ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

30.01.2017 Справа № 904/10535/16
За позовом Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області, м. Дніпро

до Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації, м. Дніпро

про відшкодування витрат на утримання приміщення у розмірі 67 129, 03 грн.;

зобовязання Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної

державної адміністрації підписати акти відшкодування витрат за використану

електроенергію в період з серпня 2014 року по листопад 2015 року на загальну суму

29 337, 51 грн. та акт відшкодування витрат за використану теплову енергію в період з

лютого 2015 року по грудень 2015 року на загальну суму 37 791, 52 грн. на виконання

договорів про відшкодування витрат на утримання приміщення, яке розташовано в

м. Дніпропетровську, по вул. Лабораторній, 69.

Суддя Суховаров А.В.

Представники:

від позивача - ОСОБА_1, довіреність № 9 від 30.09.2016 року;

- ОСОБА_2, довіреність № 5 від 16.01.2017 року;

від відповідача - ОСОБА_3, довіреність № 2-152/0/2 від 18.01.2016 року.

Суть спору:

Державна екологічна інспекція у Дніпропетровській області звернулась до господарського суду з позовом, у якому просить суд:

- стягнути з Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації суму 67 129, 03 грн. невідшкодованих витрат за використану електроенергію та теплову енергію (надання послуг з постачання пари та гарячої води);

- зобовязати Департамент екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації підписати акт відшкодування витрат за використану електроенергію в період з серпня 2014 року по листопад 2015 року на загальну суму 29 337, 51 грн. та акт відшкодування витрат за використану теплову енергію в період з лютого 2015 року по грудень 2015 року на загальну суму 37 791, 52 грн. на виконання договорів про відшкодування витрат на утримання приміщення, яке розташовано в м. Дніпропетровську, по вул. Лабораторній, 69.

Позивач наполягає на задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечує, зобовязання щодо відшкодування витрат за використану електроенергію та теплову енергію вважає виконаними. Вимога щодо зобов'язання департаменту підписати акт відшкодування витрат за використану електроенергію та теплову енергію, на думку відповідача, виходить за межі договірних відносин між сторонами та не передбачена підписаними між суб'єктами договорами та суперечить чинному законодавству в частині регулювання загальних умов укладання договорів, що породжують господарські зобов'язання.

Ухвалою суду від 18.01.2017 року строк вирішення спору продовжено на 15 днів в порядку статті 69 ГПК України.

В порядку ст. 85 ГПК України, у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

встановив:

18.03.2014 року між позивачем (інспекцією) та відповідачем (департаментом) укладено договір №31 про відшкодування витрат на утримання приміщення (далі Договір №31), за умовами якого інспекція забезпечує укладання договорів на отримання послуг водопостачання, електропостачання, вивезення та захоронення твердих побутових відходів (ТПВ), пожежної сигналізації у будівлі та інших експлуатаційних послуг, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Лабораторна, 69 (далі - будівля), а департамент відшкодовує інспекції витрати на утримання приміщення пропорційно до кількості працівників, займаної площі департаменту в цій будівлі та інших показників споживання. Загальна площа приміщень, які займає департамент в цій будівлі, становить 804,35 кв.м. та розміщено на І, II, III поверхах та підвалі будівлі.

20.05.2015 року між позивачем (інспекцією) та відповідачем (департаментом) укладено договір №58 про відшкодування витрат на утримання приміщення (далі Договір №58), за умовами якого інспекція забезпечує укладання договорів на отримання послуг теплопостачання, водопостачання, електропостачання, вивезення та захоронення твердих побутових відходів (ТПВ), пожежної сигналізації у будівлі та інших експлуатаційних послуг, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Лабораторна, 69 (далі - будівля), а департамент бере участь у витратах інспекції на оплату пропорційно до кількості працівників, займаної площі департаменту в цій будівлі та інших показників споживання. Загальна площа приміщень, які займає департамент в цій будівлі, становить 787,05 кв.м., та розміщено на І, II, III поверхах та підвалі будівлі.

