ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" січня 2017 р. Справа №922/2775/16

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Гетьман Р.А., суддя Ільїн О.В.,

при секретарі Довбиш А.Ю.,

за участю представників:

позивача ОСОБА_1, за довіреністю б/н від 25.12.2015 року;

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: 1. Іноземне підприємство «Омбілік Інвестментс» ОСОБА_1, за довіреністю б/н від 12.03.2016 року;

2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Омбілік Трейд» не зявився;

відповідача ОСОБА_2, за довіреністю №82840 від 20.07.2016 року;

розглянувши у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відповідача Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний», м.Одеса, (вх.№2849Х/1-40) на рішення господарського суду Харківської області від 11.10.2016 року у справі №922/2775/16,

за позовом Приватного підприємства фірма «Альтаир», м.Харків,

треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача: 1. Іноземне підприємство «Омбілік Інвестментс», м.Харків,

2. Товариство з обмеженою відповідальністю «Омбілік Трейд», м.Харків,

до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний», м.Одеса,

про визнання недійсним договору,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2016 року Приватне підприємство фірма «Альтаир» звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний», в якій просив визнати недійсними договір №4 від 28.12.2011 року про внесення змін до договору іпотеки №28_12/09-42, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 28.12.2009 року за реєстровим №4792; договір №5 від 28.02.2012 року про внесення змін до договору іпотеки №28_12/09-42, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 28.12.2009 року за реєстровим №4792; договір №6 від 31.08.2012 року про внесення змін до договору іпотеки №28_12/09-42, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 28.12.2009 року за реєстровим №4792.

Рішенням господарського суду Харківської області від 11.10.2016 року по справі №922/2775/16 (суддя Аріт К.В.) у позові відмовлено частково.

Визнано недійсним пункт 6.7. договору №4 від 28.12.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстровим №6931, про внесення змін до договору іпотеки №28_12/09-42, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 28.12.2009 року за реєстровим №4792.

Стягнуто з Приватного підприємства фірми «Альтаир» на користь державного бюджету України 2756,00 грн. судового збору.

Відповідач з вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 11.10.2016 року та припинити провадження по справі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що питання продовження строків позовної давності, так само як укладення з цього приводу письмових угод, надання повноважень на підписання, не відносилось до виключної компетенції зборів власників вищого органу управління ПП фірма «Альтаир» на дату підписання оспорюваних правочинів, а відносилося до компетенції директора, в його відсутності заступника директора. Скаржник наполягає на тому, що жодних погоджень з приводу укладення спірних правочинів на дату їх укладення не було необхідності отримувати, а ОСОБА_4 як заступник директора діяв в межах своїх повноважень.

Разом з тим, апелянт звертає увагу суду на те, що ПП фірма «Альтаир» своїми діями схвалила укладення договору №4 від 28.12.2011 року, договору №5 від 28.02.2012 року, договору №6 від 31.08.2012 року, якими вносились зміни до договору іпотеки.

Крім того, апелянт вказує, що у 2016 році Харківський апеляційний господарський суд постановою від 11.04.2016 року в справі №922/5950/15 (залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 09.08.2016 року) детально проаналізував спірні відносини щодо недійсності договору №4 від 28.12.2011 року, договору №5 від 28.02.2012 року, договору №6 від 31.08.2012 року, яким вносились зміни до договору іпотеки №28_12/09-42 та дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог ПП фірма «Альтаир». Тобто, як вказує відповідач, суд першої інстанції допустився порушень норм процесуального права, які полягають у незастосуванні до спірних правовідносин у даній справі приписів ст. 80 Господарського процесуального кодексу України щодо припинення провадження у справі у звязку із наявністю судового рішення про той же предмет і з тих же підстав.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 28.10.2016 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» прийнято до провадження та призначено до розгляду.

23.11.2016 року позивач надав до суду відзив на апеляційну скаргу (вх.№11792), в якому зазначає, що вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та просить у її задоволені відмовити. Разом з тим, позивач вказує, що не погоджується із рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовної заяви в повному обсязі, оскільки спірні договори укладені та підписані особою, яка не мала на це відповідних повноважень, у тому числі нотаріально посвідченої довіреності від директора.

Представник ПАТ АБ «Південний» 23.11.2016 року надав через канцелярію суду доповнення до апеляційної скарги (вх.№11803), які долучено до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 24.11.2016 року, враховуючи неявку в судове засідання представників сторін, з метою забезпечення повного, всебічного та обєктивного дослідження матеріалів справи, задоволено клопотання представників позивача та першої третьої особи і відкладено розгляд справи.

Представник Іноземного підприємства «Омбілік Інвестментс» надав відзив на апеляційну скаргу (вх.№12992 від 21.12.2016р.), в якому просить відмовити у її задоволенні через незаконність та необґрунтованість.

