ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2017 року Справа № 912/487/15-г

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сизько І.А. (доповідач),

суддів: Кузнецової І.Л., Джихур О.В.,

при секретарі судового засідання: Мацекос І.М.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 14-127 від 13.05.2014 р.;

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № б/н від 16.12.2016 р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Долинські об`єднані мережі" на ухвалу господарського суду Кіровоградської області від 22.12.2016р. за заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Долинські об`єднані мережі" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, по справі №912/487/15-г

за позовом публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до товариства з обмеженою відповідальністю "Долинські об`єднані мережі", м. Кривий Ріг

про стягнення 628 886,70 грн.

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2015 року публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України (далі ПАТ "НАК "Нафтогаз України") звернулось до господарського суду Кіровоградської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Долинські об`єднані мережі" (далі ТОВ "Долинські об`єднані мережі") про стягнення 258 470,45 грн. пені, 279 232,15 грн. інфляційних втрат та 91 184,10 грн. 3% річних.

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 21.12.2015 р. у справі № 912/487/15-г (колегія суддів у складі: головуючого судді Змеула О.А., суддів Глушкова М.С., Шевчук О.Б.) позовні вимоги ПАТ "НАК "Нафтогаз України" задоволено частково; стягнуто з ТОВ "Долинські об'єднані мережі" на користь позивача 29 820,57 грн. втрат від інфляції, 27 030,98 грн. 3% річних, 40 985,00 грн. пені та 2 776,44 грн. витрат зі сплати судового збору; в решті позову відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.05.2016р. апеляційну скаргу ПАТ "НАК "Нафтогаз України" залишено без задоволення, рішення господарського суду Кіровоградської області від 21.12.2015 р. у справі № 912/487/15-г залишено без змін.

04.07.2016р. господарським судом Кіровоградської області видано наказ про примусове виконання рішення суду по справі №912/487/15-г.

В грудні 2016 року ТОВ "Долинські об`єднані мережі" звернулось до господарського суду Кіровоградської області з заявою про визнання наказу господарського суду Кіровоградської області №912/487/15-г від 04.07.2016р. таким, що не підлягає виконанню.

Заява відповідача обґрунтована тим, що:

- загальними зборами учасників ТОВ "Долинські об'єднані мережі" прийнято рішення про припинення товариства шляхом ліквідації та призначення ліквідатора, що оформлено протоколом від 28.09.2016 р. №16;

- 04.10.2016р. державним виконавцем Інгулецького відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження №52011321 з примусового виконання наказу господарського суду Кіровоградської області від 04.07.2016 р. № 912/487/15-г у зв'язку з ліквідацією ТОВ "Долинські об'єднані мережі", виконавчий документ направлено для його подальшого виконання ліквідатору товариства;

- 30.11.2016 р. набрав чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" від 03.11.2016 р. № 1730-VIII, згідно ч. 3 ст. 7 якого на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом;

- у ТОВ "Долинські об'єднані мережі" станом на день прийняття господарським судом Кіровоградської області рішення у даній справі від 21.12.2015 р. була відсутня заборгованість за спожитий газ, поставлений за договором купівлі-продажу природного газу від 28.12.2012 р. № 13/2817-ТЕ-18, тому положення ч. 3 ст. 7 Закону № 1730-VIII розповсюджуються на пеню, інфляційні нарахування та 3% річних, які були стягнуті з боржника на підставі судового рішення, отже, вони підлягають списанню;

- оскільки стягнення за наказом від 04.07.2016р. №912/487/15-г не відбулося, наказ підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення з відповідача на користь позивача втрат від інфляції у розмірі 29 820,57 грн., 3% річних у розмірі 27 030,98 грн., пені в розмірі 40 985,00 грн., а в частині щодо стягнення витрат зі сплати судового збору в сумі 2 776,44 грн. залишається чинним і дані вимоги відповідно до положень ч. 1 ст. 112 Цивільного кодексу України будуть включені ліквідатором до четвертої черги задоволення вимог кредиторів боржника та задоволені в порядку, передбаченому ст. 112 Цивільного кодексу України.

