ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2017 року Справа № 904/8046/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Широбокової Л.П. - доповідач,

суддів: Подобєд І.М., Орєшкіної Е.В.

при секретарі судового засідання Абадей М.О.

за участю представників сторін

від позивача: ОСОБА_1, представник, довіреність №1906 від 12.09.2016р.;

від відповідача: ОСОБА_2, представник, довіреність №14-403юр від 12.10.2016р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 09.11.2016р. у справі № 904/8046/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрметалургтранс", м. Дніпро

до Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення 5473436,61 грн

В С Т А Н О В И В:

По справі оголошувалася перерва з 21.12.2016р. по 23.01.2017р. та з 23.01.2017р. по 01.02.2017р.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 09.11.2016р. у справі №904/8046/16 (суддя Воронько В.Д.) позов задоволено частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрметалургтранс" основний борг - 581761,06 грн, 3% річних - 46544,51 грн та витрати по сплаті судового збору - 87841,33 грн. В решті позовних вимог провадження у справі припинено в звязку із сплатою боргу під час розгляду справи.

Не погодившись із зазначеним рішенням в частині задоволення позовних вимог, Публічне акціонерне товариство "АрселорМіттал Кривий Ріг" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати як прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповному та необ`єктивному з`ясуванні всіх обставин справи, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на наступне:

- листами Відповідач змінював кількість вагонів, чого не врахував Позивач;

- суд дійшов помилкового висновку, що сповіщення зі сторони Відповідача направляється лише один раз на початку укладення договору;

- порядок погодження сповіщення не передбачено умовами договору, з чого вбачається наявність у виконавця можливості виключно надати або відмовитись від надання таких замовлених вагонів;

- 25 напіввагонів, які були задіяні для організації перевезення вантажів Відповідача, не були погоджені сторонами у передбаченому договором порядку, а отже плата за користування не може бути нарахована за ставкою, визначеною п. 4.8. договору;

- відсутність факту порушення зобовязання виключає підстави для нарахування 3% річних.

У письмових поясненнях, наданих суду 21.12.2016р., зазначив на помилковості вимог Позивача щодо сплати за користування вагонами з дахом у кількості 220 одиниць, оскільки з фактичних обставин справи вбачається, що для перевезення вантажу Відповідача за спірний період необхідність у залученні до перевезення саме такої кількості вагонів була відсутня. З урахуванням строків доставлення вантажів відповідно до Правил обчислення строків доставлення вантажів, величини завантаження вагону, обчислена Відповідачем кількість необхідних вагонів для перевезення у квітні 2016 року складає 165 вагонів, у травні 2016 року 139 вагонів, у червні 2016 року 144 вагона, у липні 2016 року 171 вагон.

В судовому засіданні 01.02.2017р. повноважний представник Відповідача апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, рішення у справі в частині задоволення позовних вимог скасувати, прийняти в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Позивач проти апеляційної скарги заперечив, вважає рішення суду правомірним, а апеляційну скаргу безпідставною. Просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. В обґрунтування поданого відзиву зазначив наступне:

- договором не передбачено коригування сповіщення в односторонньому порядку, сповіщення не розглядається як щомісячна заявка;

- коригування кількості вагонів на 55 вагонів відбулося за погодженням сторін, а не одностороннім безумовним бажанням замовника;

- коригування сповіщення в бік зменшення на 25 вагонів не відбувалось;

- оскільки виконавцем були надані замовнику справні вагони, підстав для надання інструкції на виведення вагонів в порожньому стані не було;

- підстави для звільнення Відповідача від оплати плати за користування вагонами відсутні, 3% річних нараховані правомірно.

У поясненнях, наданих до суду 20.01.2017р., зазначив на невірність розрахованого Відповідачем часу на доставку вантажу, бо терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з п. 1 Правил обчислення строків доставки вантажів, збільшуються на одну добу на операції, повязані з відправленням і прибуттям вантажу; Відповідачем завантаження вагонів було здійснено несвоєчасно (більше, ніж 2 доби). Крім того, згідно даних ГІВЦ всі надані Відповідачу вагони за спірний період були ним використані, тому посилання на відсутність потреби у наданій кількості вагонів безпідставне та не відповідає дійсності.

