ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" січня 2017 р. Справа № 921/806/15-г/3

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді М.І. Хабіб

суддів О.П. Дубник

ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання Карнидал Л.Ю.

та представників сторін:

позивача- Презляти С.З. ( довіреність № 756/03 від 28.12.2016);

відповідача ОСОБА_2 ( довіреність № 121/1 від 31.01.2017), ОСОБА_3 (довіреність №121від 30.01.2017),

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Брокбізнесбанк,вих. №7736 від 21.10.2016 (вх.№01-05/5466/16 від 22.11.2016)

на рішення Господарського суду Тернопільської області від 11.10.2016

у справі № 921/806/15-г/3

за позовом: Публічного акціонерного товариства Брокбізнесбанк, м. Київ

до відповідача: Управління Державної служби охорони при УМВС України в Тернопільській області, м. Тернопіль

про стягнення 1 098 834,97грн заборгованості

та за зустрічним позовом: Управління Державної служби охорони при УМВС України в Тернопільській області, м. Тернопіль

до: Публічного акціонерного товариства Брокбізнесбанк, м. Київ

про припинення зобовязання зарахуванням

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року ПАТ «Брокбізнесбанк» (далі- банк) звернулося до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Управління Державної служби охорони при УМВС України в Тернопільській області (далі - УДСО) про стягнення заборгованості за договором про надання овердрафту №1/ТР/14/Ю від 05.02.2014 в сумі 1 098 834,97грн, в т.ч.: 575 422,09 грн простроченого тіла кредиту, 161 337,06 грн прострочених відсотків за користування кредитом, 3 480,00грн заборгованості по комісії, 124 811,41грн пені за порушення строків повернення кредиту, 20 578,28грн неустойки за порушення строків сплати відсотків за користування кредитом, 740,96грн неустойки за порушення строків сплати комісій, 14 424,96грн 3% річних за користування чужими коштами по тілу кредиту, 2 225,80грн 3% річних за користування чужими коштами по відсотках за користування кредитом, 83,95грн 3% річних за користування чужими коштами по комісіях, 157 593,72грн інфляційних нарахувань по тілу кредиту, 27 422,25грн інфляційних нарахувань по відсотках за користування кредитом, 954,49грн інфляційних нарахувань по комісіях, та 9 400,00 грн штрафу за порушення пунктів 4.2.3, 4.2.5 та 4.2.7 договору.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що на підставі договору про надання овердрафту №1/ТР/14/Ю від 05.02.2014 банк надав відповідачу кредит в вигляді овердрафту з лімітом заборгованості у розмірі 600 000,00грн строком до 10.09.2014. В порушення умов кредитного договору відповідач з березня 2014 року своєчасно не сплачував проценти за користування кредитом та з травня 2014 року не сплачував тіло кредиту. Строк користування кредитом закінчився 10.09.2014, проте відповідач не повернув овердрафт та не сплатив відсотки за користування ним, станом на 07.03.2015 його заборгованість по тілу кредиту становить 575 422,09 грн, заборгованість по відсотках за користування кредитом становить 161 337,06 грн. Позивач також вказує, що в порушення п.2.8 договору, яким передбачена щомісячна сплата комісії в розмірі 0,08% річних від суми ліміту, відповідач за період з лютого по вересень 2014 року не сплатив комісію, його заборгованість становить 3 480,00грн. За прострочення сплати вказаних платежів на підставі п.5.1 договору позивач заявив до стягнення пеню та на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України позивач заявив до стягнення 3% річних і інфляційні втрати. Крім того, на підставі п. 5.3 договору заявив до стягнення штраф в сумі 9 400,00грн.