22.12.2016 року позивач надав до суду додаткові пояснення (вх.№13004), які долучені до матеріалів справи та в яких зазначається, що для вчинення оскаржуваних правочинів заступнику директора необхідно було отримати від директора нотаріально посвідчену довіреність.

Ухвалою суду від 22.12.2016 року та від 26.01.2017 року з метою забезпечення повного, всебічного та обєктивного вирішення спору, а також дотримання принципів судочинства, враховуючи неможливість закінчення розгляду справи в даному судовому засіданні та необхідність надання документів, які мають істотне значення для розгляду справи, розгляд апеляційної скарги було відкладено.

До початку судового засідання 30.01.2017 року представник позивача надав через канцелярію суду додаткові письмові пояснення (вх.№912), в яких виклав правову позицію щодо повязаності справ №922/5950/15 та №922/2775/16, а саме про те, що справи відрізняються як за предметом позову так і за підставами.

Також представник позивача на виконання вимог ухвали суду від 26.01.2017 року надав через канцелярію суду разом із супровідним листом документи (вх.№943), які долучено до матеріалів справи: копію протоколу зборів засновників ПП фірма «Альтаир» від 27.08.2012 року та копію позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимог на предмет спору ПП фірми «Альтаир», який розглядався в межах справи №922/5950/15.

Представник третьої особи - Товариство з обмеженою відповідальністю «Омбілік Трейд» у судове засідання не зявився, письмового відзиву на апеляційну скаргу не надав, про час та місце належним чином повідомлений, що підтверджується матеріалами справи.

Враховуючи, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи по суті, зважаючи на те, що третя особа була повідомлена про судовий розгляд справи, а також на те, що явка представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Омбілік Трейд» у судове засідання не була визнана обовязковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні за його відсутності.

У судовому засіданні 26.01.2017 року представник відповідача підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги в повному обсязі та наполягав на її задоволення.

Представник позивача та третьої особи - Іноземне підприємство «Омбілік Інвестментс» проти позиції скаржника заперечував з підстав викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Розглянувши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі, додаткових поясненнях та відзиві на неї доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні представників учасників процесу, повторно розглянувши справу в порядку ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

28.12.2009 року між позивачем (майновий поручитель/іпотекодавець), в особі заступника директора ПП фірми «Альтаир» ОСОБА_4, та відповідачем (іпотекодержатель) в особі керуючого філією АБ «Південний» було підписано договір іпотеки №28_12/09-42, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3, за реєстровим №4792.

Відповідно до п.1.2. договору іпотеки, за цим договором іпотекою забезпечується виконання зобовязань позичальника (ТОВ «Омбілік-Трейд»), що випливають з кредитного договорі від 28.12.2009 року №В-12/2 та всіх додаткових угод до нього, згідно з яким іпотекодержатель зобовязується надати позичальнику кредитну лінію на суму 75000,00 доларів США з 28 грудня 2009 року і терміном повернення 27 грудня 2010 року, а позичальник зобовязується в розмірі, на умовах та в строки, визначені в кредитному договорі, повернути іпотекодержателю кредит, сплатити відсотки за користування кредитом, плату за розрахункове обслуговування, а також сплатити штрафи та пені передбачені умовами кредитного договору, який є невідємною частиною цього Договору.

Згідно з п.6.5. договору іпотеки всі суперечки і розбіжності, що виникають з цього договору, підлягають розгляду у відповідності з чинним законодавством України. При цьому сторони домовились, що суд в якому будуть розглядатись позови - є суд за місцем знаходження предмета іпотеки незалежно від місця проживання/реєстрації та громадянства іпотекодавця.

28.12.2011 року між ПП фірмою «Альтаир», в особі заступника директора ОСОБА_4, та ПАТ АБ «Південний», в особі керуючого філією АБ «Південний» в м.Харків ОСОБА_5 було підписано договір №4 про внесення змін до договору іпотеки №28_12/09-42, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 28.12.2009 року за реєстровим №4792, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3, за реєстровим №6931. Відповідно до цього договору сторони виклали договір іпотеки у новій редакції. При цьому зазначено, що заступник директора ПП фірми «Альтаир» ОСОБА_4 діяв на підставі протоколу зборів засновників від 14.12.2011 року.

Так, п.1.2. договору №4 про внесення змін встановлено, що за цим договором іпотекою забезпечується виконання зобовязань позичальника, що випливають з кредитного договору від 28.12.2009 року №В-12/2 та всіх додаткових угод до нього, згідно з яким іпотекодержатель зобовязується надати позичальнику кредитну лінію на суму 168000,00 доларів США з 28 грудня 2009 року і терміном повернення 28 лютого 2012 року, а позичальник зобовязується в розмірі, на умовах та в строки, визначені в кредитному договорі, повернути іпотекодержателю кредит, сплатити відсотки за користування кредитом, плату за розрахункове обслуговування, а також сплатити штрафи та пені передбачені умовами кредитного договору, який є невідємною частиною цього договору.

