ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2017 року Справа № 914/4024/15
Вищий господарський суд України в складі колегії суддів:

головуючого - суддів:Поляк О.І. (доповідач), Бакуліної С.В., Яценко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4
на постановуЛьвівського апеляційного господарського суду від 15.11.2016
у справі № 914/4024/15 Господарського суду Львівської області
за позовомТовариства з обмеженою відповідністю "ТКС Молл Маркет"
доФізичної особи-підприємця ОСОБА_4
простягнення боргу за зобов'язанням з оренди та штрафу,

за участю представників

від позивача: не з'явились;

від відповідача: не з'явились;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Львівської області від 02.02.2016 у справі № 914/4024/15 (суддя Запотічняк О.Д.) позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ФОП ОСОБА_4 на користь ТОВ "ТКС Молл Маркет" 98 686,41 грн боргу, 11 568,94 грн штрафу. В частині стягнення 13 001,00 грн боргу провадження у справі припинено. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 15.11.2016 у справі № 914/4024/15 (головуючий суддя - Бонк Т.Б., судді: Кравчук Н.М., Якімець Г.Г.) скасовано рішення Господарського суду Львівської області від 02.02.2016 у справі № 914/4024/15 в частині задоволення позову про стягнення 6 920,78 грн боргу; 2 392,38 грн штрафу; про припинення провадження у справі в частині позову про стягнення 13 001,0 грн боргу. В цій частині прийнято нове рішення, яким у позові про стягнення 19 921,78 грн боргу та 2 392,38 грн штрафу відмовлено. В решті рішення залишено без змін. Резолютивну частину рішення Господарського суду Львівської області від 02.02.2016 у справі 914/4024/15 викладено у наступній редакції: "1. Позовні вимоги задоволити частково. 2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (79049, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код: НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТКС Молл Маркет" (82200, Львівська область, м. Трускавець, вул. Суховоля, 54, ідентифікаційний код:30613360) 91 765,63 грн. боргу, 9 176,56 грн. штрафу та 1514,13 грн. судового збору. 3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити. 4. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "ТКС Молл Маркет" (82200, Львівська область, м. Трускавець, вул. Суховоля, 54, Ідентифікаційний код:30613360) 14,86 грн. судового збору з Державного бюджету України".

Не погоджуючись з зазначеними рішенням та постановою, Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 02.02.2016 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 15.11.2016 у справі № 914/4024/15 і прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ТОВ "ТКС Молл Маркет"

Касаційна скарга мотивована порушенням господарськими судами попередніх інстанції норм процесуального права, а саме: ст.ст. 33, 43, 47 Господарського процесуального кодексу України.

Відзиву на касаційну скаргу не надходило.

Представник позивача та відповідача не скористалися своїм процесуальним правом на участь у призначеному судовому засіданні.

Розглянувши матеріали касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено господарськими судами попередніх інстанцій, між ТОВ "ТКС Молл Маркет" та ФОП ОСОБА_4 у період з вересня 2013 року по вересень 2015 року було укладено ряд договорів оренди нежитлових приміщень аналогічного змісту.

Зокрема, 30.09.2013 між ТОВ "ТКС Молл Маркет" (сторона 1) та ФОП ОСОБА_4 (сторона 2) було укладено договір оренди № 8, відповідно до п. 1.1 якого сторона 1 передає, а сторона 2 приймає в оренду нежитлове приміщення загальною площею 140 кв.м згідно з додатком № 1 у Готельному комплексі з розвинутою інфраструктурою, що знаходиться за адресою: Львівська область, АДРЕСА_2.

Пунктом 3.2 договору сторони узгодили ставку орендної плати в розмірі 95,88 грн, в т.ч. ПДВ за кожен місяць оренди за 1 кв.м загальної площі приміщення.

Згідно з п. 7.1 договору він набирає чинності з моменту підписання і діє до 31 грудня 2013 року.

Відповідно до акту приймання-передачі від 01.10.2013 ТОВ "ТКС Молл Маркет" передало, а ФОП ОСОБА_4 прийняв в оренду нежитлове приміщення за присвоєним № 8 загальною площею 140 кв.м, що знаходиться за адресою: Львівська область, АДРЕСА_2 в першій черзі готельного комплексу з розвинутою інфраструктурою.

