ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2017 р. Справа № 911/3713/16

Господарський суд Київської області у складі судді Щоткіна О.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Лісниківської сільської ради Києво-Святошинського району

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення 70 064,80 грн.

за участю представників:

позивач ОСОБА_2, предст. за дов. від 16.01.2017;

відповідач ОСОБА_1 особисто

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Київської області звернулась Лісниківська сільська рада Києво-Святошинського району (позивач) з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (відповідач) про стягнення 71299,07 грн., з яких 59 963,96 грн. боргу з урахуванням індексації за Договором оренди №01-10/14 від 01.10.2014 за період з квітня 2015 по вересень 2016 та 11 335, 11 грн. пені (квітень 2015-вересень 2016).

Ухвалою господарського суду Київської області від 18.11.2016 у справі №911/3713/16 було порушено провадження та призначено до розгляду на 12.12.2016 року.

09.12.2016 позивач подав до суду уточнення, яке за своєю суттю, є заявою про збільшення позовних вимог, у звязку зі збільшенням періоду заборгованості, відповідно до якої просить стягнути з відповідача 62 532,30 грн. заборгованості (з квітня 2015-жовтень 2016), 11 689, 31 грн. пені (з квітня 2015 по жовтень 2016). Також, посилаючись на приписи ст.ст. 44,49 ГПК України, просить стягнути з відповідача 3500,00 грн. витрат на послуги адвоката. Вказана заява прийнята судом до розгляду.

Ухвалою суду від 12.12.2016, у звязку з неявкою в судове засідання представника відповідача та неподання ним витребуваних документів, розгляд справи було відкладено на 16.01.2017 та повторно зобовязано останнього надати відзив на позов з документальним обґрунтуванням його висновків та докази відсутності заборгованості за Договором оренди від 01.10.2014.

Ухвалою суду від 16.01.2017 було продовжено строк вирішення спору на 15 днів та оголошено перерву до 30.01.2017.

27.01.2017 відповідачем через канцелярію суду було подано відзив на позов, в якому останній проти позовних вимог заперечує в повному обсязі з тих підстав, що відповідачем, за згодою позивача, було здійснено поліпшення орендованого майна, вартість якого, на його думку, має бути зарахована в рахунок погашення заборгованості за оренду приміщення, а тому заборгованості на даний час зі сплати оренди немає.

Також відповідач, посилаючись на норми Цивільного кодексу України, просить застосувати строки позовної давності щодо пені.

В судовому засіданні 30.01.2017 було оголошено перерву до 06.02.2017, про що сторони повідомлені під розписку в бланку оголошення перерви.

03.02.2017 позивач подав уточнений розрахунок, відповідно до якого здійснив новий розрахунок пені за період з травня 2015 по жовтень 2016, з урахуванням поданої відповідачем заяви про застосування строків позовної давності, який складає 7532,50 грн.

Зважаючи на подані неодноразові уточнення, суд зазначає, що станом на день винесення рішення, ціна позову складає 70 064,80 грн. (62 532,30+7532,50), виходячи з якої і вирішується спір.

Відповідно до частини 2 статті 82 ГПК України, рішення приймається судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом, у нарадчій кімнаті.

Згідно з ч. 1 статті 85 ГПК України, прийняте рішення оголошується господарським судом у судовому засіданні після закінчення розгляду справи.

Враховуючи достатність в матеріалах справи доказів для повного, всебічного та обєктивного розгляду спору по суті, в судовому засіданні 06.02.2017 року було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення присутніх в судовому засіданні представників сторін, суд,-

встановив:

1 жовтня 2014 року між Лісниківською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області (орендодавець) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (орендар) укладено договір №01-10/14, відповідно до умов якого позивач передав, а відповідач прийняв у строкове платне користування частину приміщення Лісниківської сільської ради площею 69,7 кв.м. для розміщення стоматологічного кабінету та перукарні.

Згідно пункту 2.1 Договору відповідач набуває право строкового платного користування приміщенням у строк, вказаний у Договорі, але не раніше дати підписання сторонами Договору та акту приймання-передачі. Такий акт приймання передачі підписано сторонами 01.10.2014.

Відповідно до підпункту 5.2.2 Договору відповідач зобов'язаний своєчасно вносити орендну плату на інші платежі відповідно до розділу 3 Договору.

Пунктом 3.1 Договору передбачено, що місячна орендна плата розраховується відповідно до ОСОБА_3 розрахунку орендної плати і порядку використання плати за оренду майна, що перебуває у спільній власності територіальної громади села Лісники Києво-Святошинського району Київської області, затвердженої Києво-Святошинською районною радою і становить 4 541, 94 гривень за перший місяць оренди (відповідно до розрахунку орендної плати, що додається до Договору, додаток №1) і підлягає в подальшому щомісячній індексації в залежності від рівня інфляції у відповідності з чинним законодавством України.

Відповідно до пункту 3.4 Договору відповідач сплачує орендну плату щомісячно до 20-го числа місяця, наступного за звітним, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок позивача.