Пунктом 6.7 договору №4 про внесення змін встановлено, що всі суперечки й розбіжності що виникають з цього договору, вирішуються сторонами шляхом переговорів. У випадку недосягнення згоди за результатами переговорів, а також у випадку небажання однією зі сторін вирішувати суперечки шляхом переговорів, зацікавлена сторона має право звернутися для вирішення суперечки в суд відповідно до підсудності й у порядку, передбаченому нормами чинного законодавства України. Строк позовної давності встановлюється тривалістю в 10 (десять) років.

28.02.2012 року між ПП фірмою «Альтаир», в особі заступника директора ОСОБА_4, та ПАТ АБ «Південний», в особі керуючого філією АБ «Південний» в м.Харків ОСОБА_5 було підписано договір №5 про внесення змін до договору іпотеки №28_12/09-42, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 28.12.2009 року за реєстровим №4792, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3, за реєстровим №818. Також зазначено, що заступник директора ПП фірми «Альтаир» ОСОБА_4 діє на підставі протоколу зборів засновників від 14.12.2011 року.

Відповідно до п.1 договору №5 про внесення змін сторони внесли зміни до договору іпотеки №28_12/09-42 від 28.12.2009 року, а саме пункт 1.2. виклали у новій редакції, визначивши суму кредиту у розмірі 1343328,00 грн. із строком повернення до 30 серпня 2012 року.

31.08.2012 року між ПП фірмою «Альтаир», в особі заступника директора ОСОБА_4 та ПАТ АБ «Південний», в особі керуючого філією АБ «Південний» в м.Харків ОСОБА_5 було підписано договір №6 про внесення змін до договору іпотеки №28_12/09-42, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 28.12.2009 року за реєстровим №4792, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3, за реєстровим №3640.

Сторони також виклали у новій редакції п. 1.2. договору іпотеки, визначивши термін повернення запозичених коштів 28 грудня 2012 року. При підписанні цього договору заступник директора ПП фірми «Альтаир» ОСОБА_4 діяв на підставі протоколу зборів засновників від 27.08.2012 року.

Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначав, що 14.12.2011 року загальними зборами засновників ПП фірми «Альтаир» розглядалось питання подовження строків майнової поруки відносно нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та надання заступнику директора ОСОБА_4 повноваження на підписання цих положень. Керівник позивача зазначив, що він розумів що для підписання договору, заступнику директора необхідно мати нотаріально посвідчену довіреність, яка не видавалася, оскільки текст договору не був наданий для ознайомлення. Керівник позивача також зазначив, що питання збільшення строків позовної давності взагалі ніколи не було предметом розгляду ПП фірми «Альтаир», ніяких повноважень на це ОСОБА_4 не отримував.

Суд першої інстанції, у звязку із встановленням факту обізнаності ПП фірми «Альтаир» в особі керівника про повноваження заступника директора ОСОБА_4 підписати договори, дійшов висновку про відмову в позові в частині визнання повністю недійними договорів про внесення змін №4, №5, №6.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.12.2011 року відбулися загальні збори засновників ПП фірми «Альтаир», які оформлені протоколом. З вказаного протоколу вбачається, що порядком денним на вказаних зборах були наступні питання: 1. Щодо надання згоди на подовження майнового поручительства ПП фірма «Альтаир» за кредитним договором, який укладено ТОВ «Омбілік-Трейд» з АБ «Південний»; 2. Щодо надання до АБ «Південний» усіх необхідних документів для оформлення подовження майнового поручительства ПП фірми «Альтаир» по обовязкам ТОВ «Омбілік-Трейд» за кредитним договором, який укладено з АБ «Південний»; 3. Надання згоди заступнику директора ПП фірма «Альтаир» ОСОБА_4 повноваження на укладення та підписання подовження договору майнового поручительства нерухомістю за адресою АДРЕСА_2 на строк до 28.02.2012 року по обовязкам ТОВ «Омбілік-Трейд» за кредитним договором, який укладено з АБ «Південний».

За результатами розгляду порядку денного загальних зборів засновників ПП фірма «Альтаир» 14.12.2011 року були прийняті позитивні рішення, а саме: надано згоду на подовження майнового поручительства, погоджено необхідність надання банку всіх необхідних документів для оформлення подовження майнового поручительства та надано згоду заступнику директора ПП фірма «Альтаир» ОСОБА_4, повноваження на укладення та підписання подовження договору майнового поручительства.

