ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

30 січня 2017 р. Справа № 902/1024/16

Господарський суд Вінницької області у складі судді Банаська О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Дочірнього підприємства "Волинський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", м. Луцьк

до: Публічного акціонерного товариства "Уманьавтодор", м.Вінниця

про стягнення 258 853 грн 95 коп.

За участю секретаря судового засідання Гнатовської Л.С.

За участю представників:

позивача: ОСОБА_1, довіреність № 2 від 03.01.2017 р., посвідчення № 25 видане 07.12.2015 р.

відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 05/16 від 28.12.2016 р., паспорт серії ВН № 543702 виданий Корольовським РВ УМВС України в Житомирській області 10.12.2011 р.

В С Т А Н О В И В :

Дочірнім підприємством "Волинський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" заявлено позов до Публічного акціонерного товариства "Уманьавтодор" про стягнення 258 853 грн 95 коп., з яких 130 797 грн 58 коп. боргу, 117 746 грн 65 коп. інфляційних втрат та 10 309 грн 72 коп. - 3 % річних у зв'язку з простроченням оплати виконаних робіт за договором субпідряду № 125 від 09.09.2011 р.

Ухвалою суду від 02.12.2016 р. за вказаним позовом порушено провадження у справі № 902/1024/16 та призначено до розгляду на 21.12.2016 р.

14.12.2016 р. на адресу суду від позивача надійшло ряд документів на виконання вимог суду та заява про перенесення розгляду справи на іншу дату в зв'язку з перебуванням уповноваженого представника у відпустці.

Ухвалою суду від 21.12.2016 р. розгляд справи відкладено до 30.01.2017 р. з огляду на неявку позивача, неподання учасниками процесу витребуваних документів.

Цією ж ухвалою відхилено клопотання відповідача про залучення третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 автомобільних доріг у Волинській області мотивоване наявністю укладеного із нею договору та наявністю заборгованості у ОСОБА_3 автомобільних доріг у Волинській області.

За відсутності відповідного клопотання справа розглядається без фіксації судового процесу технічними засобами.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

Як вбачається із позовної заяви та письмових пояснень вих. № 1415 від 09.12.2016 р. (вх. № 06-52/11912/16) позивач посилається в якості підстави позовних вимог на те, що ним на виконання умов договору субпідряду № 125 від 09.09.2011 р. виконано поточний ремонт автомобільної дороги державного значення Київ-Ковель-Ягодин (на м. Люблін) на ділянках: км 353+844-км 447-638; км 451-000 км 478-000; км 487 + 500 км 505 + 286, в т.ч. на ділянці: км 393+000 км 410 + 000, які відповідачем згідно акту приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за лютий 2014 р. та довідки про їх вартість форми КБ-3 за лютий 2014 р. прийняті на загальну суму 131 455,00 грн, однак не оплачені, з огляду на що у останнього виникла заборгованість по оплаті зазначених підрядних робіт.

Відтак, посилаючись на зазначені обставини, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 130 797 грн 58 коп., 117 746 грн 65 коп. інфляційних втрат та 10 309 грн 72 коп. 3 % річних.

Відповідач у своїх усних поясненнях по суті спору та у поданому до суду клопотанні (вх. № 06-52/12173/16 від 21.12.2016 р.) позов не визнає в повному обсязі та просить в його задоволенні відмовити зазначаючи, що розрахунок за договором субпідряду № 125 від 09.09.2011 р. проводяться протягом семи робочих днів з дати підписання відповідних документів сторонами за наявності бюджетних коштів на рахунку Замовника в органі держказначейства, яким являється ОСОБА_3 автомобільних доріг у Волинській області.

Однак, за твердженням відповідача ОСОБА_3 автомобільних доріг у Волинській області досі не погасила заборгованість за договором підряду перед ПАТ "Уманьавтодор" (а.с.42-54, т.1).