31.12.2013 додатковою угодою № 1 сторони внесли зміни до вказаного строку дії, продовжили його до 31.03.2014. Додатковою угодою № 2 від 31.03.2014 сторони продовжили строк дії договору оренди № 8 від 30.09.2013 до 31.05.2014. Додатковою угодою № 3 від 13.05.2014 сторони продовжили строк дії зазначеного договору до 15.06.2014.

18.11.2014 між ТОВ "ТКС Молл Маркет" (сторона 1) та ФОП ОСОБА_4 (сторона 2) було укладено договір оренди № 6, відповідно до п. 1.1 якого сторона 1 передає, а сторона 2 приймає в оренду нежитлове приміщення загальною площею 80 кв.м згідно з додатком № 1 у Готельному комплексі з розвинутою інфраструктурою, що знаходиться за адресою: Львівська область, АДРЕСА_2 для використання під магазин стокового одягу.

Пунктом 3.2 договору сторони узгодили ставку орендної плати в розмірі 187,50 грн, в т.ч. ПДВ за кожен місяць оренди за 1 кв.м загальної площі приміщення.

Згідно з п. 7.1 договору він набирає чинності з моменту підписання і діє до 28.02.2015.

Відповідно до акту приймання-передачі від 15.12.2014 ТОВ "ТКС Молл Маркет" передало, а ФОП ОСОБА_4 прийняв в оренду нежитлове приміщення за присвоєним № 6 загальною площею 80 кв.м, що знаходиться за адресою: Львівська область, АДРЕСА_2 в першій черзі готельного комплексу з розвинутою інфраструктурою.

27.02.2015 між ТОВ "ТКС Молл Маркет" (сторона 1) та ФОП ОСОБА_4 (сторона 2) було укладено договір оренди № 406, Відповідно до п. 1.1 якого сторона 1 передає, а сторона 2 приймає в оренду нежитлове приміщення загальною площею 80 кв.м згідно з додатком № 1 у Готельному комплексі з розвинутою інфраструктурою, що знаходиться за адресою: Львівська область, АДРЕСА_2 для використання під магазин стокового одягу.

Пунктом 3.2 договору сторони узгодили ставку орендної плати в розмірі 170 грн, в т.ч. ПДВ за кожен місяць оренди за 1 кв.м загальної площі приміщення.

Згідно з п. 7.1 договору він діє до 30.04.2015.

Відповідно до акту приймання-передачі від 28.02.2015 ТОВ "ТКС Молл Маркет" передало, а ФОП ОСОБА_4 прийняв в оренду нежитлове приміщення за присвоєним № 406 загальною площею 80 кв.м, що знаходиться за адресою: Львівська область, АДРЕСА_2, в першій черзі готельного комплексу з розвинутою інфраструктурою.

Додатковою угодою № 1 від 30.04.2015 строк дії договору було продовжено до 31.08.2015.

27.08.2015 між ТОВ "ТКС Молл Маркет" (сторона 1) та ФОП ОСОБА_4 (сторона 2) було укладено договір оренди № 406, відповідно до п. 1.1 якого сторона 1 передає, а сторона 2 приймає в оренду нежитлове приміщення загальною площею 80 кв.м згідно з додатком № 1 у Готельному комплексі з розвинутою інфраструктурою, що знаходиться за адресою: Львівська область, АДРЕСА_2 для використання під магазин стокового одягу.

Пунктом 3.2 договору сторони узгодили ставку орендної плати в розмірі 170 грн, в т.ч. ПДВ за кожен місяць оренди за 1 кв.м загальної площі приміщення.

Згідно з п. 7.1 договору він діє до 30.09.2015.

Відповідно до акту приймання-передачі від 01.09.2015 ТОВ "ТКС Молл Маркет" передало, а ФОП ОСОБА_4 прийняв в оренду нежитлове приміщення за присвоєним № 406 загальною площею 80 кв.м, що знаходиться за адресою: Львівська область, АДРЕСА_2, в першій черзі готельного комплексу з розвинутою інфраструктурою.

