ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08.02.2017 Справа № 905/216/17

Суддя господарського суду Донецької області Бойко І.А. при помічнику судді Буховець С.А. розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом: Концерну радіомовлення, радіозвязку та телебачення м. Київ в особі Донецької філії Концерну радіомовлення, радіозвязку та телебачення, Донецька область, м. Маріуполь

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Телекомунікаційна компанія «Оріон», м. Донецьк

про: стягнення заборгованості у розмірі 1936,29 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю №402/9-09 від 03.02.2017р.;

від відповідача: не зявився.

Позивач, Концерн радіомовлення, радіозвязку та телебачення м. Київ в особі Донецької філії Концерну радіомовлення, радіозвязку та телебачення, Донецька область, м. Маріуполь, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Телекомунікаційна компанія «Оріон», м. Донецьк про стягнення заборгованості у розмірі 1936,29 грн., а саме: 1045,06 грн. основного боргу, 3% річних у розмірі 77,13 грн., інфляційних витрат у розмірі 814,20 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем умов Договору №125-12-1 від 01.08.2012р., додатки: №1, №2 від 01.08.2012р., додаткові угоди: від 01.10.2013р., від 03.12.2012р., від 26.12.2013р., акти виконаних робіт: від 30.06.2014р., від 31.05.2014р., від 30.04.2014р., від 31.03.2014р., від 28.02.2014р., від 31.01.2014р., рахунки на сплату: №32 від 13.01.2014р., №140 від 08.02.2014р., №245 від 07.03.2014р., №342 від 03.04.2014р., №440 від 06.05.2014р., №532 від 03.06.2014р., платіжні доручення.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, документів, витребуваних ухвалою про порушення провадження у справі від 13.01.2017р. не надав.

В силу приписів ст. 75 Господарського процесуального кодексу справа розглянута за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, додатково надані документи, заслухавши пояснення представника позивача, господарським судом ВСТАНОВЛЕНО.

01.08.2012р. між Концерном радіомовлення, радіозвязку та телебачення м. Київ в особі Донецької філії Концерну радіомовлення, радіозвязку та телебачення (надалі Виконавець) та Публічним акціонерним товариством «Телекомунікаційна компанія «Оріон» (надалі Замовник) був укладений Договір №125-12-1, відповідно до якого, Виконавець надає Замовнику телекомунікаційні послуги з експлуатаційно-технічного обслуговування телекомунікаційного обладнання, що встановлено на обєктах Виконавця і належить Замовнику (п.1.1. Договору (в редакції Додаткової угоди від 01.10.2013р.)).

Умовами п.9.1. Договору (в редакції Додаткової угоди від 26.12.2013р.), договір набирає чинності з дати його підписання і діє до 31.12.2014р., а в частині виникнення фінансових зобовязань по договору до їх повного виконання.

За умов п.2.2. визначено, що Виконавець приймає на себе зобовязання надавати Замовнику телекомунікаційні послуги з обслуговування телекомунікаційного обладнання розташованого в окремій шафі.

Згідно п.2.4. Договору, Замовник приймає на себе наступні зобовязання: своєчасно здійснювати розрахунки за надані телекомунікаційні послуги за рахунками, виставленими Виконавцем.

Умовами п.3.1. Договору, ціна Договору визначається договірною ціною у відповідності до Додатку №1 до Договору.

Відповідно п.5.2. Договору визначено, що виконавець щомісячно, не пізніше 3-го числа, складає акт прийняття наданих послуг і зведення на оплату наданих послуг технічними засобами за підсумками роботи, після чого направляє рахунок, акт і зведення замовнику.

Згідно п.5.7. Договору, розрахунки за надання телекомунікаційних послуг здійснюються безпосередньо між виконавцем і замовником за цінами згідно Додатку №1.

Умовами п.5.8. Договору, щомісячна оплата здійснюється за фактично відпрацьований час фактичних технічних засобів. До 15 числа поточного місяця замовник перераховує виконавцю аванс у розмірі 30% орієнтованої вартості послуг у поточному місяці. Не пізніше 15 числа наступного місяця проводиться остаточний розрахунок за надані послуги з урахуванням авансу.

Сторонами підписані Додатки: №1, №2 від 01.08.2012р., відповідно до якої узгодили найменування, ціну послуг з експлуатаційно-техничного обслуговування обладнання.

На виконання умов зазначеного договору позивач надав відповідачу послуги з експлуатаційно-техничного обслуговування обладнання відповідно до актів виконаних робіт: від 30.06.2014р., від 31.05.2014р., від 30.04.2014р., від 31.03.2014р., від 28.02.2014р., від 31.01.2014р., належним чином засвідчена копія якої міститься у матеріалах справи.

Факт надання послуг та, відповідно, факт її прийняття з боку відповідача, ПАТ «Телекомунікаційна компанія «Оріон», підтверджуються актами виконаних робіт: від 30.06.2014р., від 31.05.2014р., від 30.04.2014р., від 31.03.2014р., від 28.02.2014р., від 31.01.2014р. та виставленням відповідачу рахунків: №32 від 13.01.2014р., №140 від 08.02.2014р., №245 від 07.03.2014р., №342 від 03.04.2014р., №440 від 06.05.2014р., №532 від 03.06.2014р. на загальну суму 6270,36 грн., належним чином засвідчені копії яких містяться у матеріалах справи.