Ухвалою господарського суду Кіровоградської області від 22.12.2016р. по справі №912/487/15-г (у складі колегії суддів: головуючого судді Вавренюк Л.С., суддів: Наливайко Є.М., Тимошевська В.В.) відмовлено в задоволенні заяви ТОВ "Долинські об`єднані мережі" № 02/12-1201 від 09.12.2016р. про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала господарського суду мотивована відсутністю обставини, які б свідчили про наявність підстав для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню; встановленням Законом, на який посилається заявник, порядку участі підприємств у процедурі врегулювання заборгованості, зокрема, такі підприємства мають бути включені до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, тоді як ТОВ "Долинські об`єднані мережі" не надано доказів включення відповідача до реєстру підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", тому неможливо констатувати, що заборгованість за підприємством списана (відсутня); існуванням між сторонами спору про право, враховуючи незгоду позивача зі списанням заборгованості, який має вирішуватись в окремому позовному провадженні.

Не погодившись з ухвалою суду, ТОВ "Долинські об`єднані мережі" звернулось до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Кіровоградської області від 22.12.2016р. по справі №912/487/15-г та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву ТОВ "Долинські об`єднані мережі", визнати наказ господарського суду Кіровоградської області від 04.07.2016р. №912/487/15-г таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення з відповідача на користь позивача втрат від інфляції в розмірі 29 820,57 грн., 3% річних в сумі 27 030,98 грн., пені в розмірі 40 985,00 грн., а також компенсувати витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 600 грн. за подачу апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що господарським судом порушено норми матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, зокрема, ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, ст. 20 Господарського кодексу України, ст. ст. 4-2, 4-3, 33, 34, 117 Господарського процесуального кодексу України, зроблено помилковий висновок про наявність спору між сторонами щодо права на списання заборгованості, не враховано ч. 3 ст. 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", де не передбачено наявність згоди чи вчинення будь-яких дій з боку позивача та відповідача, що мають бути здійснені ними для списання заборгованості, отже, таке списання здійснюється автоматично; в межах цієї справи вже були встановлені обставини щодо існування чи не існування заборгованості за природний газ; заборгованість, що підлягає врегулюванню за наведеним Законом це кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу за спожитий газ, перед постачальником електричної енергії за спожиту електричну енергію, заборгованість з різниці в тарифах на теплову енергію, що залишились непогашеними станом на 01.01.2016р., отже, поняття "заборгованість, що підлягає врегулюванню" не включає поняття втрат від інфляції, 3% річних та пені, списання цих сум при відсутності основної заборгованості не вимагає включення відповідача до Реєстру підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості; заборгованість у відповідача перед позивачем відсутня, що є підставою для застосування ч. 4 ст. 117 Господарського процесуального кодексу України.

Представник ПАТ "НАК "Нафтогаз України" в судовому засіданні просить ухвалу господарського суду Кіровоградської області від 22.12.2016р. по справі №912/487/15-г залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно ст. 115 Господарського процесуального кодексу України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Частиною 1 ст. 116 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом; після набрання судовим рішенням законної сили наказ видається за заявою стягувачу чи прокурору, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, або надсилається стягувачу рекомендованим чи цінним листом.

Згідно ч. 2 ст. 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, який видав наказ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати наказ таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за наказом.

В ч. 4 ст. 117 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд ухвалою вносить виправлення до наказу, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково; якщо стягнення за таким наказом уже відбулося повністю або частково, господарський суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за наказом.

30.11.2016р. набрав чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" від 03.11.2016р. №1730-VIII, який визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно ст. 1 вищевказаного Закону терміни вживаються у такому значенні:

заборгованість, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону (далі заборгованість) це:

- кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води;

- кредиторська заборгованість перед постачальником електричної енергії підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за електричну енергію, спожиту для виробництва та надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, з постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем);

- заборгованість з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, водопостачання, водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, установам і організаціям, що фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів, та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого водопостачання та водовідведення, що постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) населенню, а також організаціям та установам, що фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів, яка виникла у звязку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, водопостачання, водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, та залишилася не погашеною станом на 1 січня 2016 року (далі - заборгованість з різниці в тарифах);

процедура врегулювання заборгованості - заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості;

реєстр підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості (далі реєстр), - державна відкрита, загальнодоступна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про підприємства та організації, які є учасниками процедури врегулювання заборгованості відповідно до цього Закону. Реєстр розміщується на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства;