Згідно з п. 3.4 вказаних договорів протягом двох банківських днів з моменту підписання цього договору стороною 2 повинен бути внесений гарантійний платіж розміром орендної плати за один місяць строку оренди, що зараховується за останній місяць оренди.

Пунктом 3.5 договорів сторони погодили, що в орендну плату не входить оплата за комунальні послуги.

Відповідно до п.п. 3.6 - 3.7 договорів сторона 2 проводить оплату орендних та комунальних платежів за рахунок сторони 1 шляхом щомісячних перерахувань або іншим незабороненим законодавством України способом, за поточний місяць на підставі виставлених стороною 1 рахунків. Рахунок виписується стороною 1 щомісячно до 10 числа поточного місяця та вручається стороні 2 (її представнику) під розписку або надсилається рекомендованим листом. Період для оплати становить 5 банківських днів з моменту вручення рахунку. Квитанція про відправку рекомендованого листа вважається підтвердженням вручення рахунку. Датою вручення рахунку вважається дата, вказана в квитанції пошти про відправку або дата підписання відомості про отримання рахунку.

Згідно з п. 3.8 договорів нарахування орендної плати розпочинається з моменту підписання акту приймання-передачі.

Пунктом 3.10 договорів сторони обумовили, що наднормативна сума орендної плати, що надійшла стороні 1, підлягає в установленому порядку поверненню стороні 2 або заліку в рахунок наступних платежів.

Згідно з п. 3.11 договорів орендна плата, а також інші платежі, внесені несвоєчасно або не в повному обсязі, стягуються з урахуванням штрафу у розмірі 10% від суми заборгованості та пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості з урахуванням індексації за кожен день прострочення включаючи день оплати.

Відповідно до п. 4.5 договорів сторона 2 зобов'язується своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату та інші платежі у відповідності з розділом 3 договору.

Пунктом 7.2. договорів сторони погодили, що їх умови зберігають силу протягом всього строку дії договорів, а в частині зобов'язань сторони 2 щодо сплати орендної плати - до виконання зобов'язань.

Господарськими судами встановлено, що ТОВ "ТКС Молл Маркет" виставлялися ФОП ОСОБА_4 рахунки на оплату оренди нежитлових приміщень, зокрема: рахунок № 01 від 09.01.2014 на суму 5 561,04 грн (оренда за січень 2014 року); рахунок № 01 від 09.01.2014 на суму 15 539,18 грн (оренда за січень 2014 року); рахунок № 02 від 05.02.2014 на суму 6 177,80 грн (оренда за лютий 2014 року); рахунок № 02 від 05.02.2014 на суму 15 601,76 грн (оренда за лютий 2014 року); рахунок № 03 від 18.03.2014 на суму 6 044,60 грн (оренда за березень 2014 року); рахунок № 03 від 18.03.2014 на суму 14 987,00 грн (оренда за березень 2014 року); рахунок № 04 від 10.04.2014 на суму 351,15 грн (оренда за квітень 2014 року); рахунок № 04 від 10.04.2014 на суму 14 190,35 грн (оренда за квітень 2014 року); рахунок № 05 від 08.05.2014 на суму 13 423,00 грн (оренда за травень 2014 року); рахунок № 06 від 18.06.2014 на суму 13 423,00 грн (оренда за червень 2014 року); рахунок № 07 від 08.07.2014 на суму 13 423,00 грн (оренда за липень 2014 року); рахунок № 08 від 14.08.2014 на суму 6 933,00 грн (оренда за серпень 2014 року); рахунок № 12 на суму 3 864,77 грн (оренда за грудень 2014 року); рахунок № 01 від 15.01.2015 на суму 16 504,89 грн (оренда за січень 2015 року); рахунок № 02 від 05.02.2015 на суму 16 127,79 грн (оренда за лютий 2015 року); рахунок № 03 від 05.03.2015 на суму 12 202,43 грн (оренда за березень 2015 року); рахунок № 04 від 06.04.2015 на суму 12 495,23 грн (оренда за квітень 2015 року); рахунок № 05 від 07.05.2015 на суму 12 369,89 грн (оренда за травень 2015 року); рахунок № 06 від 12.06.2015 на суму 12 349,02 грн (оренда за червень 2015 року); рахунок № 07 від 03.07.2015 на суму 12 449,75 грн (оренда за липень 2015 року); рахунок № 08 від 05.08.2015 на суму 12 553,34 грн (оренда за серпень 2015 року); рахунок № 09 від 04.09.2015 на суму 12 630,04 грн (оренда за вересень 2015 року).