Дослідивши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Апеляційним судом при перегляді справи встановлено, що 08.12.2014р. між Публічним акціонерним товариством "АрселорМіттал Кривий Ріг" як замовником (надалі Відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" як виконавцем, правонаступником якого відповідно до угоди від 06.02.2016р. №1 про заміну сторони в договорі є Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрметалургтранс" (надалі Позивач), був укладений договір №131/40 на послуги по організації перевезень вантажу із строком дії до 31.12.2017р. включно (надалі - Договір).

Відповідно до п. 2.1. Договору передбачено, що Позивач зобов'язується за дорученням Відповідача надавати йому послуги, а Відповідач зобов'язується прийняти та оплатити такі послуги. Під послугами розуміється організація у відповідності з умовами даного договору перевезення вантажів Відповідача у вагонах за погодженими маршрутами. Позивач здійснює обслуговування у відповідності з діючим законодавством України, Правилами Угоди про Міжнародне Вантажне Сполучення, Тарифної політики Міжнародного залізничного ОСОБА_3, міжурядових та прикордонних залізничних угод (п.2.4. Договору).

Сторони домовились, що Відповідач проводить оплату провізних платежів та інших узгоджених сторонами послуг, необхідних для виконання цього договору, на підставі виставлених Позивачем рахунків, актів приймання-передачі наданих послуг протягом 7 (семи) календарних днів з дати їх отримання (п.4.1 Договору).

Відповідно до п. 4.7. Договору вартість послуг Позивача включає: тариф за перевезення вагонів у завантаженому та порожньому стані по митній території України; плату за користування вагонами виконавця; винагороду виконавця в розмірі 1%.

Час знаходження вагонів на станції навантаження встановлюється з моменту передачі на під'їзну колію до моменту повернення на станцію примикання на термін не більше:

- 4 (чотири) доби (96 технологічних годин) при залученні 141 (або більше) вагонів і за умови їх відвантаження маршрутними відправками;

- 3 (три) доби (72 технологічних години) при залученні від 47 до 140 вагонів і за умови їх відвантаження маршрутними відправками;

- 2 (дві) доби (48 технологічних годин) за умови групових або одиночних відправок вагонів.

Час знаходження вагонів на станції вивантаження встановлюється з моменту передачі на під'їзну колію до моменту повернення на станцію примикання на строк не більше 2 (двох) діб (48 технологічних годин). При цьому неповна доба приймається за повну. Зазначені моменти визначаються на підставі даних електронної бази ГІВЦ Укрзалізниці.

При перебуванні вагонів на станції навантаження/вивантаження понад встановлений строк, Позивач має право пред'явити Відповідачу плату за користування вагонами.

Розмір плати за один вагон за календарну добу фіксується в національній валюті (гривні України) щодо офіційного курсу долара США = 15,412417 грн, встановленого НБУ на 14.11.2014р. і складає 350,00 грн без ПДВ (еквівалент на 14.11.2014р.). У разі зміни (збільшення або зменшення) офіційного курсу долара США більш, ніж на 10%, розмір плати підлягає пропорційному коригуванню відповідно до зміни курсу (у бік зменшення чи збільшення). Даний перерахунок розміру плати може проводитися не більше 1 разу в 1 календарний місяць. Для порівняння курсів при перерахунку сторонами приймається офіційний курс долара США на останнє число кожного календарного місяця (п. 4.9 Договору).