Із наявних у справі та досліджених судом доказів слідує, що 09.09.2011 р. між Відкритим акціонерним товариством "Уманьавтодор", яке в подальшому перетворено у Публічне акціонерне товариство "Уманьавтодор" (надалі Підрядник, Відповідач) та Дочірнім підприємством "Волинський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (надалі Субпідрядник, Позивач) укладено договір субпідряду про надання за державні кошти послуг з поточного ремонту автомобільної дороги державного значення Київ-Ковель-Ягодин (на м. Люблін) на ділянках: км 353+844-км 447-638; км 451-000 км 478-000; км 487 + 500 км 505 + 286, в т.ч. на ділянці: км 393+000 км 410 + 000 (Договір) (а.с. 8-12, т.1).

Відповідно до п. 1.1. Договору Субпідрядник зобовязується в 2011 році на свій ризик надати послуги, зазначені в п. 1.2. Договору, а Підрядник прийняти та оплатити такі послуги в межах виділених з державного бюджету фінансових ресурсів відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 08.08.2011 р. № 763-р.

Найменування послуг: поточний ремонт автомобільної дороги державного значення Київ-Ковель-Ягодин (на м. Люблін) на ділянках: км 353+844-км 447-638; км 451-000 км 478-000; км 487 + 500 км 505 + 286, в т.ч. на ділянці: км 393+000 км 410 + 000 балансоутримувачем якої є Замовник ОСОБА_3 автомобільних доріг у Волинській області (обєкт). Виконавець робіт філія "Маневицька ДЕД" ДП "Волинський облавтодор" ВАТ "Автомобільні дороги України" (п. 1.2. Договору).

Згідно із п. 3.1. Договору ціна цього Договору становить: 2 327 279,00 грн з ПДВ.

Відповідно п. 4.1. Договору усі розрахунки за надані послуги по договору здійснюється шляхом перерахування Замовником відповідних коштів на рахунок Підрядника або Субпідрядника, за письмовим погодженням з Підрядником, на підставі документів, визначених пунктом 4.2., підписаних уповноваженими представниками сторін, в межах забезпечення технологічного циклу надання послуг.

Підставою для здійснення розрахунків є підписані сторонами акт приймання виконаних підрядних робіт (ф. № КБ-2в), довідка про вартість наданих підрядних послуг (ф. № КБ-3), що складаються Субпідрядником і подаються для підписання підряднику до 28 числа звітного місяця. Розрахунок проводиться протягом 7 робочих днів з дати підписання відповідних документів сторонами за наявності бюджетних коштів на рахунку замовника в орган держказначейства. Одночасно з ф. КБ-2в і ф. КБ-3 Субпідрядник надає Підряднику розрахунок фактичних витрат по експлуатації машин та механізмів, довідку про вартість матеріалів за підписом керівника та головного бухгалтера Субпідрядника (п. 4.2. Договору).

Згідно із п.4.5. Договору вартість наданих послуг, що підлягають оплаті, визначається в порядку, визначеному в порядку, визначеному в ДБН Д.1.1-1-2000, ВБН Д.1.1-218-1-2001, по усіх складових вартості послуг, розрахованих у договірній ціні.

Пунктом 4.6 Договору сторони обумовили, що субпідрядник відшкодовує підряднику витрати за послуги генпідряднику в розмірі 0,5 % від вартості виконаних робіт. Утримання цих сум проводиться при розрахунку за виконані роботи звітного місяця.

Договір набирає чинності з моменту його укладення і діє до 31.12.2011 р. У разі неповного виконання сторонами своїх зобовязань Договір продовжує свою дію до повного виконання сторонами своїх зобовязань. Закінчення строку Договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, ж яке мало місце під час дії Договору (п.п. 10.2., 10.3. Договору).

Також до Договору сторонами підписано додаткову угоду №179 від 30.12.2011 р., якою, серед іншого, викладено в новій редакції п. 1.1., 5.1. Договору щодо строку виконання обумовлених ним робіт та п. 10.2. Договору стосовно строку дії Договору (а.с.13-14, т.1).

Зокрема, згідно із п. 5.1. Договору (в редакції додаткової угоди № 179 від 30.12.2011 р.) строк (термін) надання послуг з вересня 2011 року по 31.12.2012 р.