Однак, ФОП ОСОБА_4 не сплачував у встановлені вищевказаними договорами строки та у встановленому розмірі орендні платежі внаслідок чого у останнього виникла заборгованість перед ТОВ "ТКС Молл Маркет".

У зв'язку з зазначеним, ТОВ "ТКС Молл Маркет" звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до ФОП ОСОБА_4 у якому просило, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, стягнути з останнього на користь ТОВ "ТКС Молл Маркет" 122 894 грн боргу за зобов'язаннями з оренди нежитлового приміщення, оформленого договорами від 30.09.2013, 18.11.2014, 27.02.2015, 27.08.2015 та штрафу в розмірі 12 289,45 грн.

Частково задовольняючи позовні вимоги та припиняючи провадження у справі в частині стягнення 13 001,00 грн боргу, місцевий господарський суд виходив з того, що відповідачем порушено своє зобов'язання за договорами оренди нежитлового приміщення від 30.09.2013, 18.11.2014, 27.02.2015, 27.08.2015 щодо своєчасної та повної сплати орендних платежів внаслідок чого у нього утворився борг в розмірі 115 689,41 грн. При цьому, враховуючи сплату відповідачем 4 002,00 грн до подання позову до суду, а також необхідність припинення провадження у справі в частині стягнення 13 001,00 грн боргу у зв'язку зі сплатою останнім вказаної суми після подання позову, з відповідача підлягає стягненню 98 686,41 грн. Крім того, з відповідача підлягає стягненню штраф в розмірі 10% від заборгованості в сумі 115 689,41 грн, який становить 11 568, 94 грн.

Скасовуючи рішення господарського суду першої інстанції в частині задоволення позову про стягнення 6 920,78 грн боргу, 2 392,38 грн штрафу та щодо припинення провадження у справі в частині стягнення 13 001,0 грн боргу і приймаючи в цій частині нове рішення про відмову в позові, апеляційний господарський суд виходив з того, що окремі рахунки на сплату орендної плати, подані позивачем разом з позовом та враховані місцевим судом, виписані на підставі договору оренди № 5А від 30.09.2013, який не зазначався в позовній заяві і не подавався разом з нею та не був врахований судом першої інстанції, а відтак вказаний договір не є підставою позову і рахунки, виписані на підставі нього, не мають доказової сили. Крім того, враховуючи встановлене апеляційним господарським судом припинення дії договору оренди нежитлових приміщень № 8 від 30.09.2013 з 15.06.2014, заборгованість відповідача за вказаним договором, зважаючи на здійснені останнім платежі за період з січня 2014 по 15.06.2014 становить 54 222,79 грн. Заборгованість відповідача за договорами оренди від 18.11.2014, 27.02.2015, 27.08.2015, враховуючи строк дії зазначених договорів, а також хронологію здійснених відповідачем проплат, становить 1 497,35 грн, 33 416,65 грн, 2 628,84 грн відповідно. При цьому припинення провадження у справі в частині стягнення 13 001,00 грн боргу є безпідставним, оскільки квитанції на вказану суму підтверджують розрахунки поза межами заявленого позивачем періоду з січня 2014 року по вересень 2015 року. Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 4 002,00 грн є безпідставними, оскільки вказана суми сплачена останнім на підставі меморіальних ордерів від 23.10.2015, від 30.10.15 та 06.11.2015, тобто також поза межами спірного періоду. До стягнення з відповідача підлягає штраф у розмірі 9 176,56 грн, враховуючи, що судом апеляційної інстанції визначено суму основного боргу в розмірі 91 765,63 грн.