учасники процедури врегулювання заборгованості - підприємства та організації, включені до реєстру, постачальники природного газу та/або електричної енергії, оптовий постачальник електричної енергії, розпорядники коштів державного та місцевих бюджетів, органи, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Статтею 3 цього Закону врегульовано порядок участі підприємств у процедурі врегулювання заборгованості, відповідно до якої для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Для включення до реєстру підприємства централізованого водопостачання і водовідведення, теплопостачальні і теплогенеруючі організації подають центральному органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства, заяву, до якої додаються:

- копії установчих документів;

- копії наявних ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності;

- копії балансу підприємства (організації) та звіту про фінансові результати і дебіторську та кредиторську заборгованості станом на 1 липня 2016 року (розрахункова дата) та за останній звітний період;

- довідка, складена підприємством (організацією) у довільній формі, про обсяги та структуру дебіторської та кредиторської заборгованостей із зазначенням кредиторів, дебіторів, величини і видів заборгованості станом на розрахункову дату та за останній звітний період;

- копії актів звіряння взаєморозрахунків;

- розрахунки обсягів заборгованості з різниці в тарифах та копії протоколів територіальних комісій з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах (ця норма не поширюється на теплогенеруючі підприємства, що не постачають теплову енергію населенню).

Відповідальність за повноту та достовірність даних, наведених у поданих документах, несуть учасники процедури врегулювання заборгованості.

Рішення про включення або про відмову у включенні до реєстру приймається керівником центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства, або уповноваженою ним посадовою особою протягом 10 робочих днів з дня надходження заяви та розміщується на офіційному веб-сайті цього органу.

Порядок ведення та користування реєстром затверджується Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону на Кабінет Міністрів України покладено обов`язок у місячний строк з дня набрання чинності Законом прийняти нормативно-правові акти, передбачені цим Законом, привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

З системного аналізу зазначених норм Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" вбачається, що учасниками процедури врегулювання заборгованості є виключно ті теплопостачальні та теплогенеруючі організації і підприємства централізованого водопостачання і водовідведення, які включені до реєстру, а отже, подали до відповідного центрального органу виконавчої влади заяву та документи, згідно визначеного Законом переліку, та щодо яких органом центральної виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства, прийнято рішення про включення до реєстру.

Заявником не надано докази участі підприємства у процедурі врегулювання заборгованості у визначеному Законом порядку, та, відповідно, не надано доказів включення підприємства боржника до відповідного реєстру.

Таким чином, у господарського суду відсутні підстави вважати боржника учасником процедури врегулювання заборгованості перед стягувачем як постачальником природного газу, тоді як неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування та проценти річних підлягають списанню лише за умови виконання вимог Закону щодо участі у процедурі врегулювання заборгованості.

Частиною 3 ст. 7 цього Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" регламентовано, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Як встановлено матеріалами справи та відображено у рішенні господарського суду від 21.12.2015р. відповідачем заборгованість за спожитий природний газ, поставлений за договором № 13/2817-ТЕ-18 від 28.12.2012р., була погашена повністю у 2014 році, тобто до вступу в дію 30.11.2016р. Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії".

Проте, доводи відповідача, що вказаний Закон не вимагає від сторін будь-яких дій і заборгованість визнається списаною автоматично з вступом в дію цього Закону, не є вірними з огляду на наступне.

Відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999р. № 996-ХІV зобов'язанням в цьому Законі визнається заборгованість підприємства, що виникла внаслідок минулих подій і погашення якої в майбутньому, як очікується, приведе до зменшення ресурсів підприємства, що втілюють у собі економічні вигоди; фінансовою звітністю - бухгалтерська звітність, що містить інформацію про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства за звітний період.

Частинами 1, 3, 7, 9 статті 8 наведеного Закону встановлено, що бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації; відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе власник (власники) або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів; головний бухгалтер або особа, на яку покладено ведення бухгалтерського обліку підприємства, зокрема, організує контроль за відображенням на рахунках бухгалтерського обліку всіх господарських операцій; відповідальність за бухгалтерський облік господарських операцій, пов'язаних з ліквідацією підприємства, включаючи оцінку майна і зобов'язань підприємства та складання ліквідаційного балансу і фінансової звітності, покладається на ліквідаційну комісію, яка утворюється відповідно до законодавства.

Отже, вказаним Законом передбачено ведення бухгалтерського обліку та подання звітності навіть відносно підприємств, що знаходяться в стадії ліквідації, як відповідач у справі.

На підставі документів та розрахунків встановлюються і списуються учасниками процедури суми, що обліковуються в бухгалтерському обліку таких учасників.

