ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"01" лютого 2017 р.Справа № 916/3134/16

за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "ФАВОРИТ";

до відповідача: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "КРЕІН ЮКРЕІН";

про стягнення 261638,30грн.;

Суддя Степанова Л.В.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_2 за довіреністю;

Від відповідача: ОСОБА_3 за довіреністю;

Суть спору: про стягнення 261638,30грн.

ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Лізингова компанія ФАВОРИТ звернулось до господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю КРЕІН ЮКРЕІН заборгованості за договорами оперативного лізингу (оренди) ЛО №209 та №210 у сумі 261638,30грн. у тому числі 151440,00грн. заборгованість за лізинговими платежами, 19166,45грн. пені, 91031,85грн. штрафу.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 21.11.2016р. порушено провадження у справі №916/3134/16 та справу призначено до розгляду.

20.12.2016р. за вх.суду№2-6735/16 (№15/12/2016-01 від 15.12.2016р.) та від 13.01.2017р. за вх.суду№2-162/17 (№11/01-2016-02 від 11.01.2017р.) позивач звернувся до суду з заявами про збільшення позовних вимог в яких просить суд додатково до позовних вимог стягнути з відповідача 1374,00грн. вартості проїзних документів для явки в судове засідання представника позивача.

В судовому засіданні від 13.01.2017р. позивач надав до суду письмові пояснення №11/01/2017-03 від 11.01.2017р. (вх.суду№677/17 від 13.01.2017р.) та звернувся до суду з заявою №11/01/2017-04 від 11.01.2017р. (вх.суду№689/17 від 13.01.2017р.) про доручення документів до матеріалів справи.

В судовому засіданні від 01.02.2017р. позивач звернувся до суду з заявою №30/01/2017-01 від 30.01.2017р. про стягнення судових витрат у сумі 1958,51грн. (вартість проїзних документів для явки в судове засідання представника позивача) та просив залишити заяви про збільшення позовних вимог від 20.12.2016р. за вх.суду№2-6735/16 (№15/12/2016-01 від 15.12.2016р.) та від 13.01.2017р. за вх.суду№2-162/17 (№11/01-2016-02 від 11.01.2017р.) без розгляду.

Суд, розглянувши заяву позивача №30/01/2017-01 від 30.01.2017р. про стягнення судових витрат у сумі 1958,51грн. (вартість проїзних документів для явки в судове засідання представника позивача) та залишення заяви про збільшення позовних вимог від 20.12.2016р. за вх.суду№2-6735/16 (№15/12/2016-01 від 15.12.2016р.) та від 13.01.2017р. за вх.суду№2-162/17 (№11/01-2016-02 від 11.01.2017р.) без розгляду, задовольняє її у повному обсязі.

Позивач позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач проти позовних вимог заперечує з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву №73 від 03.12.2016р. (вх.суду№29538/16) та доповненнях до відзиву №26 від 30.01.2017р. (вх.суду№2345/17 від 31.01.2017р.).

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

08.06.2012р. між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Лізингова компанія "ФАВОРИТ" (позивач, Лізингодавець, ТОВ "ЛК "ФАВОРИТ") та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "КРЕІН ЮКРЕІН" (відповідач, Лізингоодержувач, ТОВ "КРЕІН ЮКРЕІН") було укладено договір ЛО №209 оперативного лізингу (оренди) (далі договір №209) відповідно до умов якого Лізингодавець зобовязується набути у власність у ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю КРЕІН ЮКРЕІН та передати в наступне платне користування Лізингоодержувачу на визначений строк за встановлену плату (лізингові платежі) наступне майно: ОСОБА_4 SYМТЕС МКW-35SVН, серійний номер 287-4DR5 з комплектуючими.

08.06.2012р. між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Лізингова компанія "ФАВОРИТ" (позивач, Лізингодавець, ТОВ "ЛК "ФАВОРИТ") та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "КРЕІН ЮКРЕІН" (відповідач, Лізингоодержувач, ТОВ "КРЕІН ЮКРЕІН") було укладено договір ЛО №210 оперативного лізингу (оренди) (далі договір №210) відповідно до умов якого Лізингодавець зобовязується набути у власність у ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю КРЕІН ЮКРЕІН та передати в наступне платне користування Лізингоодержувачу на визначений строк за встановлену плату (лізингові платежі) наступне майно: ОСОБА_4 SYМТЕС МКW-35SVН, серійний номер 312-4DR5 з комплектуючими.