За змістом пункту 3.1 Договору №31, №58 інспекція зобовязується забезпечити:

- виконання всього комплексу зобов'язань за договорами на водопостачання, електропостачання, пожежної сигналізації у будівлі та інших експлуатаційних послуг за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Лабораторна, 69 (п.3.1.1 Договору №31, №58);

- надати рахунки та акти за цінами постачальників на рівні економічно обґрунтованих витрат на комунальні послуги (п.3.1.2 Договору №31, №58);

- інформувати Департамент про зміни витрат на утримання об'єкту та комунальні витрати (п.3.1.3 Договору №31, №58)

За умовами Договору №31, №58 департамент взяв на себе наступні зобов'язання:

- щомісяця протягом двох робочих днів з дня отримання, підтверджувати виконання договірних зобов'язань шляхом підписання актів виконаних послуг, департамент самостійно одержує рахунки та акти (п. 3.2.1 Договору №31, №58);

- вносити плату по відшкодуванню оплати за послуги водопостачання, електропостачання, вивезення ТПВ, пожежної сигналізації у будівлі та інші експлуатаційні послуги на рахунок Інспекції згідно з наданими рахунками та актами на відшкодування протягом десяти календарних днів (п. 3.2.2 Договору №31, №58);

- забезпечити відповідність фактичних обсягів споживання кошторисним призначенням на утримання Департаменту на відповідний період (п. 3.2.6 Договору №31, №58).

- розмір відшкодування комунальних та інших послуг, які надаються енергопостачальними, водопостачальними та іншими організаціями, визначається розрахунковим шляхом пропорційно розміру займаного приміщення Департаментом до загальної площі Будівлі, кількості працівників, потужності електроприладів та інших кількісних показників (п.3.7 Договору №31, №58)

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов Договору №31, №58 позивачем в період з серпня 2014 року по листопад 2015 року надано відповідачу послуги з електропостачання на загальну суму 29 337, 51 грн., а також послуги з постачання пари та гарячої води в період з лютого 2015 року по грудень 2015 року на загальну суму 37 791, 52 грн., проте відповідач порушив зобовязання за Договором №31, №58 в частині відшкодування витрат на вказані послуги, у звязку з чим у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем на загальну суму 67 129, 03 грн.

З огляду на викладене та враховуючи те, що відповідачем не підписано акт відшкодування витрат за використану електроенергію в період з серпня 2014 року по листопад 2015 року на загальну суму 29 337, 51 грн. та акт відшкодування витрат за використану теплову енергію в період з лютого 2015 року по грудень 2015 року на загальну суму 37 791, 52 грн., позивач звернувся з позовом про стягнення витрат на послуги електропостачання та послуги з постачання пари та гарячої води у розмірі 67 129, 03 грн., а також зобовязати відповідача підписати вказані акти.

На час розгляду спору відповідач не надав господарському суду доказів добровільної сплати спірної суми заборгованості, акти не підписав.

Суд дійшов висновку щодо часткового задоволення вимог позивача з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до приписів ст.ст. 525, 526, ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України цивільні та господарські зобовязання мають бути виконані належним чином і у встановлений договором строк, а одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобовязання, а ст.629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Положеннями 627 Цивільного кодексу України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ч.1 ст.632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Так в п. 2.1 Договору № 31 вказано загальну суму договору 44 388,44 грн., при цьому для відшкодування витрат департаментом за послуги електроенергії передбачено 23 500,00 грн.; в договорі №58 загальна сума договору 64 650,00 грн., серед яких для відшкодування витрат за послуги електроенергії - 42 840,00 грн., а послуг теплопостачання - 64 650,00 грн.

Вказані суми коригувались:

- за Договором №31 - додатковою угодою № 1 від 26.11.2014, в якій передбачено суму для відшкодування витраченої електроенергії - 34 500,00 грн. та додатковою угодою № 2, в якій передбачено - 37 755,00 грн.,

- за Договором №58 - додатковою угодою від 30.09.2015, в якій передбачено суму для відшкодування витраченої електроенергії - 41 040,00 грн., а послуг теплопостачання - 51 210, 00 грн.

Водночас приписами пункту 2.2 Договорів № 31 та № 58 встановлено, що сума договору та види відшкодування витрат на утримання можуть змінюватися протягом року у зв'язку із зміною обсягів використаних послуг, зміни тарифів на ці послуги, понесенням інспекцією додаткових витрат.

Протоколами розбіжностей до Договору №31, №58 сторони дійшли згоди щодо відшкодування обсягів теплопостачання в залежності від фактичних показників відповідно до рахунків постачальників послуг. Обсяги визначаються щомісячно з урахуванням рахунків постачальників пропорційно площі приміщення.