09.09.2015 відповідач звернувся до суду першої інстанції із зустрічним позовом до позивача про визнання припиненими зобовязань за договором про надання овердрафту№1/ТР/14/Ю від 05.02.2014 шляхом зарахуванням зустрічних однорідних вимог на суму 573 780,39грн. Вимоги за зустрічним позовом обгрунтовані тим, що 12.11.2012 позивачем та відповідачем був укладений договір про відкриття банківського рахунку та здійснення розрахунково-касового обслуговування №104902, на підставі якого позивач відкрив відповідачу ряд банківських рахунків, залишок коштів відповідача на яких станом на день подання зустрічного позову становить 629 022,27грн. Відповідач вказує, що з метою погашення кредитної заборгованості він перераховував грошові кошти на розрахунковий рахунок №2003, відкритий для надання овердрафту, однак з 13.02.2014 банк перестав приймати платежі від відповідача у звязку з тим, що у нього введено тимчасову адміністрацію та його віднесено до категорії неплатоспроможних. Зазначає, що листами від 17.03.2014, 04.04.2014, 11.04.2014 та 23.04.2014 він звертався до позивача про перерахування всіх доступних коштів з його рахунків на рахунок №2003, де був діючий овердрафт, для повного дострокового погашення овердрафту та процентів. 19.06.2014 надіслав директору-розпоряднику ФГВФО та керівнику тимчасової адміністрації ПАТ «Брокбізнесбанк» заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог за договором про надання овердрафту №1/ТР/14/Ю від 05.02.2014 по зобовязаннях відповідача щодо сплати всієї суми овердрафту та за договором №104902 від 12.11.2012 про відкриття банківського рахунку по зобовязаннях позивача щодо повернення наявних на рахунках відповідача грошових коштів. Посилаючись на ст.ст.601,602 ЦК України, п.4 ч.5 ст. 36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відповідач вважає, що станом на день надходження до позивача заяви про залік однорідних зустрічних вимог він міг провести такий залік, проте не провів. Крім того, відповідач також вказує, що відповідно до умов договору овердрафту (п. п. 2.9, 3.1.5, 3.2) та договору про відкриття банківських рахунків (п.6.1), позивач міг провести договірне списання коштів з рахунків відповідача, однак він цього не зробив, що на думку відповідача, є зловживанням банком своїми правами. Відповідач посилається на п.5 ст. 36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та зазначає, що вказаною нормою не заборонено проводити договірне списання коштів з одного рахунку клієнта на інший в період існування тимчасової адміністрації. Відтак відповідач вважає, що свої зобовязання за договором овердрафту він виконав не заліком зустрічних однорідних вимог, а сплатою коштів на рахунки, які були відкриті в банку. Разом з тим, стверджує, що з моменту проведення відповідачем зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 573 780,39грн згідно з його заявою від 19.06.2014, всі грошові зобовязання відповідача перед позивачем по кредитному договору є виконаними належним чином та в повному обсязі незалежно від поведінки позивача.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 14.09.2015 зустрічну позовну заяву прийнято до спільного розгляду з первісним позовом.

Ухвалою від 22.02.2016 суд призначав судову фінансово-кредитну експертизу у справі №921/806/15-г/3, виконання якої було доручено Тернопільському відділенню Київського НДІСЕ, однак експертна установа повернула матеріали справи без виконання через несплату коштів за проведення судової експертизи.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 11.10.2016 у справі №921/806/15-г/3 (колегія суддів у складі: головуючого судді Боровця Я.Я., суддів Стадник М.С. та Андрушків Г.З.) у задоволенні первісного та зустрічного позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване ст. ст. 11, 509, 525, 526, 530, 546, 549, 598, 599, 601, 602, 606, 611, 625,627, 628, 629, 1048, 1049, 1054, 1056-1, 1066, 1068, 1071, 1074ЦК України ст.193, 230, 345, 346 ГК України, ст. ст. 16 , 36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

