0106:04419), при введенні його в експлуатацію, але не пізніше IV кварталу 2010 року.

Відповідно до пункту 2.1 договору №64 розрахунки, передбачені в п. 1.2 здійснюються шляхом оформлення права власності на квартири за територіальною громадою міста в будинку, зазначеному в п. 1.1.

Передача житла здійснюється квартирами з додержанням їх цілісності за погодженням з виконкомом розміру, етажності, технічного стану (п. 2.2 договору №64).

Умовами п. 2.3 договору №64 в редакції додаткової угоди визначено, що кінцевий розрахунок по цій додатковій угоді проводиться виходячи з загальної площі квартир, затвердженої рішенням виконкому міської ради, що затверджує акт введення в експлуатацію житлового будинку, зазначеного в п. 1.1. Якщо площа квартир, що передаються, менша за передбачену кінцевим розрахунком, то вона за згодою виконкому може бути включена до розрахунку зобов'язань по наступному об'єкту, або відшкодована грошовими коштами виходячи із опосередкованої вартості 1 кв.м спорудження житла Дніпропетровського регіону, що визначається наказом Міністерства регіонального розвитку та будівництва України щокварталу, згідно розрахунків попереднього кварталу та зонального коефіцієнту розміщення об'єкта (згідно з рішенням ради від 21.03.07 №6/11.

13.03.2008 рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради за №722 затверджено акт державної приймальної комісії від 11.04.08 про прийняття в експлуатацію житлового будинку з магазином літ. А-6, А1-1, А2-1, загальною площею 4373,0 кв.м, загальною площею квартир 2668,1 кв.м, житловою площею квартир 1524,1 кв.м, у т.ч. магазин, площею 735,9 кв.м, приямка літ. а2, ганків літ. а1, а3 - а7, збудованих Товариством з обмеженою відповідальністю проектно-будівельною фірмою "Домобуд", по вул. Космічній, 9А, та дозволено відповідачу ввести в експлуатацію зазначений житловий будинок.

Позивач зазначає, що відповідач, незважаючи на неодноразові звернення (листи від 25.02.2011 № 10/15-33,від 25.06.2013 №0/15-412 - а.с. 21-22), своїх зобов'язань зі сплати величини пайової участі в обсязі, передбаченому договором №64, не виконав і не перерахував до спеціального фонду міського бюджету грошові кошти в сумі 1115974,65 грн, що і стало причиною звернення до суду.

Регулювання відносин, що виникають у зв'язку із розвитком інфраструктури населеного пункту здійснюється Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності", Законом України "Про планування і забудову територій", іншими нормативно-правовими актами і безпосередньо договором.

Законом України "Про планування і забудову територій" №1699-III від 20.04.2000 (надалі - Закон), який діяв до 12.03.2011, встановлено правові та організаційні основи планування, забудови та іншого використання територій і спрямований на забезпечення сталого розвитку населених пунктів з урахуванням громадських і приватних інтересів.

Порядок пайової участі замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту визначений у ст. 27-1 цього Закону.

Згідно приписів ч. 1 ст. 27-1 Закону створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів належить до відання відповідних органів місцевого самоврядування.

Замовник, який має намір здійснити будівництво об'єкта містобудування у населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті (ч. 2 ст. 27-1 Закону).

Пайова участь (внесок) замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту полягає у відрахуванні замовником після прийняття об'єкта в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для забезпечення створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту (ч. 3 ст. 27-1 Закону).

Відповідно до ч. 5 ст. 27-1 Закону величина пайової участі (внеску) замовника у створенні інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування, відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі (внеску) замовника від загальної кошторисної вартості будівництва (реконструкції) об'єкта містобудування, визначеної згідно з державними будівельними нормами, без урахування витрат з придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішньо та позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій.

Приписами ч. 6 ст. 27-1 Закону передбачено, що встановлений органом місцевого самоврядування розмір пайової участі (внеску) замовника не може перевищувати граничного розміру пайової участі (внеску) на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів.

Граничний розмір пайової участі (внеску) замовника на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів з урахуванням не заборонених законом інших відрахувань, встановлених органом місцевого самоврядування, не може перевищувати: - 10 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва (реконструкції) об'єкта містобудування - для нежитлових будівель та/або споруд; - 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва (реконструкції) об'єкта містобудування - для житлових будинків (ч. 7 ст. 27-1 Закону).

Частинами 13, 14 ст. 27-1 цього ж Закону передбачено, що пайовий внесок сплачується в повній сумі єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором. Граничний термін сплати пайового внеску не повинен перевищувати одного місяця після прийняття об'єкта містобудування в експлуатацію.

Кошти, отримані як пайова участь (внесок) замовників об'єктів містобудування, можуть використовуватися виключно на створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури відповідного населеного пункту.

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Статтею 179 ГК України передбачено, що майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями. Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 та 2 статті 193 ГК України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору; не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Статтею 629 ЦК України встановлено обов'язковість договору для виконання сторонами.

За приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, відповідач згідно умов договору №64 (зі змінами) повинен був виконати свої зобов'язання щодо пайової участі на розвиток інженерної та соціальної інфраструктури міста не пізніше IV кварталу 2010 року.