Порядок списання заборгованості, як правило, складається з таких етапів: утворення учасником процедури списання комісії зі списання заборгованості; здійснення списання заборгованості відповідно до фінансової звітності підприємства зі складенням протоколу списання, який надсилається компанії постачальнику природного газу, яка проводить відповідне списання заборгованості, яка обліковується за цим підприємством, у своїй звітності, про що надсилає повідомлення підприємству виробнику теплової енергії. Зазначений процес є двостороннім, із впорядкуванням фінансової документації для обох підприємств.

Враховуючи вимоги Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" у відповідача з 30.11.2016р. виникло право на списання заборгованості зі сплати пені, інфляційних нарахувань, трьох відсотків річних, на стягнення яких видано наказ від 04.07.2016р., але не автоматично, як він зазначає у заяві, а відповідно до певної процедури, яка має засвідчуватись певними документами.

В пп. 3.1, пп. 3.3 п. 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" (із змінами і доповненнями) розяснено, що частина 4 ст. 117 Господарського процесуального кодексу України містить підстави визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за заявами стягувачів або боржників, поданими в порядку зазначеної статті, які слід розглядати за правилами Господарського процесуального кодексу України у межах вже розглянутої справи, у разі:

- якщо його видано помилково;

- якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (наприклад, у разі скасування чи зміни в апеляційному або в касаційному порядку чи за результатами перегляду за нововиявленими обставинами рішення, на підставі якого наказ було видано, якщо на момент таких скасування чи зміни наказ ще не було виконано повністю або частково).

Слід зауважити, що норма ч. 4 ст. 117 Господарського процесуального кодексу України визначає можливість припинення виконання судового рішення, яке набрало законної сили, лише внаслідок наявності для цього безумовних і безспірних підстав, тобто, обставини, на підставі яких господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню, мають бути безспірними та безпосередньо засвідчувати факт припинення зобов'язань боржника.

Відповідно ч. 1 ст. 33, ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно ст. 36 Господарського процесуального кодексу України, письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору; письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

ТОВ "Долинські об`єднані мережі" не надано документів, підтверджуючих списання ПАТ "НАК "Нафтогаз України" заборгованості, яка обліковується за підприємством відповідача зі сплати пені, інфляційних нарахувань та 3% річних, тому неможливо зробити висновок про відсутність обов`язку боржника перед кредитором з виконання наказу від 04.07.2016р., або видачі його помилково, що позбавляє господарський суд підстав для застосування приписів ч. 4 ст. 117 Господарського процесуального кодексу України до судового наказу по справі.

Щодо посилань господарського суду на існування між сторонами спору про право та необхідності його розгляду в окремому позовному провадженні, то такий висновок є передчасним та помилковим, враховуючи наступне.

Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" прямо передбачена заборона нарахування неустойки (штраф, пеня), відсотків річних, інфляційних нарахувань на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом (до 30.11.2016р.), а для нарахованих неустойки (штраф, пеня), відсотків річних, інфляційних нарахувань передбачена можливість їх списання.

Доводи позивача, підтримані господарським судом, про заперечення права боржника на припинення зобов`язань щодо сплати пені, інфляційних нарахувань та 3% річних, необхідність дослідження наявності такого права у позовному провадженні, є помилковими, оскільки на можливість такого списання вказує пряма норма Закону, що передбачає заходи щодо забезпечення інтересів боржника у спосіб припинення стягнення нарахованих штрафних санкцій перед стягувачем відповідно до певної процедури.

За викладених обставин господарським судом в резолютивній частині ухвали від 22.12.2016р. зроблено правильний остаточний висновок, підстави для скасування оскаржуваної ухвали та задоволення апеляційної скарги відсутні.

При цьому колегія суддів зазначає, що заявник не обмежений в кількості подання заяв до господарського суду в порядку ч. 4 ст. 117 Господарського процесуального кодексу України про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, за наявності належних доказів списання ПАТ "НАК "Нафтогаз України" заборгованості ТОВ "Долинські об`єднані мережі".

Керуючись ст. ст. 99, 101, 102, 103, 104, 105, 106, 117 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Долинські об`єднані мережі", м. Кривий Ріг залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Кіровоградської області від 22.12.2016р. по справі №912/487/15-г залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України через апеляційний господарський суд.

Головуючий суддя І.А. Сизько

Суддя І.Л. Кузнецова

Суддя О.В. Джихур

(Повний текст постанови складений 08.02.2017р.)