Зважаючи на те, що вчасно та в повному обсязі орендна плата внесена не була, позивач звернувся до суду про стягнення з відповідача 62 532,30 грн. за період з квітня 2015 по жовтень 2016.

Згідно з частиною шостою ст. 283 Господарського кодексу України, до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 754 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з частинами першою та п'ятою ст. 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Оскільки за своєю правовою природою спірний Договір є договором оренди

державного майна, то майнові відносини між орендодавцем та орендарем щодо

господарського використання орендованого майна регулюються також Законом України

«Про оренду державного та комунального майна», норми якого є спеціальними відносно

норм інших законів.

Статтею 2 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» визначено, що оренда є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності (ч. 1 ст. 19 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна»).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

Статтею 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

При цьому, орендар фактично проти наявності заборгованості щодо невнесення орендної плати не заперечує, однак наголошує, що ним були здійсненні поліпшення на загальну суму 98 492, 00 грн., що підтверджується зведеним кошторисним розрахунком вартості будівництва, а тому зазначена сума має йти в рахунок погашення заборгованості з орендної плати.

Суд дані твердження оцінює критично та зазначає, що п. 5.1.2. Договору сторони погодили, що виключно з письмової згоди орендодавця проводити невідокремлювальні поліпшення чи реконструкцію орендованого майна за рахунок власних коштів. Невідокремлені поліпшення, здійснені за рахунок амортизаційних відрахувань, є спільною власністю територіальної громади села Лісники Києво-Святошинського району Київської області. Якщо орендодавець дав письмову згоду на проведення невідокремлених робіт поліпшень орендованого майна орендар при довгостроковому розірванні договору оренди (крім випадків, передбачених у пунктів 7.5. цього договору, або у разі його дострокового розірвання з ініціативи орендаря) зобовязаний компенсувати орендарю зазначені кошти в межах збільшення в результаті цих поліпшень вартості орендованого майна, визначеної в установленому законодавством порядку, яке відбулося в результаті таких поліпшень, якщо інше не визначено договором оренди. Вартість невідокремлених поліпшень, здійснених без згоди орендодавця, і компенсації не підлягають.

Таким чином, з урахуванням викладеного вбачається право орендаря на відшкодування витрат, понесених у звязку з поліпшенням лише при розірванні договору та припиненні між сторонами договірних зобовязань з оренди. При цьому, ані умовами договору, ані чинним законодавством не передбачена компенсація витрат орендаря шляхом покриття заборгованості, яка виникла у звязку з несплатою орендної плати. До того ж, будь-яких документів, які б свідчили про зарахування зустрічних вимог, та згоду позивача на таке зарахування, відповідачем суду не надано.

З огляду на вказані обставини, та враховуючи те, що станом на день розгляду справи відповідач не виконав свої зобовязання, не сплативши в повному обсязі розмір орендної плати, доказів оплати не надав, наявність заборгованості у розмірі 62 532,30 грн. підтверджується матеріалами справи, у звязку з чим суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім суми основного боргу позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 7 532,50 грн. за неналежне виконання зобовязань з оплати орендних платежів за травень 2015-жовтень 2016.

Зазначений розрахунок здійснений позивачем з урахуванням п.3.5 договору та поданої відповідачем заяви про застосування строків позовної давності.

Пунктом 3.5. Договору передбачено, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному розмірі, підлягає індексації і стягується на користь орендодавця за весь період з урахуванням пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язань припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Статтею 3 вказаного закону встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Суд розглянувши розрахунок позивача встановив, що ним, зокрема, було здійснено нарахування пені наступним чином:

- За травень 2015 року з 17.11.2015 по 19.12.2015 в сумі 266,29 грн.;

- За червень 2015 року з 17.11.2015 по 19.01.2016 в сумі 526,36 грн.;

- За липень 2015 року з 17.11.2015 по 19.02.2016 в сумі 784,45 грн.;

- За серпень 2015 року з 17.11.2015 по 19.03.2016 в сумі 1013,67 грн.;

- За вересень 2015 року з 17.11.2015 по 19.04.2016 в сумі 1256,95 грн.;

- За жовтень 2015 року з 20.11.2015 по 17.05.2016 в сумі 1462,72 грн.;

- За листопад 2015 року з 20.12.2015 по 16.06.2016 в сумі 280,40 грн.;

- За грудень 2015 року з 20.01.2016 по 17.07.2016 в сумі 273,75 грн.;

- За січень 2016 року з 20.02.2016 по 17.08.2016 в сумі 261,03 грн.;

- За лютий 2016 року з 20.03.2016 по 15.09.2016 в сумі 248,79 грн.;

- За березень 2016 року з 20.04.2016 по 16.10.2016 в сумі 231,12 грн.;

- За квітень 2016 року з 20.05.2016 по 15.11.2016 в сумі 224,42 грн.;

- За травень 2016 року з 20.06.2016 по 12.12.2016 в сумі 214,14 грн.;

- За червень 2016 року з 20.07.2016 по 12.12.2016 в сумі 174,19 грн.;

- За липень 2016 року з 20.08.2016 по 12.12.2016 в сумі 134,65 грн.;

- За серпень2016 року з 20.09.2016 по 12.12.2016 в сумі 96,16 грн.;

- За вересень 2016 року з 20.10.2016 по 12.12.2016 в сумі 58,35 грн.;

- За жовтень 2016 року з 20.11.2016 по 12.12.2016 в сумі 25,06 грн.;

Всього в сумі 7532,50 грн.

