ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

01.02.2017р. Справа №905/3524/16

за позовом: Приватного акціонерного товариства «АПК-Інвест», с.Рівне,

до відповідача 1: Покровського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, м.Покровськ,

до відповідача 2: Управління Державної казначейської служби України у м.Покровську Донецької області, м.Покровськ,

про стягнення 5086,16 грн

Суддя: Паляниця Ю.О.

Секретар судового засідання: Бикова Я.М.

У засіданні брали участь:

прокурор: не зявився

від позивача: не зявився

від відповідача: не зявився

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Приватне акціонерне товариство «АПК-Інвест», с.Рівне звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідачів, Покровського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, м.Покровськ, Управління Державної казначейської служби України у м.Покровську Донецької області, м.Покровськ про стягнення з державного бюджету на користь Приватного акціонерного товариства «АПК-Інвест» майнової шкоди у розмірі 5086,16 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на неправомірність дій Красноармійського (Покровського) міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області по винесенню постанови про стягнення з Приватного акціонерного товариства «АПК-Інвест» виконавчого збору у розмірі 5086,16 грн, що встановлено рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18.08.2016р. по справі №235/473/16-ц (яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 12.10.2016р. у справі №235/473/16-ц), чим завдано позивачу шкоду у заявленому розмірі.

Відповідач 1 у судові засідання 11.01.2017р., 01.02.2017р. не зявився, у відзиві №1418-594 від 30.01.2017р. проти задоволення позову заперечив з посиланням на правомірність дій державного виконавця при винесенні постанови від 23.05.2016р. про стягнення виконавчого збору. Разом з цим, відповідач 1 просив зупинити розгляд справи №905/3524/16 до розгляду Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційної скарги відділу. Згідно з клопотанням №1418-593 від 30.01.2017р. Покровського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області останній просив здійснити розгляд справи без участі власного представника.

Відповідач 2 у судові засідання 11.01.2017р., 01.02.2017р. не зявився, будь-яких пояснень по суті спору не надав, витребуваних судом документів до матеріалів справи не представив, про розгляд справи був обізнаний, про що свідчать наявні у матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень №658, №403.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобовязують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Статтею 77 зазначеного Кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст.69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно із п.3.9.2 постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

За висновками суду, незважаючи на те, що сторони, зокрема, у судове засідання, 01.02.2017р. не зявились, справа може бути розглянута за наявними у ній документами у відповідності до вимог ст.75 Господарського процесуального кодексу України, а відсутність вказаних учасників судового спору не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд встановив:

Як свідчать матеріали справи, 13.05.2016р. державним виконавцем Покровського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №51094789 з примусового виконання виконавчого листа Красноармійського міськрайонного суду №235/473/16-ц від 10.05.2016р. про поновлення ОСОБА_2 на посаді електрогазозварника 4 розряду служби головного інженера та технічного обслуговування тваринницького комплексу управління з забезпечення діяльністю тваринницького комплексу на Приватному акціонерному товаристві «АПК-Інвест» та стягнення з Приватного акціонерного товариства «АПК-Інвест» на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 08.04.2015р. по 08.04.2016р. в сумі 55485,36 грн, а також надано боржнику строк для самостійного виконання рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць - негайно; в іншій частині у строк до семи днів.

В подальшому, у звязку з невиконанням у встановлений строк виконавчого листа Красноармійського міськрайонного суду Донецької області №235/473/16-ц від 10.05.2016р., державним виконавцем Покровського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 винесено постанову від 23.05.2016р. про стягнення з Приватного акціонерного товариства «АПК-Інвест» виконавчого збору у розмірі 5086,16 грн.

Відповідно до наявного у матеріалах справи платіжного доручення №30155 від 03.08.2016р. Приватним акціонерним товариством «АПК-Інвест» було перераховано на користь Покровського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області виконавчий збір згідно виконавчого провадження №51094789 у сумі 5113,88 грн.

В свою чергу, позивач, не погодившись з постановою Покровського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про стягнення виконавчого збору, звернувся до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до Красноармійського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про скасування постанови про стягнення виконавчого збору.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18.08.2016р. по справі №235/473/16-ц позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «АПК-Інвест» задоволено: скасовано постанову старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції про стягнення виконавчого збору від 23.05.2016р. за виконавчим провадженням №51094789; стягнуто з Красноармійського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області на користь Приватного акціонерного товариства «АПК-Інвест» судовий збір в сумі 1378 грн.

Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 12.10.2016р. по справі №235/473/16-ц вказане рішення залишено без змін.

Рішення суду першої інстанції було мотивоване тим, що Приватне акціонерне товариство «АПК-Інвест» листом від 20.05.2016р. повідомило Красноармійський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про апеляційне оскарження рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 10.05.2016р. у справі №235/473/16-ц. Водночас, 23.05.2016р. державним виконавцем Красноармійського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 було винесено оскаржувану постанову про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №51094789 з виконання наказу №235/473/16-ц від 10.05.2016р. Відтак, державний виконавець розпочав примусове виконання рішення суду, яке не набрало законної сили.

