ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2017 року Справа № 904/12329/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сизько І.А. (доповідач),

суддів: Кузнецової І.Л., Джихур О.В.,

при секретарі судового засідання: Мацекос І.М.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 2043 від 25.10.2016 р.;

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 4/81 від 03.01.2017 р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 30.12.2016р. про повернення позовної заяви публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" по справі №904/12329/16

за позовом публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

до приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення 340 485,72 грн. плати за користування вагонами та 12 044,40 грн. збору за зберігання вантажу

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2016 року публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця") звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (далі ПрАТ "Північний ГЗК") про стягнення 340 485,72 грн. плати за користування вагонами та 12 044,40 грн. збору за зберігання вантажу.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 30.12.2016р. по справі №904/12329/16 (суддя Бондарєв Е.М.) позовну заяву ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" повернуто без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Повертаючи позовну заяву без розгляду по справі №904/12329/16 господарський суд виходив з того, що позивачем порушено правило обєднання позовних вимог, а сумісний розгляд заявлених позивачем вимог перешкоджатиме зясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво утруднить вирішення спору, враховуючи, що позивачем обєднано вимоги за більш ніж 20 накладними, в яких зазначено більше 550 вагонів.

Не погодившись з ухвалою суду, ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" звернулось до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 30.12.2016р. по справі №904/12329/16 та передати справу на розгляд господарського суду Дніпропетровської області.

В апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що господарським судом порушено вимоги процесуального права, неправильно визначено підставу позовних вимог, помилково зазначено, що підставою позовних вимог є накладні у кількості 21 штук та визначена кількість вагонів за цими накладними 550 штук, проте, плата за користування вагонами та збір за зберігання вантажу нараховані внаслідок затримки в червні-липні 2016 року порожніх власних вагонів на підходах до колій станції призначення через зайнятість колій станції Терни, спричинену несвоєчасним забирання вантажу одержувачем (відповідачем) на свою під`їзну колію; відносини між позивачем та відповідачем регулюються договором №ПР/М-12-2/14-1438НЮдч (в редакції додаткової угоди № 2 від 15.12.2015р.), а документальною підставою вимог є акти про затримку вагонів форми ГУ-23а № 19 від 30.06.2016р., № 28 від 01.07.2016р., № 137 від 06.07.2016р. та акти загальної форми ГУ-23 № 306 від 30.06.2016р., № 28 від 01.07.2016р., № 137 від 06.07.2016р., складені на підставі наказів про затримку вагонів № 691 від 30.06.2016р., № 694 від 01.07.2016р. та № 714 від 06.07.2016р.; за весь час затримки відповідачу нараховані плата за користування вагонами за відомостями форми ГУ-46 та збір за зберігання вантажу за накопичувальною карткою ФДУ-92 № 18079040, при цьому в одній відомості фігурують вагони, затримані за різними наказами, а збір за зберігання вантажу розрахований за всі вагони разом; кількість вагонів, всупереч тому, що вказана в оскаржуваній ухвалі, не 550 штук, а 169 штук.

ПрАТ "Північний ГЗК" у відзиві на апеляційну скаргу проти її задоволення заперечує, вказує, що підставою позовних вимог є більше ніж 20 накладних, а їх об`єднання позивачем в одній позовній заяві перешкоджатиме з`ясуванню прав та обов`язків сторін у справі.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо порушено правила поєднання вимог або об'єднано в одній позовній заяві кілька вимог до одного чи кількох відповідачів і сумісний розгляд цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору.

Частиною 1 ст. 58 Господарського процесуального кодексу України визначено, що в одній позовній заяві може бути об'єднано кілька вимог, зв'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права. Позивач наділений правом об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, тобто кілька способів захисту порушеного права. Дозволяється об'єднувати вимоги, пов'язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги. Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких ґрунтуються ці вимоги. Доказами в господарському судочинстві є будь-які відомості, отримані у визначеному законом порядку, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, на яких обґрунтовуються вимоги і заперечення осіб, що беруть участь у справі, та інші обставини, які мають значення для правильного розгляду справи. Отже, можна об'єднати вимоги, якщо обставини, на яких вони ґрунтуються, підтверджуються тими самими доказами.