При відмові у задоволенні первісного та зустрічного позовів суд першої інстанції виходив з того, що відповідач фактично виконав свої зобовязання по поверненню кредиту, процентів та комісії, оскільки станом на 23.05.2014 на його рахунках обліковувалися кошти в сумі 613 056,33грн, яких було достатньо для погашення овердрафту, процентів та комісії. Таке виконання узгоджується з положеннями договору про відкриття банківських рахунків та здійснення розрахунково-касового обслуговування, де сторони погодили процедуру договірного списання коштів. Невиконання позивачем договірного списання коштів з одного рахунку відповідача на інший розцінено судом як зловживання банком своїми правами, оскільки пунктом 5 ст. 36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не заборонено проведення договірного списання грошових коштів з одного рахунку клієнта банку на інший у період існування тимчасової адміністрації банку. Враховуючи добровільне виконання відповідачем своїх зобовязань за договором овердрафту, суд дійшов висновку про безпідставне нарахування позивачем пені, штрафу, 3% річних та інфляційних втрат. Суд вказав, що зобовязання відповідача були виконані не заліком зустрічних позовних вимог, а безпосередньою сплатою грошових коштів на рахунок №2003, який відкритий в рамках кредитного договору, у звязку з чим станом на день звернення позивача з позовом заборгованість відповідача не існувала, тому суд не прийняв до уваги заперечення відповідача щодо первісного позову про припинення зобовязання шляхом заліку та заперечення позивача щодо неможливості здійснення заліку через наявність процедури тимчасової адміністрації та ліквідації банку.

Позивач (банк) не погодився з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні первісного позову, оскаржив його в апеляційному порядку, просить в цій частині скасувати рішення та прийняти нове, яким первісний позов задоволити, а в іншій частині рішення залишити без змін. Банк вважає рішення про відмову у задоволенні первісного позову незаконним, необгрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права. Скаржник посилається на норми частини 5 ст. 36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та зазначає, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку та зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом. Вказує, що після прийняття рішення про початок здійснення процедури ліквідації ПАТ «Брокбізнесбанк» Законом України від 04.07.2014 №1586-VII було доповнено частину 6 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» пунктом 5, згідно з яким обмеження, встановлені п.1 ч.5 ст. 35 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», не поширюються на зобовязання банку щодо здійснення операцій з переказу коштів фізичних та юридичних осіб, що надійшли на їхні рахунки, починаючи з наступного дня після запровадження процедури тимчасової адміністрації. Тобто в період здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Брокбізнесбанк» ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не містив такої норми. Вважає, що на спірні правовідносини поширюється дія ст. 602 ЦК України, положення ч.5 ст.36, ч.6 ст. 49, ст.ст. 51,52 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ( в редакції від 11.07.2014) та зазначає, що згідно з ч.6 ст.49 та ч. ч. 1,4 ст.52 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ( в редакції, чинній до 11.07.2014) уповноважена особа Фонду не мала права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів. Крім того, вказує, що 16.07.2015 були внесені зміни до ст. 46 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» , згідно з якими заборонено зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобовязань за домовленістю сторін ( у тому числі шляхом договірного списання).

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити оскаржуване рішення місцевого господарського суду без змін, апеляційну скаргу без задоволення. Звертає увагу суду, що норми, викладені у п. 8 ч.2 ст. 46 «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» , спростовують доводи банку, оскільки заборона зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобовязань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання) не поширюється на зобовязання банку у разі, якщо боржник банку одночасно є кредитором цього банку і грошові кошти спрямовуються на погашення зобовязань за кредитом цього боржника перед цим банком за кредитними договорами виключно з урахуванням того, що кошти перебували на поточних та/або депозитних рахунках такого боржника на дату початку процедури виведення Фондом банку з ринку та договірне списання коштів з цих рахунків передбачено умовами договорів, укладених між боржником і банком. Відповідач вказує, що він є кредитором позивача на суму 629 022,27грн, що підтверджується рішенням виконавчої дирекції ФГВФО №226/14 від 16.10.2014, яким затверджено реєстр акцептованих вимог кредиторів, що не заперечується позивачем. Умовами кредитного договору №1/ТР/14/Ю від 05.02.2014 та договору про відкриття банківського рахунку № 104902 від 12.11.2012 передбачено договірне списання коштів з рахунків відповідача, яке здійснюється банком самостійно та не потребує надання відповідачем будь-яких додаткових документів. Зазначає, що у звязку з прийняттям змін до ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», які вступили в дію 12.08.2015, та на підставі ст. 601 ЦК України УДСО листом вих.№17/13-1368 від 14.09.2015 черговий раз заявило позивачу про застосування механізму припинення зобовязань відповідача за кредитним договором №1/ТР/14/Ю від 05.02.2014 на суму 629 022,27грн та припинення зобовязань позивача перед відповідачем щодо повернення коштів, які знаходяться на поточних рахунках відповідача, на суму 629 022,27грн. Відтак вважає, що всі його грошові зобовязання перед позивачем по кредитному договору виконані належним чином та у повному обсязі, незалежно від поведінки банку. Водночас, погоджується з висновком суду першої інстанції про виконання УДСО зобовязань за кредитним договором безпосередньо сплатою грошових коштів та відсутністю заборгованості станом на день звернення позивача з позовом до суду.