З огляду на викладене, 26.10.2016р. Приватне акціонерне товариство «АПК-Інвест» звернулось з листом №672 від 26.10.2016р. до Красноармійського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області з вимогою повернути виконавчий збір у розмірі 5086,16 грн, у звязку з тим, що постанова про стягнення виконавчого збору була скасована у судовому порядку.

Листом №4320/14.18-31/29389 від 07.11.2016р. Покровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області повідомив позивача, що Покровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області підпорядкований Головному територіальному управлінню юстиції у Донецькій області, не має окремого бухгалтерського обліку та балансу, є бюджетною установою, фінансується повністю за рахунок коштів державного бюджету; бухгалтерський облік по вищезазначеній установі здійснюється централізованим управлінням фінансового та матеріально-технічного забезпечення Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. Відтак, у Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області відсутні повноваження здійснити заходи щодо повернення виконавчого збору у розмірі 5086,16 грн.

З огляду на те, що Покровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області грошові кошти у розмірі 5086,16 грн на вимогу Приватного акціонерного товариства «АПК-Інвест» не перерахувало, позивач звернувся до суду з розглядуваним позовом.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «АПК-Інвест» підлягають задоволенню, враховуючи наступне:

Відповідно до ч.1 ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для настання відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, вина.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров'я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов'язкова умова, але й міра відповідальності, оскільки за загальним правилом вказаної статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі. Мова йде про реальну шкоду та упущену вигоду (ст.22 Цивільного кодексу України).

Причинний зв'язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов'язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди. Відсутність у діях особи умислу або необережності звільняє її від відповідальності, крім випадків, коли за нормами Цивільного кодексу України відповідальність настає незалежно від вини.

Особливістю деліктної відповідальності за завдану шкоду є презумпція вини.

Відповідно до ч.2 ст.1166 Цивільного кодексу України особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди.

Згідно зі ст.22 вказаного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

При цьому, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За приписами ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Статтею 1173 Цивільного кодексу України встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Однією із засад виконавчого провадження є принцип забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців (ст.2 Закону України «Про виконавче провадження»).

Таким чином, предметом доказування у даній справі є факти неправомірних дій (бездіяльності) органу державної влади при прийнятті відповідного рішення шляхом видання постанови, виникнення шкоди та причинний зв'язок між неправомірними діями (бездіяльністю) органу державної влади і заподіянням шкоди.

При цьому, неправомірність дій (бездіяльності) органу державної влади має підтверджуватись належними доказами, зокрема, відповідним рішенням суду, яке може мати преюдиційне значення для справи про відшкодування збитків. Аналогічна правова позиція наведена в постанові Верховного Суду України від 25.10.2005р. у справі №32/421.

Як було зазначено судом вище, рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18.08.2016р. по справі №235/473/16-ц (яке залишено судом апеляційної інстанції без змін) скасовано постанову старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції про стягнення виконавчого збору від 23.05.2016р. за виконавчим провадженням №51094789.

Наявності обставин того, що вказане рішення скасовано або переглянуто у визначеному законом порядку сторонами не доведено, а судом не встановлено.

Господарський суд при вирішенні розглядуваного спору приймає до уваги викладені вище обставини, що встановлені судами при розгляді справи №235/473/16-ц, як такі, що відповідно до приписів ст.35 Господарського процесуального кодексу України не підлягають повторному доказуванню.

При цьому, господарський суд виходить з того, що одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (п.4 Інформаційного листа №01-8/1427 від 18.11.2003р. Вищого господарського суду України «Про Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та юрисдикцію Європейського суду з прав людини»).

Відтак, враховуючи встановлені у справі №235/473/16-ц обставини, з огляду на скасування постанови від 23.05.2016р. старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції про стягнення виконавчого збору за виконавчим провадженням №51094789, шкода, завдана неправомірними діями відповідача 1, має бути відшкодована Приватному акціонерному товариству «АПК-Інвест».

Водночас, судом враховано, що не допускається відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади за рахунок коштів, що виділяються на утримання органів державної влади (рішення Конституційного Суду України №12-рп/2001 від 03.10.2001р. у справі №1-36/2001).

Таким чином, з урахуванням наведеного, відшкодування шкоди в даній справі може здійснюватись лише за рахунок державного бюджету. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України у справі №67/157-10 від 25.05.2011р.).

Відповідно до ст.25 Бюджетного кодексу України Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.