У п. 3.6 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" розяснено, що позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами (зокрема, про стягнення неповернутого кредиту, відсотків за користування кредитом і неустойки; про визнання недійсним акта і про відшкодування заподіяної у зв'язку з його виданням шкоди; про стягнення вартості недостачі товару, одержаного за кількома транспортними документами і оформленої одним актом приймання або коли такий товар сплачено за одним розрахунковим документом; про спонукання до виконання зобов'язань за господарським договором і про застосування заходів майнової відповідальності за його невиконання тощо).

Якщо позивач порушив правила об'єднання вимог або об'єднання цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору, суддя має право повернути позовну заяву (стаття 58 та пункт 5 частини першої статті 63 ГПК). Наприклад, господарський суд повинен повернути позовну заяву без розгляду, якщо: позов поданий одночасно до залізниці та вантажовідправника (вантажоодержувача), і в цій позовній заяві об'єднані вимоги, що ґрунтуються на комерційному акті, з вимогами, які обґрунтовані іншими документами; об'єднано вимоги про стягнення сум боргу, який виник з різних договорів або інших правочинів, і т. п.

За позовною заявою ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" предметом позову є стягнення з ПрАТ "Північний ГЗК" належних залізниці платежів плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу, нарахованих позивачем відповідно до Правил користування вагонами та контейнерами та Правил розрахунків за перевезення вантажів, внаслідок порушення відповідачем умов договору № ПР/М-12-2/14-1438НЮдч, укладеного між сторонами, через затримку порожніх власних вагонів на підходах до колій станції призначення через зайнятість колій станції Терни, спричинену несвоєчасним забиранням вантажу одержувачем на свою під`їзну колію.

Зазначені вимоги об`єднані підставою виникнення та поданими доказами, оскільки затримка вагонів відбулась за наказами: № 691 від 30.06.2016р. про затримку 59 вагонів, № 694 від 01.07.2016р. про затримку 55 вагонів, № 714 від 06.07.2016р. про затримку 55 вагонів, на підставі яких складено акти про затримку вагонів форми ГУ-23а № 19 від 30.06.2016р., № 28 від 01.07.2016р., № 137 від 06.07.2016р., акти загальної форми ГУ-23 № 306 від 30.06.2016р., № 28 від 01.07.2016р., № 137 від 06.07.2016р., вже на підставі яких нарахована плата за користування вагонами за весь час затримки за відомостями ГУ-46 №№ 11079267, 12079271, 09079265, 08079177, 09079178, 09079266, 10079269, 08079268, 08079299, 08079176, 08079261 та збір за зберігання вантажу за накопичувальною карткою ФДУ-92 № 18079040. При цьому:

- за відомістю форми ГУ-46 № 10079269 розраховано плату за користування 12 вагонами, затриманими за актом форми ГУ-23а № 19 від 30.06.2016р. та 1 вагону, затриманого за актом форми ГУ-23а № 28 від 01.07.2016р.;

- за відомістю форми ГУ-46 № 09079178 розраховано плату за користування 10 вагонами, затриманими за актом форми ГУ-23а № 28 від 01.07.2016р. та 1 вагону, затриманого за актом форми ГУ-23а № 137 від 06.07.2016р.;

- за відомістю форми ГУ-46 № 08079177 розраховано плату за користування 27 вагонами, затриманими за актом форми ГУ-23а № 28 від 01.07.2016р. та 3 вагонів, затриманих за актом форми ГУ-23а № 137 від 06.07.2016р.;

- за відомістю форми ГУ-46 № 09079265 розраховано плату за користування 39 вагонами, затриманими за актом форми ГУ-23а № 19 від 30.06.2016р. та 1 вагону, затриманого за актом форми ГУ-23а № 28 від 01.07.2016р.;