Відповідач заперечуючи проти позовних вимог зазначав, що з боку позивача вчинялися дії, які підтверджують факт схвалення спірного правочину.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає, що дійсно мало місце схвалення оскаржуваних договорів, яке відбувалося шляхом прийняття в подальшому зборами власників позивача рішення від 27.08.2012 року про продовження майнової поруки; факт підписання договорів №5, №6; факт сприяння представникам відповідача у наданні з боку ПП фірми «Альтаир» доступу до предмету іпотеки для перевірки умов збереження предмету іпотеки і складання з цього приводу відповідних актів за підписом директора, копії яких наявні в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 241 Цивільного кодексу України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що відповідачем доведено, а матеріали справи містять докази того, що спірні правочини додаткові угоди №4, №5 та №6 є схваленими, внаслідок чого цивільні права та обовязки іпотекодавця за договорами підтверджені з моменту вчинення цих правочинів, а правові підстави для визнання цих правочинів недійсними відсутні.

У той час, місцевий господарський суд задовольнив позовні вимоги в частині визнання недійсним пункту 6.7 договору №4 про внесення змін до договору іпотеки №28_12/09-42, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 28.12.2009 року за реєстровим №4792, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3, за реєстровим №6931, тобто пункт договору, який стосується збільшення строку позовної давності.

Відповідно до ст.256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа має звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 Цивільного кодексу України встановлена загальна позовна давність тривалістю у три роки.

Згідно зі ст.259 Цивільного кодексу України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Позовна давність, встановлена законом, не може бути скорочена за домовленістю сторін.

Як встановлено судом першої інстанції, на загальних зборах засновників ПП фірми «Альтаир» від 14.12.2011 року розглядалось виключно питання про надання згоди на подовження майнової поруки нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1, а питання подовження строків позовної давності ніколи не було предметом розгляду ПП фірми «Альтаир». При цьому, заступнику директора ПП фірми «Альтаир» не давались ніякі повноваження на укладання та підписання збільшення строків позовної давності. Разом з тим, відповідачем всупереч ст. 33 Господарського процесуального кодексу України не доведено того, що з боку позивача мало місце схвалення такої зміни умов договору як подовження строку позовної давності.

Відповідно ст.207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Згідно ч.2 ст.203 Цивільного кодексу України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Частина 1 ст.215 Цивільного кодексу України визначає, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком місцевого господарського суду, що згода на збільшення строку позовної давності не надавалась, заступник директора ПП фірми «Альтаир» ОСОБА_4 не був наділений відповідними повноваженнями на збільшення строків позовної давності, подальшого схвалення також не відбулось, у звязку з чим правомірно задовольнив позовні вимоги і визнав недійсним п.6.7. договору №4 про внесення змін.

Щодо посилань скаржника на порушення норм процесуального права та необхідність застосування приписів ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, оскільки вже наявне рішення суду, який в межах своєї компетенції вирішив спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, колегія суддів зазначає наступне.

Так, предметом позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ПП фірми «Альтаир» у справі №922/5950/15 було визнання недійсним договору іпотеки №28_12/09-42 від 28.12.2009 року, а підставою позову було підписання 28.12.2009 року заступником директора ПП фірми «Альтаир» ОСОБА_4 без належних підстав та повноважень вищезазначеного договору іпотеки. Як наслідок недійсного правочину, який був вчинений 28.12.2009 року, третя особа просила визнати недійсним також й всі додаткові договори, які були укладені до нього. Отже, суд в межах справи №922/5950/15 не розглядав питання недійсності окремих додаткових договорів, не надавав їм правового обґрунтування та не розглядав особливості їх укладення.

Предметом позову по справі №922/2775/16 є визнання недійсним договору №4, №5, №6, які були укладені заступником директора ПП фірма «Альтаир» вже після укладення договору №3, який суд в межах справи №922/5950/15 трактував як схвалення договору іпотеки №28_12/09-42 від 28.12.2009 року. Підставою позову по справі №922/2775/15 є не порушення вимог законодавства під час укладення іпотечного договору від 28.12.2009 року, а саме недодержання вимог закону під час укладення договорів №4, №5 та №6.

Враховуючи викладене колегія суддів дійшла висновку, що дійсно мало місце розгляд справи між тими ж сторонами, проте предмет фактично не є тотожним, а підстави позовів були різні, що свідчить про відсутність правових підстав для застосування приписів ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв'язку з її необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням судом норм права. Доводи апеляційної скарги не спростовують наведені висновки колегії суддів, у звязку з чим апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» не підлягає задоволенню з підстав, викладених вище, а оскаржуване рішення господарського суду Харківської області від 11.10.2016 року по справі №922/2775/16 має бути залишене без змін.

Враховуючи, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, витрати апелянта по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 34, 43, 44, 49, 99, 101, п.1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 11.10.2016 року по справі №922/2775/16 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 02 лютого 2017 року.

Головуючий суддя Хачатрян В.С.

Суддя Гетьман Р.А.

Суддя Ільїн О.В.