Апеляційну скаргу прийнято до провадження ухвалою суду від 25.11.2016, розгляд справи призначено на 13.12.2016.

В судовому засіданні 13.12.2016 оголошено перерву до 17.01.2017.

Ухвалою суду від 17.01.2017 продовжено на 15 днів строк розгляду апеляційної скарги, розгляд справи відкладено на 31.01.2017.

В судовому засіданні 31.01.2017 представник скаржника підтримав доводи та вимоги, викладені в апеляційній скарзі. Представники відповідача підтримали доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, Львівський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджено матеріалами справи, 12.11.2012 ПАТ «Брокбізнесбанк» (банк) та Відділ державної служби охорони при УМВС України в Тернопільській області (клієнт) уклали договір про відкриття банківських рахунків та здійснення розрахунково-касового обслуговування (том 1, а.с. 132-137).

Відповідно до п.1.1 вказаного договору банк відкриває клієнту поточні рахунки та здійснює їх розрахунково-касове обслуговування відповідно до чинного законодавства України, нормативно-правових актів НБУ та умов цього договору.

Пунктом 6.1 договору встановлено, що клієнт доручає банку самостійно здійснювати договірне списання зі свого рахунку, зокрема, суми плати за виконані банком операції та надані послуги згідно з чинними тарифами (в тому числі, при здійсненні операцій купівлі-продажу іноземної валюти, банківських металів) у будь-якій валюті, що виникли за цим договором або іншими договорами, укладеними банком та клієнтом, якщо зазначеним договором передбачено договірне списання банком коштів з рахунку клієнтів.

На виконання умов цього договору банк відкрив відповідачу рахунки №2001, №2002, №2003, №2004, №2005, №2006, №2007, №2008, №2009, №2010( т.1, а.с. 68-72).

05.02.2014 ПАТ «Брокбізнесбанк» (банк) та Управління державної служби охорони при УМВС України в Тернопільській області (позичальник) уклали договір про надання овердрафту № 1/ТР/14/Ю (том 1,а.с. 13-18).

Відповідно до п.1.1 договору банк надає позичальнику кредит у формі овердрафту, в порядку та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник має право отримати кредит, а після отримання зобов'язується використати його за цільовим призначенням та повернути банку, сплатити проценти за користування кредитом, виконати інші зобов'язання за цим договором.

Пунктом 1.2 договору сторони погодили, що овердрафт надається за поточним рахунком позичальника №2003, відкритим позичальнику в ПАТ "Брокбізнесбанк".

Надання овердрафту здійснюється шляхом оплати з поточного рахунку платіжних документів позичальника на суму, яка перевищує кредитовий залишок на такому рахунку, але в межах ліміту овердрафту згідно з умовами цього договору (п. 1.3 договору).

Відповідно до пункту 1.4 договору ліміт овердрафту встановлюється в розмірі 600 000,00 грн.

Строк користування (термін повернення) кредиту до 10.09.2014 включно (п. 1.5 договору).

Згідно з пунктом 1.6 договору процентна ставка за користування овердрафтом є фіксованою та становить 22 % річних.