Частиною першою ст.43 вказаного кодексу встановлено, що в Україні застосовується казначейська форма обслуговування державного бюджету України, яка, зокрема, передбачає здійснення Казначейством України: розрахунково-касового обслуговування розпорядників і одержувачів бюджетних коштів, а також інших клієнтів відповідно до законодавства; контроль за здійсненням бюджетних повноважень при зарахуванні надходжень бюджету, взятті бюджетних зобов'язань розпорядниками бюджетних коштів та здійсненні платежів за цими зобов'язаннями; ведення бухгалтерського обліку і складання звітності про виконання бюджетів з дотриманням національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку та інших нормативно-правових актів Міністерства фінансів України; здійснення інших операцій з бюджетними коштами.

Отже, управління коштами державного бюджету України, фінансування його видатків входить до компетенції Казначейства України.

Відтак, враховуючи положення вищенаведених норм чинного законодавства України, позивачу надане право звернутись до суду з вимогою про відшкодування з державного бюджету України державою в особі органів, які виконують функції управління коштами державного бюджету, а не за рахунок коштів, виділених державою на утримання органів, що завдали шкоду.

Відповідно до підп.3 п.4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою №215 від 15.04.2015р. Кабінету Міністрів України, казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку здійснює безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду.

Отже, з системного аналізу наведених норм законодавства вбачається, що обов'язок обслуговування бюджетних коштів та списання цих коштів, у тому числі на відшкодування шкоди, завданої фізичним та/або юридичним особам незаконними діями та рішеннями органів державної влади покладено на Державну казначейську службу України, у зв'язку з чим заявлена до стягнення шкода підлягає стягненню з державного бюджету України через Державну казначейську службу України в особі її територіального органу. Вказані висновки суду відповідають правовій позиції Вищого господарського суду України у справах аналогічної категорії, які викладені у постанові від 21.03.2012р. у справі №5023/5466/11, постанові від 01.10.2012р. у справі №5015/1148/12, постанові від 11.02.2013р. у справі №5011-61/2508-2012, постанові від 26.03.2013р. у справі №17/5005.

За таких обставин, оцінивши наявні у матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з державного бюджету України через Державну казначейську службу України в особі Управління державної казначейської служби України у м.Покровську Донецької області грошових коштів у розмірі 5086,16 грн, з огляду на що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Клопотання Покровського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про зупинення провадження по справі №905/3524/16 до розгляду Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційної скарги відділу, залишається судом без задоволення, з огляду на наступне:

В обґрунтування свого клопотання відповідач 1 посилається на наявність обставин звернення Покровського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області з касаційною скаргою на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18.08.2016р. та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 12.10.2016р. по справі №235/473/16-ц.

Відповідно до ч.1 ст.79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження по справі у раз неможливості розгляду даної справи до вирішення повязаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

В силу норм ч.1 ст.223 Цивільного процесуального кодексу України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Згідно з ч.1 ст.307, ст.319 вказаного нормативно-правового акту за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право, зокрема, постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. Рішення або ухвала апеляційного суду набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Як було зазначено судом вище, рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18.08.2016р. у справі №235/473/16-ц переглядалось в апеляційному порядку та було залишено без змін ухвалу апеляційного суду Донецької області від 12.10.2016р.

За таких обставин, приймаючи до уваги приписи ч.1 ст.223, ч.1 ст.307, ст.319 Цивільного процесуального кодексу України, рішення місцевого суду у справі №235/473/16-ц набрало законної сили, внаслідок чого підстави для зупинення провадження у справі №905/3524/16 відсутні.

Інших підстав для вчинення наведеної процесуальної дії, що відповідала б приписам ст.79 Господарського процесуального кодексу України, учасниками розгляду справи не повідомлено, а судом не встановлено.

Водночас, враховуючи, що даний спір виник внаслідок неправильних дій Покровського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, з огляду на приписи ч.2 ст.49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір в сумі 1378 грн підлягає віднесенню на відповідача 1.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Задовольнити позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «АПК-Інвест», с.Рівне до Покровського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, м.Покровськ, Управління Державної казначейської служби України у м.Покровську Донецької області, м.Покровськ про стягнення з державного бюджету на користь Приватного акціонерного товариства «АПК-Інвест» майнової шкоди у розмірі 5086,16 грн.

Стягнути з державного бюджету України через Управління Державної казначейської служби України у м.Покровську Донецької області (85300, Донецька область, м.Покровськ, вул.Залізнична, буд.181, ) на користь Приватного акціонерного товариства «АПК-Інвест» (85325, Донецька обл., Покровський район, с.Рівне, вул.Шопена, буд.1А, ) майнову шкоду у розмірі 5086,16 грн.

Стягнути з Покровського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (85300, Донецька область, м.Покровськ, вул.Степана Бовкуна, буд.7, ) на користь Приватного акціонерного товариства «АПК-Інвест» (85325, Донецька обл., Покровський район, с.Рівне, вул.Шопена, буд.1А, ) судовий збір у сумі 1378 грн.

Видати накази після набрання судовим рішенням законної сили.

У судовому засіданні 01.02.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повне рішення складено 06.02.2017р.

Суддя Ю.О.Паляниця