Відповідно до ст. 40 Закону україни "Про регулювання містобудівної діяльності", в редакції, що набрала чинності з 01.01.2013, замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобовязаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття обєкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

На момент розгляду справи доказів належного виконання зобов'язань перед позивачем відповідачем до суду не надано.

Пунктом 3.1 договору № 64 в редакції додаткової угоди передбачено, що у випадку порушення замовником розділів 1, 2 цієї додаткової угоди виконком залишає за собою право вирішувати питання введення об'єкта в експлуатацію і підключення його до мереж міста, а також затребувати вартість житла, зазначеного в п. 1.2 цієї додаткової угоди в судовому порядку за ціною, що склалася на момент вирішення питання в судовому порядку.

Виходячи з показників опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України (розрахованими станом на липень 2016), затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 28.07.2016 №236, вартість 1 кв.м загальної площі квартир будинку (з урахуванням ПДВ) у Дніпропетровській області становить - 8365 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача вартості пайового внеску в сумі 1115974,65 грн (2668,1 (загальна площа квартир у будинку) х 5% х 8365 (вартість 1 кв.м загальної площі квартир будинку)).

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення інфляційні нарахування в сумі 54682,76 грн (з січня 2011 по грудень 2013) та 3% річних в сумі 100529,44 грн (з 01.01.2011р. по 31.12.2013).

Враховуючи обставини справи. суд приходить до наступного.

З урахування викладеного позовні вимоги підлягають задоволенню.

Суд не може прийняти до уваги заперечень відповідача щодо неможливості розгляду справи №904/10658/16 у цьому провадженні, з огляду на приписи Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин).

Так, частиною 1 статті 1 цього Закону визначено, що кредитором є юридична або фізична особа, а також органи державної податкової служби та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; конкурсними кредиторами - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточними кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Справа №Б3/160-10 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю проектно-будівельна фірма "Домобуд" порушена ухвалою суду від 20.09.2010, якою також введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Згідно з ч. 1 ст. 19 закону мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобовязань і зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобовязань та зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Зобов'язання відповідача перед позивачем мали бути виконані до кінця 4-го кварталу 2010 року, тому є поточними вимогами.

Статтею 38 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачено, що вимоги за зобовязаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть предявлятися тільки в межах ліквідаційної процедури протягом двох місяців з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Кредитори, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі;

виконання зобовязань боржника, визнаного банкрутом, здійснюється у випадках і порядку, передбачених цим розділом.

Як вбачається з наданої відповідачем копії ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 22.11.2011 у справі №Б3/160-10 Товариство з обмеженою відповідальністю проектно-будівельна фірма "Домобуд" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, що унеможливлює звернення Дніпровської міської ради з письмовою заявою з відповідними вимогами за договором №64 до боржника у справі про банкрутство через сплив строку на заявлення грошових вимог кредиторів.

Однак, нормами вищевказаного Закону та чинного господарського процесуального законодавства не виключено можливості розгляду даного спору в межах позовного провадження, у зв'язку з чим клопотання відповідача є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 38 Закону З дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури:

господарська діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу за виключенням укладення та виконання договорів, що мають на меті захист майна банкрута або забезпечення його збереження (підтримання) у належному стані, договорів оренди майна, яке тимчасово не використовується, на період до його продажу в процедурі ліквідації тощо;

строк виконання всіх грошових зобовязань банкрута вважається таким, що настав;

у банкрута не виникає жодних додаткових зобовязань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обовязкових платежів)), крім витрат, безпосередньо повязаних із здійсненням ліквідаційної процедури;

припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута;

відомості про фінансове становище банкрута перестають бути конфіденційними чи становити комерційну таємницю;

продаж майна банкрута допускається в порядку, передбаченому цим Законом;

скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. Накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається;

вимоги за зобовязаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть предявлятися тільки в межах ліквідаційної процедури протягом двох місяців з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Кредитори, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі;

виконання зобовязань боржника, визнаного банкрутом, здійснюється у випадках і порядку, передбачених цим розділом.

Відповідача визнано банкрутом 22.11.2011, тому 3% річних та інфляційні можуть бути нараховані за період з 01.01.2011 по 21.11.2011 і складають відповідно 29810,28 грн та 48562,00 грн.

Будь-яких інших заяв чи заперечень відповідачем не подано, тому позов слід визнати обгрунтованим в частині вимог про стягнення 1115974,65 грн боргу, 29810,28 грн 3% річних та 48562,00 грн інфляційних нарахувань, в решті позову слід відмовити.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати в сумі 17915,20 грн слід покласти на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю проектно-будівельна фірма "Домобуд" (49044, м. Дніпро, узвіз Крутогірний (вул. Рогальова), буд. 14; ) на користь Дніпропетровської міської ради (49000, м. Дніпро, пр. Д. Яворницького, 75; код ЄДРПОУ 26510,65 грн боргу з пайового внеску, 48562,00 грн інфляційних нарахувань, 29810,28 грн річних та 17915,00 грн витрат по сплаті судового збору, видати позивачу наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

3. В решті позовних вимог відмовити.

В судовому засідання відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 13.02.2017.

Суддя В.Д. Воронько