Відповідно до п. 10.2. Договору (в редакції додаткової угоди № 179 від 30.12.2011 р.) договір набуває чинності з моменту його укладення і діє до 31.12.2012 р. У разі неповного виконання сторонами своїх зобов'язань договір продовжує дію до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

На виконання взятих на себе зобов'язань з поточного ремонту автомобільної дороги державного значення Київ-Ковель-Ягодин (на м. Люблін) на ділянках: км 353+844-км 447-638; км 451-000 км 478-000; км 487 + 500 км 505 + 286, в т.ч. на ділянці: км 393+000 км 410 + 000 позивачем виконано, а відповідачем прийнято підрядних робіт на суму 131 455 грн з ПДВ, що стверджується актом приймання виконаних будівельних робіт типова форма № КБ-2в за лютий 2014 р. на суму 131 455 грн з ПДВ та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт /витрати/ примірна форма № КБ-3 за лютий 2014 р. (а.с. 14-16, т.1).

Крім того, 28.02.2014 р. сторонами підписано акт № ГП-05/02 від 28.02.2014 р. надання послуг генпідряду за лютий місяць на суму 657,00 грн (а.с. 17, т.1).

Однак, як свідчать матеріали справи, відповідач не виконав належним чином своїх зобов'язань щодо здійснення оплати за виконані підрядні роботи. Таким чином у нього перед позивачем виникла заборгованість по оплаті виконаних підрядних робіт в сумі 131 455,00 грн з ПДВ, яка за мінусом послуг генпідряду в розмірі 657,00 грн складає 130 798,00 грн.

При цьому позивачем заявлено до стягнення з відповідача 130 797 грн 58 коп.

Разом з тим суд, приймаючи рішення, виходить саме із заявленої останнім суми заборгованості, оскільки визначення ціни позову належить до виключної прерогативи позивача і на момент проведення судового засідання останнім не було подано, з поміж іншого, заяви про збільшення розміру позовних вимог. Відтак суд розглядає позов в межах заявлених останнім вимог.

Непроведення відповідачем розрахунку за виконані роботи у відповідності до умов договору спонукало позивача звернутись із відповідним позовом до суду.

З врахуванням встановлених обставин суд дійшов наступних висновків.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 ЦК України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов'язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Як зазначено в ст.174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать та інших дій суб'єктів, а також внаслідок подій, з якими закон пов'язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таке ж положення містить і ст.173 Господарського кодексу України, в якій зазначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Беручи до уваги зміст договору № 125 від 09.09.2011 р. суд дійшов висновку про те, що між сторонами виникли правовідносини, з договору будівельного підряду, регулювання яких здійснюється главою 61 "Підряд" § 3 "Будівельний підряд", ст.ст.875-886 ЦК України.

Відповідно до ст. 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних з місцезнаходженням об'єкта.

До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 837 ЦК України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ст. 838 ЦК України підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник. Генеральний підрядник відповідає перед субпідрядником за невиконання або неналежне виконання замовником своїх обов'язків за договором підряду, а перед замовником- за порушення субпідрядником свого обов'язку. Замовник і субпідрядник не мають права пред'являти один одному вимоги, пов'язані з порушенням договорів, укладених кожним з них з генеральним підрядником, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 1, 2 статті 853 ЦК України встановлено, що замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вказувалось судом вище умовами Договору, а саме п.4.2 передбачено, що підставою для здійснення розрахунків є підписані сторонами акт приймання виконаних підрядних робіт (ф. № КБ-2в), довідка про вартість наданих підрядних послуг (ф. № КБ-3), що складаються Субпідрядником і подаються для підписання підряднику до 28 числа звітного місяця. Розрахунок проводиться протягом 7 робочих днів з дати підписання відповідних документів сторонами.

З врахуванням того, що акт приймання виконаних будівельних робіт підписано у листопаді 2013 р., а довідку про вартість виконаних будівельних робіт /витрати/ підписано 28.02.2014 р., кінцевим строком проведення розрахунків за виконані підрядні роботи є 12.03.2014 р.