Відповідно до п.2.1. договорів №209 та №210 строк лізингу становить 36 місяців з дня підписання акту приймання передачі обєкту лізингу.

Загальна сума лізингових платежів, термін оплати (дата платежів та порядок сплати Лізингоодержувачем лізингових платежів Лізингодавцеві встановлюється договором та в "Графіку сплати лізингових платежів" (додаток 2), який є невід'ємною частиною договору. Сплата лізингових платежів здійснюється Лізингоодержувачем не пізніше дати платежу шляхом перерахування належної суми на поточний рахунок Лізингодавця. Лізингоодержувач зобовязаний здійснити на користь Лізингодавця попередню оплату лізингових платежів в термін та в сумі, визначеній додатокм 2 до договору (п.п. 3.2., 3.3. договорів №209 та №210).

Відповідно до умов п.4.1 договорів оперативного лізингу ЛО №209 та ЛО №210, ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Лізингова компанія ФАВОРИТ зобовязалось передати обєкти лізингу в строки та на умовах, передбачених в договорі поставки (купівлі-продажу) обєкту лізингу, укладеного позивачем з продавцем обєкту лізингу та відповідно до пунктів 1.2 та 1.3 договорів оперативного лізингу ЛО №209 та ЛО №210.

Відповідно до умов пункту 4.1. договорів №209 та №210 строк передачі обєкту лізингу складає 35 робочих днів з моменту перерахування попередньої оплати лізингових платежів, але в будь якому разі не раніше отримання Лізингодавцем обєкту лізингу від продавця та не пізніше 7 календарних днів з дня отримання отримання обєкту лізингу. За умови передачі Лізингодавцем Лізингоодержувачем попередньої оплати лізингових платежів, сторони вносять зміни до "Графіку сплати лізингових платежів", а саме переносять дати платежу вперед на кількість днів перевищення.

Місце передачі обєкту лізингу: 67806, Одеська область, Овідіопольський район, смт. Авангард, вул. Теплична, 1. Сторони складають акт приймання передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів (додаток 3) ОСОБА_2 підписується комісією у складі представників двох сторін Лізингодавця та Лізингоодержувача (п.п.4.2., 4.3. договорів №209 та №210).

Підпунктом 10.2.1. п. 10.2. договорів №209 та №210 сторони передбачили, що у випадку прострочення термінів оплати лізингових платежів, передбачених п.3.2. договору, Лізингодавець має право вимагати від Лізингоодержувача сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від непогашеної суми заборгованості за лізинговими платежами за кожен день прострочення. У випадку прострочення заборгованості більше ніж на 30 календарних днів Лізингодавець має право вимагати від Лізингоодержувача окрім пені сплатити штраф у розмірі 0,5% від непогашеної суми заборгованості за лізинговими платежами за кожен день прострочення до моменту повного погашення заборгованості.

На виконання умов договорів №209 та №210 між сторонами були підписані додатки до договору, а саме додаток 1, 2 (Розрахунок лізингових платежів) , 1а (Замовлення).

Під час дії договорів №209 та №210 між сторонами були підписані додаткові угоди, а саме 01.08.2012р. додаткова угода та додаткова угода №1, 29.04.2014р. додаткова угода №2.

Як зазначає позивач, 29.04.2014р. між сторонами був складений та підписаний акт приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів за яким на виконання договору ЛО №209 оперативного лізингу (оренди) за яким ТОВ "ЛК "ФАВОРИТ" через ОСОБА_5, що діяв за довіреністю №59/5 від 29.04.2014р. передав ТОВ "КРЕІН ЮКРЕІН" ОСОБА_4 SYМТЕС МКW-35SVН, серійний номер 287-4DR5 з комплектуючими.

