ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" січня 2017 р.Справа № 922/4173/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Усатого В.О.

при секретарі судового засідання Мазуренко А.О.

розглянувши справу

за позовом фізичної особи ОСОБА_1, м. Харків
до ОСОБА_2 державного авіаційного виробничого підприємства, м. Харків
про стягнення коштів
за участю сторін:

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_3, довіреність № 305-3 від 04.01.2017 р.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, фізична особа ОСОБА_1, звернулася до суду з позовом до відповідача, ОСОБА_2 державного авіаційного виробничого підприємства, про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати у розмірі 27603,58 грн. та суми середнього заробітку за весь час затримки, а також про зобов'язання відповідача перерахувати суму боргу відповідно до індексу інфляції, встановленого на момент остаточного розрахунку.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що позивач в період з 18.08.1986 р. по 05.09.2016 р. працювала на заводі ОСОБА_2 державного авіаційного виробничого підприємства. На день звільнення у підприємства перед позивачем утворилася заборгованість по виплаті заробітної плати.

Ухвалою суду від 05.12.2016 р. позовна заява була прийнята до розгляду, порушено провадження у справі та призначено розгляд справи на 25.01.2017 р.

25.01.2017 р. до суду від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 державного авіаційного виробничого підприємства на її користь суму середнього заробітку за весь час затримки розрахунку в розмірі 7794,36 грн., в іншій частині позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Присутня у судовому засіданні позивач позовні вимоги на загальну суму 35397,94 грн. підтримала у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково в частині заборгованості по виплаті заробітної плати за період з квітня 2015 року по вересень 2016 року в розмірі 22340,21 грн.; проти визнання суми середнього заробітку за весь час затримки заперечував, посилаючись на те, що середній заробіток за весь час затримки є санкцією за невиконання грошового зобов'язання, у зв'язку з чим питання стягнення середнього заробітку за час затримки не може розглядатися в господарському суді.

Суд, розглянувши заяву про збільшення позовних вимог, вважає за необхідне прийняти її до розгляду та продовжити розгляд справи з її урахуванням.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив.

ОСОБА_1 в період з 18.08.1986 р. по 05.09.2016 р. перебувала у трудових відносинах з ОСОБА_2 державним авіаційним виробничим підприємством та була звільнена за згодою сторін, відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України, що підтверджується даними трудової книжки.

Згідно з ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 15.04.2015 р. порушено провадження у справі № 922/5397/13 про банкрутство ОСОБА_2 державного авіаційного орденів ОСОБА_4 та Трудового Червоного Прапора виробничого підприємства, визнано вимоги ініціюючого кредитора в розмірі 399727,88 грн., введений мораторій на задоволення вимог кредиторів та процедура розпорядження майном боржника, призначений розпорядником майна боржника арбітражний керуючий ОСОБА_5

Ухвалою господарського суду Харківської області від 06.08.2015 р. у справі № 922/5397/13 у попередньому засіданні затверджений реєстр вимог кредиторів ОСОБА_2 державного авіаційного орденів ОСОБА_4 та Трудового Червоного Прапора виробничого підприємства до якого, зокрема, окремо внесена сума заборгованості по виплаті заробітної плати у розмірі 35059093,95 грн.

Згідно з ч. 4 ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Розглянувши позовну заяву в частині визнання суми боргу по заробітній платі у розмірі 27603,58 грн., суд зазначає.

Відповідно до довідки № 071/3159 від 17.10.2016 р., виданої ОСОБА_2 державним авіаційним виробничим підприємством, заборгованість підприємства по заробітній платі перед ОСОБА_1 становить 27603,58 грн.

Згідно з довідкою № 071/3376 від 16.12.2016 р., наданою відповідачем, заборгованість підприємства по заробітній платі перед позивачем у розмірі 27603,58 грн. виникла за період з листопада 2014 року по вересень 2016 року.

Судом встановлено, що сума заборгованості по заробітній платі за період з листопада 2014 року по березень 2015 року в розмірі 5263,37 грн. виникла до порушення провадження у справі про банкрутство ОСОБА_2 державного авіаційного орденів ОСОБА_4 та Трудового Червоного Прапора виробничого підприємства та була включена до реєстру вимог кредиторів, затвердженого ухвалою господарського суду від 06.08.2015 р. у справі №922/5397/13, у зв'язку з чим позовні вимоги у цій частині не підлягають задоволенню.

