ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07.02.2017 Справа № 904/10728/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ", м.Київ

до Державного підприємства "Виробниче об'єднання "ПІВДЕННИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД імені ОСОБА_1", м.Дніпро

про стягнення 634649,16 грн.

Суддя Кеся Н.Б.

При секретарі судового засідання Хавіна О.С.

Представники:

Від Позивача: представник ОСОБА_2, довіреність № 14-109 від 18.04.2016 р.

Від Відповідача: представник ОСОБА_3, довіреність № 124/1178 від 23.11.2016 р.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" (далі-Позивач) звернулось з позовом до Державного підприємства "Виробниче об'єднання "ПІВДЕННИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД імені ОСОБА_1" (далі-Відповідач), в якому просить господарський суд стягнути з Відповідача на свою користь борг у загальній сумі 634 649,16 грн., у тому числі: пеня у сумі 226 540,88 грн., три проценти річних у сумі 15 787,67 грн., інфляційні втрати у сумі 392 320,61 грн. та суму сплаченого судового збору за подання цього позову.

В обґрунтування позову Позивач посилається на несвоєчасне виконання Відповідачем грошових зобов'язань за договором №1518/15-БО-4/ПТ від 31.12.2014р. купівлі-продажу природного газу.

Відповідач позов не визнав, у відзиві на позов вказує про те, що при нарахуванні штрафних санкцій Позивачем не враховано норми спеціального Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", Позивач вважає, що мають бут застосовані загальні норми Цивільного законодавства України. Так, відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом. Таким чином, нормами спеціального Закону, який розповсюджується на відносини, що утворились між Позивачем та Відповідачем імперативно визнав, що неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються на погашену заборгованість, що виникла до дня набрання чинності спеціального Закону, а нарахована підлягає списанню з 03.11.16р. Отже, Позивач, замість подання позову про стягнення заборгованості, мав самостійно здійснити дії направлені на списання будь-яких штрафних санкцій за цим Договором.

26.01.17р. Відповідач подав клопотання про припинення провадження (а.с. 82-84), оскільки відповідно Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом. Отже, зазначений Закон України будь-яких додаткових дій Сторонами для списання сум заборгованості, що є предметом стягнення, не вимагає. Так, Відповідач вважає, що Позивач мав автоматично списати нараховані суми неустойки (штрафу, пені), інфляційні нарахування, проценти річні на підставі норм спеціального Закону, а отже вимоги Позивача про стягнення 634649,16 грн. є безпідставними, необґрунтованими та не можуть бути задоволені господарським судом. Враховуючи, що на момент розгляду справи настали обставини, що припинили існування предмету спору, провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України у зв'язку з відсутністю предмету спору.

Під час судового засідання представник Позивача подав пояснення (а.с. 112-113), в яких зазначає про те, що виходячи з аналізу положень ст.ст. 1-3 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" учасниками процедури врегульовані заборгованість (що включає в себе у тому числі і списання заборгованості) є теплопостачальні та теплогенеруючі підприємства, включені до реєстру. Оскільки на даний час реєстр підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, не сформований Кабінетом Міністрів України, а відтак Відповідач не включений до реєстру, застосування до спірних відносин ст. 7 Закону щодо списання заборгованості є неправомірним.

В останньому судовому засіданні Відповідач подав клопотання про зменшення розміру пені (а.с. 118-120) з 226540,88 грн., до мінімального розміру, проте, просить врахувати його заперечення проти позову.

Строк вирішення спору був продовжений судом за клопотанням Позивача - до 07.02.17р. в порядку ст. 69 ГПК України.

В судовому засіданні 07.02.17р. оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення в порядку ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та враховуючи пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Між Публічним акціонерним товариством Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (далі - Продавець) та Державним підприємством "Виробниче об'єднання "ПІВДЕННИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД імені ОСОБА_1" (далі - Покупець) 31.12.2014 року укладено договір на купівлю-продаж природного газу №1518/15-БО-4/ПТ (далі-Договір), відповідно до умов якого Продавець зобов'язався передати у власність Покупцю у 2015 році природний газ, ввезений на митну територію України Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД НОМЕР_1, а Покупець зобов'язався прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору (п. 1.1 Договору).

Газ, що продається за цим договором, використовується Покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями (п. 1.2 Договору).

Згідно з Ліцензією сері АГ № 500437, виданої Національною комісією регулювання електроенергетики України 23.09.2011 року, Відповідачеві надано право на виробництво теплової енергії на теплоцентралях та установках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії ( а.с.106).

Відповідно до п. 2.1 Договору Продавець передає Покупцю з 01 січня 2015 року по 30 червня 2015 року газ обсягом до 1799 тис. куб. м., у тому числі по місяцях кварталів (тис. куб м).

Згідно з пунктом 3.3 Договору приймання - передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання - передачі газу.

Пунктом 3.4 Договору передбачено, що не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов'язується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця два примірники акта приймання - передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов'язується повернути покупцеві один примірник оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою для остаточних розрахунків між сторонами.

Згідно з пунктом 6.1 Договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, і діє в частині реалізації газу до 30 червня 2015 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (ч. 11 Договору).