29.04.2014р. між сторонами був складений та підписаний акт приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів за яким на виконання договору ЛО №210 оперативного лізингу (оренди) за яким ТОВ "ЛК "ФАВОРИТ" через ОСОБА_5, що діяв за довіреністю №59/5 від 29.04.2014р. передав ТОВ "КРЕІН ЮКРЕІН" ОСОБА_4 SYМТЕС МКW-35SVН, серійний номер 312-4DR5 з комплектуючими.

Позивач зазначає, що факт передачі обєктів лізингу за договором №209 підтверджується наданими до позовної заяви актами надання послуг №184 від 30.04.2014р., №234 від 31.05.2014р., №287 від 30.06.2014р., №335 від 31.07.2014р., №384 від 31.08.2014р., №433 від 30.09.2014р., №483 від 31.10.2014р., №528 від 30.11.2014р., №572 від 31.12.2014р., №15 від 31.01.2015р., №57 від 28.02.2015р., №97 від 31.03.2015р., №138 від 30.04.2015р., №180 від 31.05.2015р., №216 від 30.06.2015р., №242 від 31.07.2015р., №268 від 31.08.2015р., №292 від 30.09.2015р., №313 від 31.10.2015р., №333 від 30.11.2015р.№353 від 31.12.2015р., №13 від 31.01.2016р., №33 від 29.02.2016р., №52 від 31.03.2016р., №68 від 30.04.2016р., №77 від 31.05.2016р.

Факт передачі обєктів лізингу за договором №210 підтверджується наданими до позовної заяви актами надання послуг №185 від 30.04.2014р., №235 від 31.05.2014р., №288 від 30.06.2014р., №336 від 31.07.2014р., №385 від 31.08.2014р., №434 від 30.09.2014р., №484 від 31.10.2014р., №529 від 30.11.2014р., №573 від 31.12.2014р., №16 від 31.01.2015р., №58 від 28.02.2015р., №98 від 31.03.2015р., №139 від 30.04.2015р., №181 від 31.05.2015р., №217 від 30.06.2015р., №243 від 31.07.2015р., №269 від 31.08.2015р., №293 від 30.09.2015р., №314 від 31.10.2015р., №334 від 30.11.2015р., №354 від 31.12.2015р., №14 від 31.01.2016р., №34 від 29.02.2016р., №53 від 31.03.2016р., №69 від 30.04.2016р., №78 від 31.05.2016р.

Позивач вказує, що 12.06.2015р. між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "ФАВОРИТ" (Заставодавець), як законним власником обєктів лізингу та Публічним акціонерним товариством "Промислово-фінансовий банк" (Заставодержатель) було укладено договір застави нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрований за №143 відповідно до якого обєкти лізингу, а саме ОСОБА_4 SYМТЕС МКW-35SVН, серійний номер 287-4DR5 з комплектуючими та ОСОБА_4 SYМТЕС МКW-35SVН, серійний номер 312-4DR5 з комплектуючими були передані в заставу Банку в забезпечення виконання Заставодавцем перед Заставодержателем зобовязань за кредитним договором №08-2063/15 від 12.06.2015р.

Позивач зазначає, що на виконання умов договору застави 02.06.2015р., 02.12.2015р. та 02.06.2016р. представниками Банку та директором ТОВ "КРЕІН ЮКРЕІН" ОСОБА_5 були складені та підписані акти перевірки предмета застави відповідно до яких ОСОБА_4 SYМТЕС МКW-35SVН, серійний номер 287-4DR5 з комплектуючими та ОСОБА_4 SYМТЕС МКW-35SVН, серійний номер 312-4DR5 з комплектуючими знаходяться в наявності та зберігаються на території, яка орендується у ПП "ТЕПЛИЧНЕ".

Крім того, як зазначає позивач, відповідно до умов п.8.1.2. договорів №209 та №210 за якими Лізингодавець має право перевіряти стан обєкту лізингу, уповноваженою особою позивача було здійснено огляд обєктів лізингу, а саме ОСОБА_4 SYМТЕС МКW-35SVН, серійний номер 287-4DR5 з комплектуючими та ОСОБА_4 SYМТЕС МКW-35SVН, серійний номер 312-4DR5 з комплектуючими та складено акти перевірки якими було зафіксовано, що обєкти лізингу знаходяться на охоронюваній території та в експлуатації.