- за відомістю форми ГУ-46 № 11079267 розраховано плату за користування 7 вагонами, затриманими за актом форми ГУ-23а № 19 від 30.06.2016р., 5 вагонами, затриманими за актом форми ГУ-23а № 28 від 01.07.2016р., та 1 вагоном, затриманим за актом форми ГУ-23а № 137 від 06.07.2016р.;

- за відомістю форми ГУ-46 № 09079266 розраховано плату за користування 5 вагонами, затриманими за актом форми ГУ-23а № 28 від 01.07.2016р.;

- за відомістю форми ГУ-46 № 08079176 розраховано плату за користування 37 вагонами, затриманими за актом форми ГУ-23а № 137 від 06.07.2016р.;

- за відомістю форми ГУ-46 № 08079261 розраховано плату за користування 1 вагоном, затриманим за актом форми ГУ-23а № 28 від 01.07.2016р.;

- за відомістю форми ГУ-46 № 12079271 розраховано плату за користування 1 вагоном, затриманими за актом форми ГУ-23а № 19 від 30.06.2016р.;

- за відомістю форми ГУ-46 № 08079259 розраховано плату за користування 4 вагонами, затриманими за актом форми ГУ-23а № 137 від 06.07.2016р.;

- за відомістю форми ГУ-46 № 08079268 розраховано плату за користування 8 вагонами, затриманими за актом форми ГУ-23а № 137 06.07.2016р.;

а збір за зберігання вантажу за накопичувальною карткою форми ФДУ-92 розрахований за зберігання всіх спірних вагонів: 59 вагонів, затриманих за актами форми ГУ-23а № 19 від 30.06.2016р., форми ГУ-23 № 306 від 30.06.2016р.; 55 вагонів, затриманих за актами форми ГУ-23а № 28 від 01.07.2016р., форми ГУ-23 № 28 від 01.07.2016р.; 55 вагонів, затриманих за актами форми ГУ-23а № 137 від 06.07.2016р., форми ГУ-23 № 137 від 06.07.2016р.

Таким чином, при здійсненні нарахування спірних сум за затримку вагонів за одним наказом одночасно позивачем були нараховані належні залізниці платежі за іншими наказами, оскільки складені на їх підставі акти, які є документальними підставами позовних вимог, відображені у всіх цих відомостях та накопичувальній картці. Отже, позовні вимоги про стягнення плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу є нерозривно повязаними між собою, випливають з одних і тих самих правовідносин та доданих до позовної заяви доказів.

Посилання господарського суду на перешкоду у з`ясуванні прав і взаємовідносин сторін та суттєве утруднення вирішення спору, в зв`язку з необхідністю дослідження більше 20 накладних, які, за твердженням господарського суду, є підставою позовних вимог, визнаються колегією суддів помилковими, оскільки кількість накладних у даному спорі не має значення, а предметом дослідження у справі є наявність або відсутність вини відповідача у затриманні вагонів, внаслідок якого були видані накази № 691 від 30.06.2016р., № 694 від 01.07.2016р., № 714 від 06.07.2016р., на підставі яких складено акти форми ГУ-23, ГУ-23а та нараховані плата за користування вагонами та збір за зберігання вантажу.

За викладених обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ухвала господарського суду підлягає скасуванню, а справа - направленню до господарського суду для подальшого розгляду.

Відповідно п. 4.8. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду, з числа зазначених у частині сьомій статті 106 Господарського процесуального кодексу України, з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно з загальними правилами ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 63, 99, 101, 102, 103, 104, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро задовольнити.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 30.12.2016р. по справі №904/12329/16 скасувати.

Матеріали справи №904/12329/16 направити до господарського суду Дніпропетровської області для розгляду по суті.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України через апеляційний господарський суд.

Головуючий суддя І.А. Сизько

Суддя І.Л. Кузнецова

Суддя О.В. Джихур

(Повний текст постанови складений 10.02.2017р.)