Так, на виконання умов договору Позивач в період з січня по квітень та з жовтня по грудень 2015 року поставив Відповідачу природний газ на загальну суму 16855111,96 грн., що підтверджується актами приймання - передачі природного газу від 31.01.15 у обсязі 527,210 тис.куб.м.; від 28.02.15 у обсязі 360,824 тис.куб.м; від 31.03.15 у обсязі 283,104 тис.куб.м; від 30.04.15 у обсязі 59.854 тис.куб.м; від 3 1.10.15 у обсязі 46,174 тис.куб.м; від 30.11.15 у обсязі 286,087 тис.куб.м; від 31.12.15 у обсязі 43 1,607 тис.куб.м. Вказані акти підписані та скріплені печатками сторін без зауважень та заперечень до них (а.с. 31-37).

Відповідач свої зобов'язання по повній та своєчасній оплаті отриманого природного газу здійснив несвоєчасно, внаслідок чого Позивач нарахував Відповідачу суму пені у розмірі 226540,88 грн. за період з 15.02.2015р. по 16.08.2016р.

Відповідно до п. 7.2 Договору у разі невиконання покупцем умов п. 6.1 цього Договору Продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі не виконання покупцем умов п. 6.1 цього Договору він зобовязується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

У пункті 9.3 Договору сторони узгодили, що строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим Договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю 5 років.

На підставі положень ст. 625 ЦК України Позивач нарахував Відповідачу суму 15787,67грн. 3% річних за період з 15.02.15р. по 16.08.2016р. та 392320,61 грн. інфляційних втрат за період з лютого 2015р. по квітень 2016р.

Як свідчить розрахунок спірних сум за позовом (а.с.10-13), погашення боргу Відповідачем відбулося у період до 30.11.2016 року.

30.11.2016 року набрав чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" від 03.11.2016 р. № 1730-VIII, який визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Згідно з частиною 3 статті 7 Закону України "Про заходи спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних, теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Позивач подав позов до набрання чинності вказаним Законом, проте, після набрання чинності вказаним Законом спірні суми не тільки не списав, а й наполягає на їх стягненні.

Зважаючи на встановлені обставини, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

В силу частин 2 та 3 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є:

1) договори та інші правочини;

2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності;

3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі;

4) інші юридичні факти.

Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною 3 статті 7 Закону України "Про заходи спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних, теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Враховуючи викладене, а також те, що:

на момент набрання чинності Закону України "Про заходи спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних, теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" заборгованість у Відповідача за спожиті енергоносії була погашена;

матеріалами справи доводиться те, що на Відповідача поширюється дія вищевказаного Закону, оскільки Відповідач є теплогенеруючою організацією (є відповідна ліцензія);

імперативними приписами вищевказаного Закону встановлено необхідність здійснення списання неустойки (штраф, пеня), інфляційних нарахувань та три відсотки річних з дня набрання чинності цим Законом на суму боргу, якщо його погашено до набрання цим Законом чинності;

з дня набрання чинності цього Закону Позивач спірні суми не списав, проте, ці обставини не надають Позивачеві права стягувати спірні суми з Відповідача в судовому порядку;

у зв'язку з цим позовні вимоги Позивача про стягнення з Відповідача зазначених нарахувань на погашену суму боргу суд визнає такими, що суперечать положенням вищевказаного Закону.

Водночас, суд не знаходить підстав для припинення провадження у справі з мотивів відсутності предмету спору, який припинив існувати під час розгляду справи, на можливість чого вказує Відповідач разом із проханням відмовити у позові, з огляду на наступне:

згідно з частиною 3 статті 7 вищенаведеного Закону на заборгованість за спожиті енергоносії, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом;

Позивач подав позов до набрання чинності вказаним Законом, проте, після набрання чинності вказаним Законом спірні суми не тільки не списав, а й наполягає на їх стягненні;

аналіз змісту вищенаведеної норми Закону, на думку суду, свідчить про необхідність здійснення певних дій, які Позивачем не зроблені і ним оспорюються. Також слід зазначити, що Позивач не погоджується з тим, що у справі відсутній предмет спору, він вважає, що є підстави для задоволення позову, оскільки на момент вирішення спору механізм реалізації Закону України "Про заходи спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних, теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" не встановлений;

згідно з роз'ясненнями, наданими в пункті 4.4 постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань;

отже, з огляду на обставини справи та заперечення сторін, суд не вбачає між сторонами врегулювання спірних питань на предмет спору.

Заперечення Позивача про те, що вищевказаним Закону встановлена процедура врегулювання заборгованості, якою передбачено необхідність включення боржника до відповідного реєстру, порядок ведення якого ще не затверджений, суд відхилює, оскільки вбачає в положеннях цього Закону регулювання як порядку погашення існуючої заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств, що дійсно передбачає спочатку включення до відповідного реєстру, складання договору на реструктуризацію боргу тощо, так й встановлено право на списання неустойки (штраф, пеня), інфляційних нарахувань та процентів річних у випадку погашення боргів за спожиті енергоносії до 30.11.2016 року. При цьому щодо списання сум за погашеними до 30.11.2016 року боргами включення колишніх боржників до реєстру та укладення з ними певного виду договорів Закон не вимагає.

Клопотання Відповідача про зменшення суми суд не розглядає з огляду на встановлення правових підстав для відмови у позові.

Таким чином, суд відмовляє у позові.

Судові витрати у справі покладаються на Позивача в порядку ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 4, 32-33, 36, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня складення його повного тексту і може бути оскаржено протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Суддя ОСОБА_4

Повне рішення складено-09.02.17р.