Позивач зазначає, що відповідач в порушення умов договорів №209 та №210 не сплачує лізингові платежі у звязку з чим за період з 08.06.2016р. по 26.10.2016р. у нього наявна заборгованість за договором №209 75720,00грн. та за договором №210 75720,00грн.

Приймаючи до уваги неналежне виконання відповідачем умов договорів, позивач нарахував останньому пеню у суму 9591,71грн. та штраф у сумі 45564,79грн. за договором №209 та пеню у сумі 9574,74грн. і штраф у сумі 45467,06грн. за договором №210.

Враховуючи викладене, позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та стягнути з відповідача заборгованість за договорами оперативного лізингу (оренди) ЛО №209 та №210 у сумі 261638,30грн. у тому числі 151440,00грн. заборгованість за лізинговими платежами, 19166,45грн. пені, 91031,85грн. штрафу.

Відповідач проти позовних вимог заперечує посилаючись на те, що в актах приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів від 29.04.2014р. зазначено, що майно передавалося за адресою: м. Київ, вул. Волинська, 10, однак в п. 4.2 договорів №209 та №210 зазначено місце передачі обєкту лізингу: 67806, Одеська область, Овідіопольський район, смт. Авангард, вул. Теплична, 1, крім того в актах зазначено, що обєкти передавалися в оперативний лізинг ТОВ "РІК".

Відповідач стверджує, що акти, які підтверджують факт передачі обєктів у лізинг між позивачем та відповідачем не складалися з підстав відсутності такої передачі, а враховуючи, що фактичної передачі обєктів лізингу не відбулося, у відповідача відсутні зобов'язання щодо сплати лізингових платежів.

Крім того відповідач заперечує проти одночасного нарахування пені та штрафу відповідно до п.10.2. договорів №209 та №210, оскільки з умов договорів вбачається, що штраф є також пенею і його застосування до відповідача суперечить положенням ст. 61 Конституції України та ст. 549 Цивільного кодексу України.

Враховуючи викладене, відповідач просить відмовити у позові у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши наявні докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст.ст. 173, 175 Господарського кодексу України цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку, визнається майново-господарським зобов'язанням. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Судом встановлено, що 08.06.2012р. між позивачем та відповідачем були укладені договори ЛО №209 та №210 оперативного лізингу (оренди) відповідно до умов яких позивач зобовязався набути у власність у відповідача та передати в наступне платне користування відповідачу на визначений строк за встановлену плату (лізингові платежі) наступне майно: ОСОБА_4 SYМТЕС МКW-35SVН, серійний номер 287-4DR5 з комплектуючими та ОСОБА_4 SYМТЕС МКW-35SVН, серійний номер 312-4DR5 з комплектуючими.

Відповідно до ст. 806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

29.04.2014р. між сторонами були складені та підписані акти приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів за якими на виконання договорів ЛО №209 та №210 оперативного лізингу (оренди) позивач через ОСОБА_5, що діяв за довіреністю №59/5 від 29.04.2014р. передав відповідачу ОСОБА_4 SYМТЕС МКW-35SVН, серійний номер 287-4DR5 з комплектуючими та ОСОБА_4 SYМТЕС МКW-35SVН, серійний номер 312-4DR5 з комплектуючими.

Щодо посилань відповідача на те, що в актах приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів від 29.04.2014р. зазначено, що майно передавалося за адресою: м. Київ, вул. Волинська, 10, однак в п. 4.2 договорів №209 та №210 зазначено місце передачі обєкту лізингу: 67806, Одеська область, Овідіопольський район, смт. Авангард, вул. Теплична, 1, крім того в актах зазначено, що обєкти передавалися в оперативний лізинг ТОВ "РІК" слід зазначити, що дійсно в актах є посилання на іншу адресу передачі обєктів лізингу та зазначений інший отримувач ТОВ "РІК", однак слід зазначити, що в актах приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів від 29.04.2014р. визначено, що обєкти лізингу передаються через ОСОБА_5 згідно довіреності №59/5 від 29.04.2014р., який, згідно наявних в матеріалах справи документах є директором ТОВ "КРЕІН ЮКРЕІН", крім того в графі "Об'єкт основних засобів прийняв" також зазначено прізвище ОСОБА_5, крім того на зазначених актах міститься печатка ТОВ "КРЕІН ЮКРЕІН".