Відповідач щодо нарахування пені у своєму відзиві зазначив, що не погоджується з такими нарахуваннями, оскільки до її складової включено інфляційні втрати.

В свою чергу, суд зазначає, що п. 3.1 Договору передбачено, що місячна орендна плата розраховується відповідно до ОСОБА_3 розрахунку орендної плати і порядку використання плати за оренду майна, і становить 4 541, 94 гривень за перший місяць оренди і підлягає в подальшому щомісячній індексації в залежності від рівня інфляції у відповідності з чинним законодавством України.

Тобто наявність в країні інфляційних процесів, ставка щодо яких постійно змінюється, згідно укладеного сторонами договору, є підставою для зміни орендної плати та її щомісячній індексації. Таким чином, думка відповідача з приводу того, що позивачем при нарахуванні пені включено інфляційні нарахування є хибною, оскільки інфляційні втрати в даному випадку не є фінансовою санкцією в розумінні ст. 625 ЦК України, а є складовою боргу.

Згідно з арифметичним розрахунком, який був зроблений судом за допомогою калькулятора штрафів системи «Ліга-Закон» з урахуванням зазначених позивачем періодів нарахування пені, а також враховуючи уточнений розрахунок позивача, який здійснений без врахування періодів, до яких підлягає застосування строку позовної давності, заяву щодо якого було подано відповідачем, судом встановлено, що заявлені до стягнення 7 532, 50 грн. пені підлягають задоволенню повністю.

Крім того, позивач просить стягнути 3500,00 грн. адвокатських послуг, які понесені останнім у зв'язку з подачею позову та розглядом даної позовної заяви.

Згідно ч. 1 ст. 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК (п. 6.3 постанови Пленуму ВГСУ від 21.02.2013р. № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України»),

За змістом частини третьої статті 48 та частини п'ятої статті 49 ГПК у їх сукупності можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1 та частини першої статті 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі.

Як вбачається з наданих позивачем документів та матеріалів, між Лісниківською сільською радою та ФОП ОСОБА_2 було укладено договір про надання юридичних послуг № 7 від 15.02.2016. На виконання зазначеного договору було складено акт надання послуг від 09.11.2016 № 35, зокрема, щодо виконання робіт: написання позовної заяви Лісниківської сільради до ФОП ОСОБА_1В про стягнення боргу та пені. Зазначений акт підписано та скріплено печатками сторін та як наслідок перераховано ФОП ОСОБА_2 3500,00 грн.

При цьому, суд зазначає, що оскільки юридична особа самостійно вирішує питання про вибір свого представника у господарському суді, а згідно з вищезазначеними документами, такою особою є ОСОБА_2, який не є адвокатом, вимога про стягнення з відповідача 3500,00 грн. є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Що стосується подальших дій ОСОБА_2, як представника позивача, зокрема зі сплати ним 3500,00 грн. грошової суми адвокату ОСОБА_3 для складання позовної заяви, то суд зазначені докази оцінює критично та не приймає до уваги з тих підстав, що вищезазначеними нормами законодавства врегульовано питання відшкодування витрат лише стороні у справі, в даному випадку Лісниківській сільській раді. При цьому, будь-яких договорів, актів, платіжних доручень про сплату позивачем грошової винагороди адвокату ОСОБА_3 позивачем не надано. В свою чергу, наявний в матеріалах справи акт надання послуг від 09.11.2016 та виписка по рахунку Лісниківської сільської ради від 29.11.2016 свідчить про перерахування грошових коштів в розмірі 3500,00 грн. за надані юридичні послуги безпосередньо ФОП ОСОБА_2

Таким чином, вимога про стягнення 3500,00 грн. адвокатських послуг задоволенню не підлягає.

З урахуванням викладених обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача 62 532,30 грн. заборгованості з несплати оренди, 7 532, 50 грн. пені є доведеними, обґрунтованими, підтверджені доказами і підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Київської області, -

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (08171, Київська обл., Києво-Святошинський р-н,с. Хотів, вул. Партизанська, 39, код НОМЕР_1) на користь Лісниківської сільської ради Києво-Святошинського району (08172, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Лісники, пров. Шкільний, 22, ) - 62 532 (шістдесят дві тисячі пятсот тридцять дві) грн. 30 коп. заборгованості з несплати орендних платежів, 7 532 (сім тисяч пятсот тридцять дві) грн. 50 грн. пені, 1378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. судового збору.

3. Відмовити в задоволенні стягнення 3500,00 грн. адвокатських витрат.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дата підписання повного тексту рішення 14.02.2017р.

Суддя О.В. Щоткін