РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

"13" лютого 2017 р. Справа № 924/108/13-г

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Мельник О.В.

судді Гулова А.Г. ,

судді Розізнана І.В.

розглянувши апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу господарського суду Хмельницької області від 24.01.2017 року у справі №924/108/13-г

за позовом публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк"

до 1. Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

2. Приватного підприємства "Альпи"

3. Товариства з обмеженою відповідальністю "Ельбус"

про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором №0 від 10.07.2007 року в сумі 1761358,37 доларів США (що еквівалентно 14078537,45 грн.), з яких - 1135838,48 доларів США (що еквівалентно 9078756,97 грн.) кредитної заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 24.01.2017 року у справі №924/108/13-г скаргу публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" на дії заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 та начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано неправомірною бездіяльність заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 у зв`язку із недотриманням вимог Закону України "Про виконавче провадження" та Інструкції з організації примусового виконання рішень щодо вчинення виконавчих дій, а саме: не вчинення виконавчих дій щодо повного з'ясування майнового стану позичальника. Визнано неправомірними дії заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 у зв'язку з недотриманням вимог Закону України "Про виконавче провадження" та Інструкції з організації примусового виконання рішень щодо передчасного винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві. Визнано неправомірними та незаконними дії начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 в частині затвердження постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 22.09.2016р. Визнано неправомірною та незаконною бездіяльність начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 в частині нездійснення контролю за виконавчим провадженням про стягнення заборгованості з ТзОВ "Ельбрус" на користь АТ "УкрСиббанк". Постанову ВП №51857054 від 22.09.2016р. про повернення виконавчого документа стягувачеві, винесену заступником начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 з виконання наказу №924/924/108/13-г, виданого 15.07.2013р. господарським судом Хмельницької області, скасовано. Скаргу в частині вимог про зобов'язання начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 відновити виконавче провадження про стягнення заборгованості з ТзОВ "Ельбрус" на користь АТ "УкрСиббанк" - відхилено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд ухвалу господарського суду Хмельницької області від 24.01.2017 року у справі №924/108/13-г скасувати, в задоволенні скарги АТ "УкрСиббанк" відмовити в повному обсязі.

Вивчивши зміст апеляційної скарги, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав для прийняття апеляційної скарги до розгляду з огляду на наступне.

Відповідно до ч.3 ст.97 ГПК України до скарги додаються докази сплати судового збору.

Згідно з ч.2 ст.44 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частиною 1 ст.4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За приписами п.п.7 п.2 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір за подання апеляційної на ухвалу суду сплачується в розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається з матеріалів поданої апеляційної скарги, всупереч наведеним вище вимогам чинного законодавства, скаржником при зверненні до суду апеляційної інстанції не було долучено документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених законом порядку та розмірі.

Натомість разом з апеляційною скаргою, апелянтом подано клопотання про відстрочення сплати судового збору, яке обґрунтовано тим, що процедура сплати судового збору займе деякий час в зв'язку з необхідністю погодження та проведення виплати, а законодавством передбачені досить стислі строки подачі апеляційної скарги на судові рішення.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

При цьому слід зазначити, що за приписами норм вказаної статті відстрочення або розстрочення сплати судового збору є правом суду, а відповідна заява сторони розглядається виходячи із визначених стороною обставин, що унеможливлюють сплату судового збору на момент подання апеляційної скарги та підтвердження цих обставин належними доказами.

При вирішенні питання про відстрочення сплати судового збору при зверненні до суду за захистом свого права потрібно з'ясувати, чи призводить вимога сплати судового збору за конкретних обставин справи до обмеження заявника на доступ до суду.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У Справі "Креуз проти Польщі" (п.53, "Case of Kreuz v. Poland", рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001р., надалі - Рішення) суд постановив, що "Право на суд", закріплене п.1 ст.6 Конвенції, не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому, що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Зокрема, такими обмеженнями є сплата судового збору при зверненні особи до суду.

Рішення Європейського суду з прав людини (п.60) постановляє, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв'язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції.

З огляду на викладене, враховуючи, що в обґрунтування клопотання про відстрочення судового збору апелянт зазначає лише необхідність тривалого часу для погодження та проведення виплати судового збору, колегія суддів вважає, що наведена обставина не є вагомою при вирішенні питання про відстрочення сплати судового збору та не може впливати на обмеження чи неможливість захисту прав та інтересів при зверненні скаржника до суду.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Враховуючи наведене, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України не приймається до розгляду та підлягає поверненню.

Після усунення обставин, що стали причиною повернення скарги, зазначених у п. 3 ч.1 ст. 97 ГПК, апелянт має право повторно подати апеляційну скаргу у загальному порядку. У разі пропуску строку оскарження апеляційна скарга має бути подана повторно лише з мотивованим клопотанням про його відновлення.

Керуючись п. 3 ч.1 ст.97 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд -

УХВАЛИВ:

1. Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору - відмовити.

2. Апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу господарського суду Хмельницької області від 24.01.2017 року у справі №924/108/13-г - повернути заявнику.

3. Матеріали оскарження ухвали господарського суду Хмельницької області від 24.01.2017 року у справі №924/108/13-г повернути до господарського суду Хмельницької області.

Додаток: заявнику - матеріали апеляційної скарги з додатками до неї на 21 арк., у т. ч. поштовий конверт.

Головуючий суддя Мельник О.В.

Суддя Гулова А.Г.

Суддя Розізнана І.В.