Дослідивши вказані акти приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів, які складені представниками обох сторін, суд зазначає, що вказані акти містять в собі всі необхідні умови (положення), які має містити в собі акт приймання-передачі, згідно п.4.3 договорів лізингу.

Крім того, суд зазначає, що зміна місця передачі предметів лізингу за взаємною згодою сторін жодним чином не може спростовувати факту такої передачі. Взаємна згода сторін в даному випадку підтверджується сплатою ТОВ "КРЕІН ЮКРЕІН" протягом двох років лізингових платежів, щомісячним складанням актів надання послуг, що містяться в матеріалах справи.

Факт наявності у відповідача обєктів лізингу підтверджується складеними та підписаними актами перевірки предмета застави відповідно до яких ОСОБА_4 SYМТЕС МКW-35SVН, серійний номер 287-4DR5 з комплектуючими та ОСОБА_4 SYМТЕС МКW-35SVН, серійний номер 312-4DR5 з комплектуючими знаходяться в наявності та зберігаються на території, яка орендується у ПП "ТЕПЛИЧНЕ" на виконання умов договору застави рухомого майна від 12.06.2015р.

Крім того, відповідно до умов п.8.1.2. договорів №209 та №210 уповноваженою особою позивача було здійснено огляд обєктів лізингу, а саме ОСОБА_4 SYМТЕС МКW-35SVН, серійний номер 287-4DR5 з комплектуючими та ОСОБА_4 SYМТЕС МКW-35SVН, серійний номер 312-4DR5 з комплектуючими та складено акти перевірки якими було зафіксовано, що обєкти лізингу знаходяться на охоронюваній території та в експлуатації у відповідача.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з ч.2 ст. 218 Господарського Кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, субєкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку(ст.509 Цивільного кодексу України).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до п.3.2. договорів №209 та №210 загальна сума лізингових платежів, термін оплати (дата платежів та порядок сплати Лізингоодержувачем лізингових платежів Лізингодавцеві встановлюється договором та в "Графіку сплати лізингових платежів" (додаток 2), який є невід'ємною частиною договору. Сплата лізингових платежів здійснюється Лізингоодержувачем не пізніше дати платежу шляхом перерахування належної суми на поточний рахунок Лізингодавця.

Додатковими угодами №2 від 29.04.2014р. до договорів №209 та №210 сторони виклали "Графік сплати лізингових платежів" у новій редакції.

Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст. 525 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач з червня 2016р. по жовтень 2016р. не здійснював лізингові платежі внаслідок чого нього наявна заборгованість у сумі 151440,00грн., а саме за договором №209 75720,00грн. та за договором №210 75720,00грн.

Під час розгляду справи відповідачем не надано доказів належного виконання умов договорів в частині сплати лізингових платежів у звязку з чим позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості у сумі 151440,00грн., а саме за договором №209 75720,00грн. та за договором №210 75720,00грн., обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 19166,45грн. пені та 91031,85грн. штрафу слід зазначити наступне.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Отже, виходячи з матеріалів справи, відповідач виконав свої зобовязання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 229 Господарського кодексу України учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами. Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). За приписами ст. 612 цього ж Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч.2 ст. 218 Господарського Кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, субєкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

За приписами ст. 230 Господарського кодексу України учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання штрафні (господарські) санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня). Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Підпунктом 10.2.1. п. 10.2. договорів №209 та №210 сторони встановили, що у випадку прострочення термінів оплати лізингових платежів, передбачених п.3.2. договору, Лізингодавець має право вимагати від Лізингоодержувача сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від непогашеної суми заборгованості за лізинговими платежами за кожен день прострочення. У випадку прострочення заборгованості більше ніж на 30 календарних днів Лізингодавець має право вимагати від Лізингоодержувача окрім пені сплатити штраф у розмірі 0,5% від непогашеної суми заборгованості за лізинговими платежами за кожен день прострочення до моменту повного погашення заборгованості.