Колегія суддів погоджується з висновками господарських судів попередніх інстанцій про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати, однак вважає, що визначаючи їх розмір, місцевий та апеляційний господарські суди дійшли до передчасних висновків, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, яка кореспондується з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання, настають наслідки, передбачені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Відповідно до ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Як встановлено господарськими судами, відповідач, використовуючи орендоване приміщення для торгівельної діяльності, не виконував належним чином свої договірні зобов'язання із своєчасної та повної оплати виставлених позивачем рахунків внаслідок чого у нього виникла заборгованість з орендної плати.

Визначаючи період прострочення та розмір вказаної заборгованості відповідача, місцевий та апеляційний господарські суди дослідили розрахунок позивача і подані ним рахунки на оплату оренди та дійшли висновку про порушення відповідачем у період з січня 2014 року по вересень 2015 року зобов'язань за договорами оренди від 30.09.2013, 18.11.2014, 27.02.2015, 27.08.2015.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що між сторонами існували тривалі господарські відносини з оренди нежитлових приміщень для здійснення торгівельної діяльності на підставі ряду договорів оренди з їх переукладенням на нові строки.

Так, як встановлено апеляційним господарським судом, рахунки щодо оплати оренди, подані позивачем разом з позовною заявою на підтвердження вимог про стягнення заборгованості з орендної плати за період з січня 2014 року по вересень 2015 року, виставлялися останнім відповідачу як на підставі договорів оренди від 30.09.2013 № 8, від 18.11.2014 № 6, від 27.02.2015 № 406, від 27.08.2015 № 406, так і на підставі договору від 30.09.2013 № 5А, який діяв у період, за який позивач просив стягнути заборгованість з орендної плати (а.с. - 80 т. 2).

При цьому, як правильно зазначив суд апеляційної інстанції, у позовній заяві та в заяві про зменшення розміру позовних вимог позивачем не зазначено чіткого періоду стягнення боргу, проте долучено сукупний розрахунок спірної суми боргу, починаючи з 01.01.2014 по 20.10.2015, а також акти звірки взаємних розрахунків по 20.10.2015.

Однак, апеляційним господарським судом не було прийнято договір оренди від 30.09.2013 № 5А, в якості доказу, оскільки апеляційна інстанція вважала його додатковим доказом у зв'язку з тим, що він не був зазначений у позовній заяві, його укладення у спірний період не вбачалося з матеріалів справи і вказаний договір не подавався до суду першої інстанції.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з вказаними доводами апеляційного господарського суду, з огляду на те, що з матеріалів справи вбачається, що позивач в якості підстави позову посилався на наявність заборгованості у відповідача за спірний період за договорами оренди, в тому числі, за договором від 30.09.2013 № 5А, яка була включена до розрахунку позовних вимог. На підтвердження вказаного позивачем разом з позовною заявою було подано рахунки на оплату оренди, зокрема за вказаним договором.

В силу норм ст.ст. 43, 82 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зобов'язаний приймати рішення дослідивши докази, які стосуються всіх обставин справи та надати їм правову оцінку у сукупності.

Отже, договір оренди від 30.09.2013 № 5А не може вважатися додатковим доказом в розумінні ст. 101 ГПК України, оскільки подавався позивачем на підтвердження обставин, викладених у позові, які були предметом дослідження у суді першої інстанції, у зв'язку з чим не змінює обсяг позовних вимог, а відтак у апеляційного господарського суду були відсутні підстави не приймати зазначений договір та відмовити в позові в частині стягнення заборгованості з орендної плати, яка виникла на підставі договору оренди від 30.09.2013 № 5А.

Таким чином, для правильного визначення розміру заборгованості відповідача необхідним є дослідження всіх договорів оренди, заборгованість за якими існувала у спірний період. При цьому, з огляду на викладене, господарським судам попередніх інстанцій необхідно було встановити не тільки обсяг здійснених відповідачем протягом спірного періоду проплат за оренду приміщень, але й дослідити розмір дійсного зобов'язання останнього перед позивачем на початок спірного періоду, враховуючи тривалих характер відносин сторін та наявність орендних відносин ще до спірного періоду, що підтверджується розрахунком позивача (а.с. 23 т. 1), відповідно до якого станом на 01.01.2014 сальдо складає 18 315,42 грн та доводів відповідача щодо наявності переплати.