Таким чином, починаючи з 13.03.2014 р. останній є таким що прострочив виконання грошового зобов'язання.

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України, ч.7 ст.193 Господарського кодексу України)

Відповідно до ст.527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.

Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Виходячи з встановлених обставин справи та наведених вище законодавчих приписів, суд вважає вимогу позивача про стягнення боргу в розмірі 130 797 грн 58 коп. правомірною та обґрунтованою, з огляду на що задовольняє її в повному обсязі.

Також судом розглянуто вимогу позивача про стягнення з відповідача 117 746 грн 65 коп. - інфляційних втрат та 10 309 грн 72 коп. - 3 % річних за період з 01.04.2014 р. по 14.11.2016 р., за результатом розгляду яких суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3 % річних є правомірними, оскільки відповідають умовам укладеного договору та чинного законодавства.

Перевіркою правильності розрахунку інфляційних втрат та 3 % річних за допомогою інтегрованого в систему інформаційно-правового забезпечення "Ліга:Закон Еліт 9.1.5" калькулятора судом не виявлено помилок, в зв'язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню судом в повному обсязі.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Як визначає ст.32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.ст.33, 34, 43 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення для господарського суду не є обовязковим. Обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Всупереч наведеним вище нормам та вимогам ухвали суду відповідач не подав до суду належних та допустимих доказів в спростування позовних вимог позивача щодо стягнення основного боргу, інфляційних втрат та 3 % річних, в тому рахунку доказів проведення розрахунків (платіжні доручення, виписки банківських установ щодо руху коштів, квитанції до прибуткових касових ордерів тощо).

Заперечення відповідача щодо позову судом оцінюються критично, оскільки є юридично неспроможними та не спростовують правомірності та обґрунтованості заявленого позову.

При цьому посилання відповідача на те, що розрахунок за договором субпідряду № 125 від 09.09.2011 р. проводиться за наявності бюджетних коштів на рахунку Замовника в органі держказначейства та те, що ПАТ "Уманьавтодор" мало б розрахуватися перед відповідачем за надані послуги лише після перерахування коштів від ОСОБА_3 автомобільних доріг у Волинській області судом не беруться до уваги, оскільки за змістом частини другої статті 617 ЦК, частини другої статті 218 ГК та рішення Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005 відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України на відповідний рік, не виправдовує бездіяльність органу державної влади і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення грошового зобов'язання (постанова Верховного Суду України від 15.05.2012 у справі № 3-28гс12).

До того ж положення Цивільного кодексу України, що регулюють будівельний підряд та субпідряд, не передбачають такої підстави для звільнення від виконання договірного зобов'язання як відсутність коштів у замовника.

Тим більше, що в силу ст. 838 ЦК України підрядник та субпідрядник виступають один перед одним як підрядник і замовник, маючи самостійні правові відносини незалежно від Замовника - ОСОБА_3 автомобільних доріг у Волинській області.

При цьому суд також враховує, що частина друга статті 218 ГК України не допускає віднесення до категорії непереборної сили порушення зобов'язань контрагентами боржника (постанова Верховного Суду України від 10.06.2015 р. у справі № 3-216гс 15).

За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі з врахуванням вищевикладених мотивів.

Витрати на судовий збір підлягають віднесенню на відповідача відповідно до ст.49 ГПК України.

30.01.2017 р. в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Керуючись ст.ст.4-3, 4-5, 4-6, 22, 31, 32, 33, 34, 36, 42, 43, 44, 49, 82, 84, 85, 87, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Уманьавтодор", вул.600-річчя, 17, м. Вінниця, 21021 (ідентифікаційний код - 14196857) на користь Дочірнього підприємства "Волинський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", вул. Ковельська, 41, м. Луцьк, 43001 (ідентифікаційний код - 32035139) - 130 797 грн 58 коп. - боргу, 117 746 грн 65 коп. - інфляційних втрат, 10 309 грн 72 коп. - 3 % річних, 3 882 грн 81 коп. - відшкодування витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ в день набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 06 лютого 2017 р.

Суддя О.О. Банасько

віддрук. 1 прим.:

1 - до справи