ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

14.02.2017 Справа № 917/517/16

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Овруцький молочноконсервний комбінат" про надання відстрочки виконання рішення суду від 24.05.2016 року по справі № 917/517/16

за позовом Приватного акціонерного товариства "Технологія", проспект Курський, 147-А, м. Суми, Сумська область,40031

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Овруцький молочноконсервний комбінат", вул. Героїв Майдану, 82, офіс.204, м. Гадяч, Гадяцький район, Полтавська область,37300

про стягнення 581 219,08 грн.

Суддя Тимощенко О.М.

Представники сторін:

Від позивача не було

Від відповідача ОСОБА_1, дов. від 15.12.2016 року

Обставини справи: рішенням господарського суду Полтавської області від 24.05.2016 року позовні вимоги, з урахуванням заяв про їх зменшення від 26.04.2016 та від 20.05.2016, задоволено частково, стягнуто з ТОВ "Овруцький молочноконсервний комбінат" на користь ПАТ "Технологія" основний борг у сумі 435 129,29 грн., пеню у сумі 85 431,75 грн., 3% річних у сумі 5 927,97 грн., інфляційні втрати у сумі 22 118,73 грн. В іншій частині позову відмовлено.

17.10.2016 постановою Харківського апеляційного господарського суду рішення суду першої інстанції змінено, пункт 2 резолютивної частини викладено у наступній редакції: "Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Овруцький молочноконсервний комбінат" на користь приватного акціонерного товариства "Технологія" 435 129,29 грн. основного боргу, 85431,75 грн. пені, 5927,97 грн. 3% річних та 22818,73 грн. інфляційних, 8229,12 грн. витрат по сплаті судового збору. у іншій частині рішення від 24.05.2016 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 16.01.2017 року касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Овруцький молочноконсервний комбінат" залишено без задоволення, а постанову Харківського апеляційного господарського суду від 17.10.16 та рішення господарського суду Полтавської області від 24.05.16 у справі №917/517/16 без змін.

01.02.2017 року до суду надійшла заява товариства з обмеженою відповідальністю "Овруцький молочноконсервний комбінат" про надання відстрочки виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 24.05.2016 р. у справі № 917/517/16 на 10 місяців з моменту винесення рішення у даній справі.

Ухвалою суду від 02.02.2017 року заяву відповідача призначено до розгляду в судовому засіданні на 14.02.2017 року.

10.02.2017 року від позивача надійшов відзив на заяву про надання відстрочки виконання рішення суду. У своєму відзиві позивач заперечує проти надання відстрочки, посилаючись, зокрема, на те, що відповідач (за інформацією позивача) у звичайному режимі здійснює свою господарську діяльність, отримує доходи, та має фінансові можливості для виконання судового рішення. Зокрема, відповідачем у грудні 2016 року перераховано на рахунок позивача 15 000 грн., у січні 11 000 грн. На думку позивача, відповідач свідомо нехтував своїм обовязком виконувати договірні зобовязання перед позивачем, чим порушив права позивача та охоронювані законом інтереси.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав заяву.

В обґрунтування свої заяви товариство з обмеженою відповідальністю "Овруцький молочноконсервний комбінат" посилається на те, що на сьогоднішній день у ТОВ «Овруцький молочноконсервний комбінат» все ще мається заборгованість перед ПрАТ «Технологія» згідно судового рішення, в розмірі 556 836,86 грн. ОСОБА_1 ситуація склалася у зв'язку із значним збільшенням обсягу порушень платіжної дисципліни, а також складними фінансовими взаємовідносинами з нашими контрагентами та укладеними з ними договорами, виплати грошових коштів іншим контрагентам. Протягом останніх 10 років основними ринками збуту продукції ТОВ «Овруцький молочноконсервний комбінат» були Російська Федерація та Республіка Казахстан. Однак, починаючи з 2014 року, Російська Федерація повністю закрила свій ринок (введено продуктове ембарго) для продукції українського виробництва та ввела всілякі обмеження та заборони на транзит української продукції митною територією Російської Федерації до Республіки Казахстан та Киргизької Республіки. Втрата основних ринків збуту в сукупності з соціальними та економічними потрясіннями в нашій державі, збільшенням вартості палива та енергоносіїв, зменшення платоспроможності населення, і, як наслідок значне зменшення внутрішнього попиту на сирну продукцію та ін. призвели до значного зниження обсягів виробництва та реалізації продукції відповідачем. На сьогоднішній день за штатним розкладом у ТОВ «Овруцький молочноконсервний комбінат» працює біля 140 працівників, перед якими Товариство, на тлі браку коштів, має заборгованість по заробітній платі на загальну суму більше З 000 000,00 грн. З огляду на це, стягнення суми боргу за рішенням без відстрочки виконання рішення суду, зумовить неможливість своєчасно виплатити заробітну плату працівникам Товариства, своєчасної сплати податків та зборів, спричинить масове звільнення працівників. Згідно Звіту про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) господарської діяльності ТОВ «Овруцький молочноконсервний комбінат» за І півріччя 2016 р. підприємство зазнало значні збитки. Все це разом призвело до вкрай скрутного фінансового становища ТОВ «Овруцький молочноконсервний комбінат».