Крім того, колегія суддів не погоджується з розрахунком заборгованості зі сплати орендної плати, здійсненого апеляційним судом на підставі рахунків та квитанцій, поданих сторонами, за кожним з договорів оренди окремо, оскільки подані позивачем рахунки на оплату оренди нежитлових приміщень не містять реквізитів договорів оренди, в них зазначено лише послугу "оренда" за відповідний місяць та комунальні платежі за електроенергію і теплопостачання. В той час як квитанції про оплату, подані відповідачем, також не містять посилання на відповідний договір оренди.

Колегія суддів погоджується з хронологічним зарахуванням здійснених відповідачем проплат, однак таке зарахування окремо за кожним договором оренди є неможливим, оскільки матеріалами справи не підтверджено відсутність орендних правовідносин в один і той же проміжок часу в межах спірного періоду по різним договорам, враховуючи, що: по-перше, як вбачається з матеріалів справи, договір оренди від 30.09.2013 № 5А діяв у період, за який позивач просив стягнути заборгованість; по-друге, згідно з нормою ч. 2 ст. 795 ЦК України договір оренди нерухомого майна вважається припиненим з моменту повернення зазначеного майна за відповідним актом. Вказані обставини не досліджувалися ні судом першої, ні судом апеляційної інстанцій. Більше того, апеляційний господарський суд дійшов протилежних висновків про припинення договірних відносин за договором оренди нежитлових приміщень № 8 від 30.09.2013 з 15.06.2014 внаслідок припинення строку його дії, при цьому встановивши відсутність доказів повернення приміщення відповідачем, як орендарем, у порядку, передбаченому п.п. 2.3 - 2.5 вказаного договору.

Доводи господарського суду апеляційної інстанції про те, що відповідач у разі існування переплати вправі скористатися своїм правом на повернення наднормативної плати або зарахувати її в рахунок наступних платежів на підставі п. 3.10. договорів оренди є неспроможними, оскільки предметом позову в даній справі крім стягнення заборгованості зі сплати орендної плати є також стягнення штрафу у зв'язку з порушенням відповідачем договірних зобов'язань. При цьому наявність чи відсутність переплати у відповідача безпосередньо впливає на розмір штрафу, який обчислюється у відсотковому відношенні до наявної заборгованості.

Місцевий господарський суд також не дослідивши наявності переплати відповідача на початок спірного періоду та одночасного існування орендних правовідносин між сторонами за кількома договорами оренди, заборгованість по яким була включена до предмету позову, вирішив спір з урахуванням вимог позивача і за договором від 30.09.2013 № 5А, в той час як останній був поданий тільки до господарського суду апеляційної інстанції.

Викладене свідчить про передчасність висновків господарських судів попередніх інстанцій, зроблених з неповним з'ясуванням обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Оскільки в силу ст.ст. 111-5, 111-7 ГПК України у суду касаційної інстанції відсутні повноваження самостійно встановлювати обставини справи, так само як і оцінювати докази, колегія суддів зазначає про наявність підстав для скасування оскаржуваних рішення та постанови у даній справі з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції відповідно до ст. 111-9 ГПК України.

При цьому, під час нового розгляду справи господарському суду необхідно врахувати вищевикладені обставини, які стали підставою для скасування судових актів та передачі справи на новий розгляд.

За таких обставин колегія суддів вважає, що касаційна скарга Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню, а постанова Львівського апеляційного господарського суду від 15.11.2016 та рішення Господарського суду Львівської області від 02.02.2016 у справі № 914/4024/15 - скасуванню з передачею справи на новий розгляд до Господарського суду Львівської області.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 15.11.2016 у справі № 914/4024/15 задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 15.11.2016 у справі № 914/4024/15 та рішення Господарського суду Львівської області від 02.02.2016 у справі № 914/4024/15 скасувати. Справу направити на новий розгляд до Господарського суду Львівської області.

Головуючий суддя О.І. Поляк

Судді С.В. Бакуліна

О.В. Яценко