На виконання умов Договору Позивач направив Відповідачу вагони на навантаження. Проте, з огляду на те, що вагони знаходились на підїзній колії Відповідача більше встановленого договором строку (згідно п. 4.9 Договору), Позивач виставив Відповідачу рахунки та акти для сплати за користування вагонами плати на загальну суму 5436599,42 грн: рахунок №222, акт №277/158/16 від 04.05.2016р. з розрахунком на суму 253634,02 грн з ПДВ; рахунок №240, акт №281/162/16 від 10.05.2016р. з розрахунком на суму 1089135,98 грн з ПДВ; рахунок №261, акт №287/168/16 від 15.05.2016р. з розрахунком на суму 619842,38 грн з ПДВ; рахунок №274, акт №297/178/16 від 24.05.2016р. з розрахунком на суму 625963,97 грн з ПДВ; рахунок №291, акт №304/197/16 від 02.06.2016р. з розрахунком на суму 669921,08 грн з ПДВ; рахунок №346, акт №327/220/16 від 30.06.2016р. з розрахунком на суму 298738,69 грн з ПДВ; рахунок №347, акт №328/221/16 від 30.06.2016р. з розрахунком на суму 215333,66 грн з ПДВ; рахунок №348, акт №329/222/16 від 30.06.2016р. з розрахунком на суму 414926,32 грн з ПДВ; рахунок №349, акт №330/223/16 від 30.06.2016р. з розрахунком на суму 202246,04 грн з ПДВ; рахунок №439, акт №364/273/16 від 08.08.2016р. з розрахунком на суму 181514,26 грн з ПДВ; рахунок №440, акт №365/274/16 від 08.08.2016р. з розрахунком на суму 120371,08 грн з ПДВ; рахунок №441, акт №366/275/16 від 08.08.2016р. з розрахунком на суму 202183,80 грн з ПДВ; рахунок №448, акт №367/276/16 від 08.08.2016р. з розрахунком на суму 406143,78 грн з ПДВ; рахунок №474, доп. до акту №364/273/16 від 17.08.2016р. з розрахунком (додатком №1) на суму 47410,44 грн з ПДВ; рахунок №475, доп. до акту №365/274/16 від 17.08.2016р. з розрахунком на суму 18258,54 грн з ПДВ; рахунок №476, доп. до акту №366/275/16 від 17.08.2016р. з розрахунком на суму 29752,80 грн з ПДВ; рахунок №477, доп. до акту №367/276/16 від 17.08.2016р. з розрахунком (додатком №1) на суму 41222,58 грн з ПДВ; рахунок №533, акт №399/316/16 від 12.09.2016р. з розрахунком (додатком №1) на суму 207632,09 грн з ПДВ; рахунок №539, акт №405/322/16 від 14.09.2016р. з розрахунком (додатком №1) на суму 165312,50 грн з ПДВ.

Відповідачем зазначені акти прийняті не були з причин порушення Позивачем умов Договору, а також відсутності підстав, як він вважає, для їх оплати, що стало підставою для звернення Позивача із даним позовом до суду.

Згідно позовних вимог, з урахуванням заяви про їх збільшення від 03.10.2016р., Позивачем заявлено до стягнення з Відповідача суму боргу 5809544,01 грн та 3% річних 46544,51 грн.

Матеріалами справи, зокрема платіжними дорученнями № від 04.11.2016р. на суму 5487554,42 грн, №600035745 від 03.11.2016р. на суму 70975,38 грн, виписками по рахунку Позивача станом на 03.11.2016р., 04.11.2016р., підтверджується часткова оплата за користування вагонами в сумі 5227782,95 грн.

Враховуючи, що часткова оплата заявленого до стягнення боргу відбулася після звернення Позивача із позовом до суду (14.09.2016р.) та порушення провадження у справі (14.09.2016р.), судом першої інстанції на підставі п.1-1 ч.1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі відносно стягнення суми боргу 5227782,95 грн правомірно припинено.

Спірними є позовні вимоги про стягнення боргу 581761,06 грн та 46544,51 грн 3% річних, нараховані за період з 14.05.2016р. по 03.10.2016р.

Згідно ч. 1 ст. 901 та ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст.526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до 3.3.1. Договору передбачено обов'язок Відповідача надавати Позивачу сповіщення на весь термін дії цього Договору на організацію перевезень вантажів у вагонах, які містять основні істотні умови, у тому числі: кількість вагонів, термін, протягом якого необхідно організовувати перевезення, гарантії оплати за послуги та інше.

Таким чином, сповіщення видається Відповідачем Позивачу один раз на початку укладення договору. При цьому, Договором не передбачено коригування такого повідомлення в односторонньому порядку Відповідачем чи Позивачем, тобто коригування можливе за домовленістю тільки обох сторін.

На виконання умов Договору Відповідач надав Позивачу сповіщення за вих. №234-823 від 04.12.2014р. із зазначенням 165 вагонів, в якому підтвердив задіяння 165 напіввагонів в організації вище вказаних перевезень на весь термін дії цього Договору.