Таким чином, відповідач просить суд відстрочити виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 24.05.2016 р. у справі № 917/517/16 на 10 місяців з моменту винесення рішення у даній справі.

При розгляді заяви суд виходить з наступного.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав заяви про надання розстрочки виконання судового рішення і заперечень проти неї, суд виходить з наступного.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що судове рішення є обов'язковим до виконання.

Частиною 1 статті 115 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до частини 1 статті 9 Конституції України частиною національного законодавства України є Конвенція про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікована Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 № 475/97-ВР). Юрисдикція Європейського суду з прав людини є обов'язковою в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції.

Судом враховано, що пункт 1 статті 6 §1 Конвенції гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд". Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося, на шкоду одній із сторін.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина "судового розгляду".

При цьому в рішенні Європейського суду з прав людини від 15.01.2010 у справі "ОСОБА_2 проти України" зазначено, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, було ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій із сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. У такому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті Першого протоколу до Конвенції.

Виконання судового рішення має бути захищене як складова частина доступу до суду в світлі вимог ст. 6 Конвенції (Справа "Горнсбі проти Греції" (Case of Hornsby v. Greece) від 19.03.1997.

Відповідно до ст. 121 Господарського процесуального кодексу України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, господарський суд, який видав виконавчий документ, розглядає це питання в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, змінити спосіб та порядок його виконання.

Положеннями пунктів 7.1, 7.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" визначено, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

Поруч з цим, вирішуючи питання про надання відстрочки виконання рішення, суд враховує не тільки матеріальне становище боржника, але й матеріальні інтереси стягувача, оскільки невиконання протягом тривалого часу зобов'язання перед своїм контрагентом за договором та рішенням суду порушує і матеріальні інтереси стягувача та може призвести до негативних наслідків для нього.

В даному випадку суд вважає, що складне фінансове становище заявника за змістом статті 121 ГПК України не є обставинами, котрі ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим у встановленим господарським судом способом, а відтак не виступають підставою для відстрочки виконання рішення суду.

При цьому суд звертає увагу, що згідно ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов'язань контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності.

Окрім того, за змістом ч. 1 ст. 229 Господарського кодексу України та ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України за невиконання грошового зобов'язання боржник відповідає, хоч би його виконання стало неможливим не тільки в результаті його винних дій чи бездіяльності, а і внаслідок дії непереборної сили або простого випадку. Відповідальність боржника означає можливість стягнення за рахунок майна боржника суми невиконаного грошового зобов'язання. Тобто боржник не звільняється від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання грошового зобов'язання за будь-яких обставин.

В контексті наведеного вбачається, що відповідач не надав жодних належних доказів, які б обґрунтовували неможливість виконання рішення суду, а посилання на складне фінансове становище відповідача не є доказом неможливості виконання рішення. Більш того, з наданих доказів (звіт на 1 півріччя 2016 року) не вбачається можливим зробити достовірний висновок про незадовільне фінансове становище відповідача.

В зв'язку з тим, що відстрочка продовжує період відновлення порушеного права стягувача, при її наданні, суди в цілях вирішення питання про можливість її надання, а також визначення строку продовження виконання рішення суду, повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання відстрочки виконання судового рішення.

З огляду на викладене та враховуючи те, що обставини, на які посилається відповідач, не є винятковими у розумінні ч.1 ст.121 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням матеріальних інтересів обох сторін, їх фінансового стану, ступеню вини відповідача у виникненні спору, неможливість перекладати комерційні ризики відповідача та/або його недбалість у веденні власних справ на позивача, суд вважає, що заява відповідача про надання відстрочки виконання рішення задоволенню не підлягає.

Крім того, суд звертає увагу відповідача на те, що він у своїй заяві просить суд «Відстрочити виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 24.05.2016 р. у справі №917/517/16 на 10 місяців з моменту винесення рішення у даній справі». Рішення у даній справі прийнято судом 24.05.2016 року, тобто фактично відповідач просить суд відстрочити виконання рішення до 24.03.2017 року. При цьому відповідач не обґрунтовує та не подає доказів на підтвердження того, що саме зміниться у його фінансовому стані за цей строк.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 22, 32, 33, 43, 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд -

Ухвалив:

Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Овруцький молочноконсервний комбінат" про надання відстрочки виконання рішення суду від 24.05.2016 року по справі № 917/517/16.

Суддя Тимощенко О.М.