Заперечення відповідача щодо наявності повної оплати наданих позивачем послуг відхиляються судом з наступних підстав.

Відповідно до п. 6.1 Договорів № 31, № 58 договори є дійсними в частині розрахунків до їх повного виконання.

Згідно п.2.2 Договору №31, №58 сума договору змінюється протягом року у зв'язку із змінами обсягів використаних послуг. Водночас, пункт 3.3 Договору №31, №58 встановлює, що розмір відшкодування комунальних та інших послуг, які надаються енергопостачальними, водопостачальними та іншими організаціями, визначається розрахунковим шляхом пропорційно розміру займаного приміщення департаментом до загальної площі будівлі, кількості працівників, потужності електроприладів та інших кількісних показників.

Отже, сума яка підлягає відшкодуванню за договором № 31, № 58 не є фіксованою, а навпаки ця сума повинна змінюватись з огляду на фактичний обсяг отриманих департаментом комунальних послуг.

Приписами статті 4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено один із основних принципів бухгалтерського обліку та фінансової звітності - це превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

Таким чином, суд надає перевагу реальності здійснення господарської операції та її економічному змісту, а не оформленню такої операції.

За викладених обставин, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача витрат на відшкодування послуг з електропостачання та послуг з теплопостачання (постачання пари та гарячої води) на суму 67 129, 03 грн. задовольняються судом в повному обсязі.

Вимога позивача, що полягає у зобовязанні відповідача підписати акт відшкодування витрат за використану електроенергію в період з серпня 2014 року по листопад 2015 року на загальну суму 29 337, 51 грн. та акт відшкодування витрат за використану теплову енергію в період з лютого 2015 року по грудень 2015 року на загальну суму 37 791, 52 грн. на виконання договорів про відшкодування витрат на утримання приміщення, яке розташовано в м.Дніпропетровську, по вул. Лабораторній, 69, не підлягає задоволенню господарським судом з наступних підстав.

За змістом статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно приписів статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Способи захисту цивільних прав встановлено положеннями статті 16 Цивільного кодексу України, зокрема: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Стаття 20 Господарського кодексу України також передбачає відповідні способи захисту цивільних прав та інтересів шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Отже, зі змісту вищезазначених норм законодавства випливає, що під способами захисту прав слід розуміти заходи, прямо передбачені законом або договором, за допомогою яких особа може здійснити захист своїх суб'єктивних прав та (або) усунення наслідків такого порушення. При цьому, суд може захистити право або інтерес лише у той спосіб, що встановлений договором або законом.

Суд зазначає, що обраний позивачем спосіб захисту своїх прав шляхом звернення до суду з вимогою про зобов'язання відповідача підписати акт відшкодування витрат за використану електроенергію в період з серпня 2014 року по листопад 2015 року на загальну суму 29 337, 51 грн. та акт відшкодування витрат за використану теплову енергію в період з лютого 2015 року по грудень 2015 року на загальну суму 37 791, 52 грн. не відповідає встановленим законом або договором способом захисту прав. Крім того, задоволення такої вимоги позивача не призведе до захисту права позивача, оскільки таке рішення не може бути виконане у примусовому порядку з огляду на відсутність механізму його виконання.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін.

Згідно з п.п. 4.3. п.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 р. № 18, господарський суд, дійшовши висновку про те, що предмет позову не відповідає встановленим законом або договором способам захисту прав, повинен відмовити в позові.

Відповідно до вимог частин 1 і 7 ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів; одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається крім випадків, передбачених законом.

В силу положень ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів субєктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обовязку в натурі та застосуванням штрафних санкцій.

Викладене є підставою для часткового задоволення позову.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України сплата судового збору покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 4, 32, 33, 36, 43, 44, 49, 82-85, 116-117 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації (49010, м. Дніпро, вул. Лабораторна, буд.69; ідентифікаційний номер 38752461) на користь Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області (49010, м. Дніпро, вул. Лабораторна, буд.69; ) суму 67 129, 03 грн. заборгованості, 1 378, 00 грн. витрат по сплаті судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя А.В. Суховаров

Повний текст рішення підписаний 07.02.2017р.