Посилання відповідача на одночасне нарахування пені та штрафу відповідно до п.10.2. договорів №209 та №210, суперечить положенням ст. 61 Конституції України та ст. 549 Цивільного кодексу України судом до уваги не приймається виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 ст. 806 Цивільного кодексу України встановлено, що до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.

Застосовуючи у вирішенні спорів, пов'язаних з невиконанням або неналежним виконанням договорів оренди (найму) положення статті 549 ЦК України, господарським судам слід виходити з того, що: одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно із зазначеною статтею ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто вони не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності, і у межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій; можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення господарських зобов'язань передбачено абзацом другим частини другої статті 231 ГК України; для учасників господарських відносин законодавством не встановлено обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із принципом свободи укладення договору, встановленим статтею 627 ЦК України, за змістом якої сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (п.5.7. постанови пленуму Вищого господарського суду України №12 від 29.05.2013р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна").

Позивач просить стягнути з відповідача 19166,45грн. пені та 91031,85грн. штрафу за період з 08.06.2016р. по 26.10.2016р.

Суд, перевіривши розрахунок штрафних санкцій позивача, вважає його правильним та зазначає, що стягненню з відповідача підлягають 19166,45грн. пені та 91031,85грн. штрафу за період з 08.06.2016р. по 26.10.2016р.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, а також оцінюючи надані документальні докази в їх сукупності, позовні вимоги ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Лізингова компанія ФАВОРИТ про стягнення з відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю КРЕІН ЮКРЕІН заборгованості за договорами оперативного лізингу (оренди) ЛО №209 та №210 у сумі 261638,30грн. у тому числі 151440,00грн. заборгованість за лізинговими платежами, 19166,45грн. пені, 91031,85грн. штрафу, обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

В судовому засіданні від 01.02.2017р. позивач звернувся до суду з заявою №30/01/2017-01 від 30.01.2017р. про стягнення судових витрат у сумі 1958,51грн. (вартість проїзних документів для явки в судове засідання представника позивача) в підтвердження зазначеної заяви позивач надав до суду належним чином засвідчені копії проїзних документів та наказів ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Лізингова компанія ФАВОРИТ на відрядження представника в судові засідання.

Відповідно до ст. 44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

До інших витрат у розумінні статті 44 ГПК відносяться, зокрема: суми, які підлягають сплаті особам, викликаним до господарського суду для дачі пояснень з питань, що виникають під час розгляду справи (стаття 30 названого Кодексу); витрати сторін та інших учасників судового процесу, пов'язані з явкою їх або їхніх представників у засідання господарського суду, за умови, що таку явку судом було визнано обов'язковою (п.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013р. Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" із змінами та доповненнями).

Враховуючи викладене, судові витрати у сумі 1958,51грн. (вартість проїзних документів для явки в судове засідання представника позивача) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача згідно ст. ст. 44, 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 44, 49, ст.ст. 82 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Лізингова компанія ФАВОРИТ про стягнення з відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю КРЕІН ЮКРЕІН заборгованості за договорами оперативного лізингу (оренди) ЛО №209 та №210 у сумі 261638,30грн. у тому числі 151440,00грн. заборгованість за лізинговими платежами, 19166,45грн. пені, 91031,85грн. штрафу задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю КРЕІН ЮКРЕІН (67806, Одеська область, Овідіопольський район, смт. Авангард, вул. Теплична, 1, ) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Лізингова компанія ФАВОРИТ (03151, м. Київ, вул. Волинська, 10А, офіс 296, ) 151440/сто п'ятдесят одна тисяча чотириста сорок/грн. 00коп. заборгованість за лізинговими платежами, 19166/девятнадцять тисяч сто шістдесят шість/грн. 45коп. пені, 91031/девяносто одна тисяча тридцять одна/грн. 85коп. штрафу, 1958/одна тисяча девятсот пятдесят вісім/грн. 51коп. судових витрат, 3924/три тисячі девятсот двадцять чотири/грн. 57коп. судового збору.

Наказ видати згідно зі ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 06 лютого 2017р.

Суддя Л.В. Степанова