Заборгованість ОСОБА_2 державного авіаційного виробничого підприємства перед позивачем у розмірі 22340,21 грн. за період з квітня 2015 року по вересень 2016 року виникла після порушення провадження у справі про банкрутство ОСОБА_2 державного авіаційного виробничого підприємства та була визнана відповідачем.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне визнати позовні вимоги ОСОБА_6 в частині стягнення з ОСОБА_2 авіаційного виробничого підприємства заборгованості по заробітній платі за період з квітня 2015 року по вересень 2016 року в розмірі 22340,21 грн.

Розглянувши позовну заяву (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) в частині визнання суми середньої заробітної плати за весь час затримки в розмірі 7794,36 грн., суд встановив.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Розглянувши заперечення ОСОБА_2 державного авіаційного виробничого підприємства на позовну заяву щодо нарахування середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, суд зазначає, що стаття 117 КЗпП України структурно віднесена до розділу VII "Оплата праці" зазначеного КЗпП України. За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не відноситься до неустойки та не є санкцією за невиконання грошового зобов'язання. Це компенсаційна виплата за порушення права на оплату праці, яка нараховується у розмірі середнього заробітку (відповідної правової позиції дотримується Верховний Суд України в постанові від 14.11.2012 р. у справі № 6-139цс12), у зв'язку з чим питання стягнення середнього заробітку за час затримки може розглядатися в господарському суді та, враховуючи приписи п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", суд зазначає, що позивач звільнений від сплати судового збору у справах про стягнення заробітної плати, у тому числі щодо стягнення середнього заробітку за затримку.

Згідно з Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Нарахування виплат, що обчислюється із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Відповідно до довідки № 071/3376 від 16.12.2016 р., наданої відповідачем, середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становить 123,72 грн.

Позивач просить стягнути середній заробіток за час затримки за період з 06.09.2016 р. (наступний день після звільнення) по 02.12.2016 р., а саме - за 63 робочих дня.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що розмір середнього заробітку ОСОБА_1 за 63 робочих дня складає 7794,36 грн. (123,72 грн. х 63 робочих дня = 7794,36 грн.).

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" № 13 від 24.12.1999 р., оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги щодо стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки задовольнити в розмірі 7794,36 грн. (без утримання податків й інших обов'язкових платежів).

Щодо вимог позивача стосовно зобов'язання відповідача перерахувати суму боргу відповідно до індексу інфляції, встановленого на момент остаточного розрахунку, суд зазначає, що позивачем не надано розрахунку заявлених позовних вимог у цій частині.

Згідно з ч. 1 ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги в частини зобов'язання відповідача перерахувати суму боргу відповідно до індексу інфляції, встановленого на момент остаточного розрахунку, залишити без розгляду.

Відповідно до ч. 5 ст. 49 ГПК України, судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в доход бюджету судовий збір у розмірі 1173,09 грн., у зв'язку з тим, що з його вини спір доведено до суду.

Керуючись ст. ст. 94, 115 КЗпП України, ст. ст. 12, 82-85 ГПК України -

ВИРІШИВ:

1. Прийняти заяву (вх. № 2485 від 25.01.2017 р.) про збільшення позовних вимог до розгляду.

2. Позов задовольнити частково.

3. Стягнути з ОСОБА_2 державного авіаційного виробничого підприємства (61023, м. Харків, вул. Сумська, 134, ) на користь ОСОБА_1 (61024, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) заборгованість по виплаті заробітної плати за період з квітня 2015 року по вересень 2016 року в розмірі 22340,21 грн., суму середнього заробітку за весь час затримки в розмірі 7794,36 грн. (без утримання податків й інших обов'язкових платежів).

4. Стягнути з ОСОБА_2 державного авіаційного виробничого підприємства (61023, м. Харків, вул. Сумська, 134, код 14308894) на користь державного бюджету України (одержувач коштів - Управління державної казначейської служби у Дзержинському районі м. Харкова, вул. Бакуліна, 18, м. Харків, 61166, , рахунок 3003, банк одержувача - Головне управління державної казначейської служби України у Харківській області, МФО 851011, код бюджетної класифікації 22030001) 1173,09 грн. судового збору.

5. Позовні вимоги в частини зобов'язання відповідача перерахувати суму боргу відповідно до індексу інфляції, встановленого на момент остаточного розрахунку, залишити без розгляду.

6. В решті позову відмовити.

7. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 30.01.2017 р.

Суддя ОСОБА_7