Означені послуги підписані сторонами без заперечень.

Відповідачем було здійснено часткову оплату за надання послуг у розмірі 5225,30 грн., згідно до платіжних доручень: №276 від 20.03.2014р., №504 від 16.05.2014р., належним чином засвідчені копії яких містяться у матеріалах справи.

Господарський суд приймає до уваги, що замовником при отриманні послуг не подавалося жодних заперечень щодо неналежності виконання виконавцем прийнятих за Договором зобовязань з надання послуг.

Оскільки суду не надано доказів незгоди відповідача щодо належності виконання позивачем прийнятих на себе згідно Договору зобовязань, не надано доказів відмови від цих послуг та прийняття їх у встановленому порядку, суд дійшов висновку, що свої зобовязання позивач виконав у відповідності з умовами Договору.

Згідно з п.1. ч.2. ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Стаття 193 Господарського кодексу України передбачає, субєкти господарювання та учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Аналогічне положення закріплено в ст. 526 Цивільного кодексу України. Так, зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно умовам договору та вимогам цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а у разі відсутності таких умов і вимог згідно звичаїв ділового обігу або іншим вимогам, які звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст.902 Цивільного кодексу України передбачено, що виконавець повинен надати послугу особисто.

Згідно з ч.1. ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 905 ЦК України визначено, що строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частина 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлює, якщо в зобовязанні встановлений строк (дата) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (дату).

За своєю правовою природою договір, укладений між позивачем та відповідачем, є договором поставки продукції.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 202 Господарського кодексу України (надалі ГК України) та ст. 599 ЦК України зобовязання припиняються виконанням, проведеним належним чином

Замовник зобов'язаний сплатити Виконавцю повну ціну з надання послуг.

В порушення умов договору, вимог зазначених статей Цивільного та Господарського кодексів України відповідач отримані послуги оплатив не в повному обсязі.

Загальна сума заборгованості становить 1045,06 грн.

Відповідач існуючий борг в сумі 1045,06 грн. не погасив, тому зазначена сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Окрім суми основного боргу позивачем заявлені вимоги про 3% річних у розмірі 77,13 грн., інфляційні нарахування у розмірі 814,20 грн. відповідно до приписів ст. 625 Цивільного кодексу України.

У відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Заявлені до стягнення 3% річних у розмірі 77,13 грн. за період з 16.07.2014р. по 29.12.2016р., розраховано по акту, суд перевірив на правильність розрахунку, дійшов висновку про задоволення вимог в цій частині та стягненню з відповідача.

Щодо позовних вимог про стягнення інфляційних витрат у розмірі 814,20 грн. за період з 16.07.2014р. по 29.12.2016р., суд зазначає наступне.

Індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць, а тому прострочка платежу за менший період не тягне за собою нарахування інфляційних втрат, а розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що мала місце на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочки. Розрахунки індексу інфляції за квартал, період з початку року і т. п. проводяться «ланцюговим» методом, тобто шляхом множення місячних (квартальних і т. д.) індексів (наказ Держкомстату від 27.07.2007р. №265 «Про затвердження Методики розрахунку базового індексу споживчих цін»).

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж (абз.3 п.3.2. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013р.).

Таким чином, заявлені до стягнення інфляційних витрат за період з 16.07.2014р. по 29.12.2016р. у розмірі 814,20 грн., суд перевірив на правильність розрахунку та дійшов висновку, що позивач, відповідно до розрахунку суми заборгованості доданої до позовної заяви №2043 від 29.12.2016р., невірно вказав період нарахування інфляційних витрат, але розрахунок здійснив вірно та належний до стягнення розмір інфляційних витрат за період з 01.08.2014р. по 29.12.2016р. становить 814,20 грн. (починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж).

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим (ст. 43 Господарського процесуального кодексу України).

Витрати по сплаті судового збору у відповідності до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

На підставі вищенаведеного, згідно ст. ст. 11, 525, 526, 530, 599, 610, 625, 655, 901, 902, 903, 905 Цивільного кодексу України, ст. ст. 193, 202 Господарського кодексу України, керуючись ст.ст. 22, 33, 43, 44, 49, 75, 82 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Концерну радіомовлення, радіозвязку та телебачення м. Київ в особі Донецької філії Концерну радіомовлення, радіозвязку та телебачення, Донецька область, м. Маріуполь до Публічного акціонерного товариства «Телекомунікаційна компанія «Оріон», м. Донецьк про стягнення заборгованості у розмірі 1936,29 грн., а саме: 1045,06 грн. основного боргу, 3% річних у розмірі 77,13 грн., інфляційних витрат у розмірі 814,20 грн. задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Телекомунікаційна компанія «Оріон» (83054, м. Донецьк, пр. Київський, 36А; ) на користь Концерна радіомовлення, радіозвязку та телебачення в особі Донецької філії Концерну радіомовлення радіозвязку та телебачення (87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Кленова балка, 3; ) заборгованість у розмірі 1045,06 грн. основного боргу, 3% річних у розмірі 77,13 грн., інфляційних витрат у розмірі 814,20 грн., судовий збір у розмірі 1378,00 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Рішення може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його прийняття.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя І.А. Бойко

Вик. помічник судді Буховець С.А.

т.050-144-78-99