В подальшому, листом за вих. №33-1783 від 03.02.2015р. Відповідач запропонував Позивачу збільшити кількість вагонів на 55 штук з проханням розглянути можливість задіяти додаткову (до раніше узгодженої кількості 165 вагонів) кількість вагонів зі зємним обладнанням 55 штук.

З пропозицією Відповідача Позивач погодився, коригування кількості вагонів на 55 одиниць відбулося за погодженням обох сторін. Загальна кількість замовлених та узгоджених сторонами напіввагонів складає 220 штук.

Враховуючи умови Договору (п. 3.3.1.), з огляду на неузгодженість обома сторонами сповіщень Відповідача №33-8639 від 18.05.2016р. щодо скоригування кількості необхідних вагонів для перевезення вантажу (арматури блакитної) у кількісному показнику 1 маршрут (25 напіввагонів) до 22.05.2016р., а також сповіщень вих. №46-580 від 22.03.2016р. та за вих. №46-583 від 22.03.2016р., суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що коригування сповіщення на 25 вагонів в бік зменшення не відбулося.

Судом першої інстанції також вірно зазначено, що в листі №33-8639 від 18.05.2016р. не вказано кількість вагонів; лист вих. №46-580 від 22.03.2016р. містить номери лише 8 вагонів, а лист вих. №46-583 від 22.03.2016р. стосується зовсім іншого договору №2045 від 20.04.2015р., укладеного з іншою особою, а не з Позивачем.

Крім того, всі надані Відповідачу вагони за спірний період були ним використані (завантажені та відправлені), тобто посилання Відповідача в листі вих. №46-690 від 13.04.2016р. на відсутність потреби в наданій кількості вагонів не знайшло свого підтвердження та не відповідає дійсності.

Відповідно до п. 3.3.14 Договору відмова від прийняття вагонів допускається лише у випадках, якщо виключається можливість використання вагонів для перевезення вантажів внаслідок їх технічної або комерційної непридатності. Відповідач протягом 24 годин з моменту виявлення технічної несправності повідомляє Позивача із зазначенням номера вагона і технічної несправності, Позивач направляє Відповідачу інструкцію для відправки вагонів у порожньому стані протягом 12 годин з моменту отримання письмового повідомлення (п. 4.9. Договору). Необхідність ремонту вагонів підтверджується формою ВУ-23 та даними електронної бази ГІВЦ Укрзалізниці. При цьому, за весь час відволікання вагону для ремонту замовник оплачує виконавцю плату згідно п. 4.9. договору (п. 5.7. Договору).

Враховуючи, що Позивач надав Відповідачу справні вагони (технічна або комерційна непридатність матеріалами справи не підтверджена, всі вагони завантажені і не відволікалися на ремонт), підстави для надання Позивачем Відповідачу інструкції на виведення вагонів в порожньому стані відсутні.

Таким чином, Відповідач мав забезпечити вчасне прийняття всієї кількості узгоджених сповіщенням напіввагонів у кількості 220 штук.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що Позивачем зобовязання за договором порушені не були, а підстави для звільнення Відповідача від плати за користування вагонами згідно п. 4.9. Договору відсутні.

Апеляційним судом перевірений розрахунок плати за користування вагонами, наведений в додатках до виставлених рахунків, та визнаний вірним. Отже, позовні вимоги в частині стягнення з Відповідача боргу у сумі 581761,06 грн правомірно задоволені судом першої інстанції.

Згідно зі ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на зазначене, позовні вимоги про стягнення з Відповідача 3% річних за період прострочення оплати з 14.05.2016р. по 03.10.2016р. включно у сумі 46544,51 грн є правомірними та вірно задоволені судом першої інстанції.

За викладених обставин, рішення суду першої інстанції відповідає матеріалам справи та нормам діючого законодавства, а тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не знаходить.

Рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по апеляційній скарзі покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 09.11.2016р. у справі №904/8046/16 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 09.11.2016р. у справі № 904/8046/16 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцятиденного строку.

Повний текст постанови складений 06.02.2017р.

Головуючий суддя Л.П. Широбокова

Суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя І.М. Подобєд