Кредитування позичальника у формі овердрафту здійснюється банком у межах ліміту та строку, встановлених згідно з цим договором, з максимальним періодом безперервного користування овердрафтом не більше ніж 90 календарних днів. Початком періоду безперервного користування овердрафтом вважається перший день, починаючи з якого безперервно існувала заборгованість позичальника за овердрафтом. Датою закінчення періоду безперервного користування овердрафтом вважається день, по закінченні якого на поточному рахунку зафіксована відсутність заборгованості позичальника за овердрафтом. У разі, якщо на 90 (дев'яностий) календарний день з дня початку періоду безперервного користування овердрафтом, або в день, визначений пунктом 1.5 цього договору, позичальник не здійснить погашення заборгованості на поточному рахунку, заборгованість позичальника на поточному рахунку вважається простроченою з робочого дня, наступного за датою закінчення періоду безперервного користування овердрафтом або за датою, визначеною пунктом 1.5 цього договору, і банк здійснює нарахування процентів на суму овердрафту за фіксованою процентною ставкою 27% річних (п.2.1 договору).

За обслуговування овердрафту позичальник щомісяця сплачує банку комісію у розмірі 0,08 процентів річних. Комісія за обслуговування овердрафту нараховується з дня встановлення ліміту овердрафту та в межах терміну, зазначеного у п.1.5 цього договору, на суму ліміту, встановленого п.1.4 цього договору. Для розрахунку комісії використовується фактична кількість днів у місяці та році. Нарахування комісії за обслуговування овердрафту здійснюється щомісяця, при цьому комісія за обслуговування овердрафту нараховується за період з останнього робочого дня попереднього місяця по передостанній робочий день, включно, поточного місяця (п.2.5 договору).

Згідно з пунктом 2.6 договору позичальник зобовязаний сплатити банку проценти за користування кредитом, які розраховуються на основі процентної ставки, що вказана в п.1.6 цього договору.

Нарахування процентів за користування овердрафтом здійснюється щомісяця. При цьому, проценти нараховуються за період з останнього робочого дня попереднього місяця по передостанній робочий день поточного місяця, включно (п.2.7 договору).

Відповідно до п. 2.8 договору позичальник сплачує проценти щомісяця до 7 числа місяця, наступного за місяцем, в якому нараховані проценти, а також в день повернення. Проценти сплачуються на рахунок № 2003 в ПАТ "Брокбізнесбанк".

Згідно з пунктом 3.1.5 договору банк може скористатися своїм правом договірного списання заборгованості за цим договором, а також неустойок, пені, штрафів, інших грошових зобов'язань, передбачених цим договором, з будь-яких рахунків позичальника, відкритих в ПАТ "Брокбізнесбанк", в національній валюті та іноземній валюті, яка відповідає валюті кредиту.

При порушенні позичальником термінів виконання будь-якого із своїх зобов'язань за цим договором, в тому числі при достроковому настанні строку виконання зобов'язання за цим договором, позичальник доручає банку (починаючи з дати прострочення виконання будь-якого з таких зобов'язань) здійснювати договірне списання коштів з рахунків позичальника, визначених в абзаці першому цього пункту договору, в сумі фактичної заборгованості позичальника за договором. Договірне списання коштів, що належать позичальнику, банк оформлює відповідним меморіальним ордером. Банк є отримувачем коштів по вказаному договірному списанню.

Пунктом 3.2.1 договору встановлений обовязок банку впродовж операційного дня спрямовувати кошти, які надходять на поточний рахунок, на погашення заборгованості позичальника за цим договором.

Відповідно до п.4.2 договору позичальник зобовязується, зокрема:

-відкрити у банку поточні рахунки та підтримувати кредитовий оборот (надходження) за будь-якими поточними рахунками в загальному розмірі, пропорційному до обсягу заборгованості позичальника перед банком в загальному обсязі банківських кредитів, отриманих позичальником (п.4.2.3 договору);

-не перешкоджати банку в реалізації прав, визначених п.3.1.1 договору та для аналізу фінансового стану позичальника надавати щомісячні звіти, фінансову інформацію, тощо (п.4.2.5);

-не здійснювати отримання кредитів в інших банківських установах, не здійснювати авалювання векселів (п. 4.2.7).

Згідно з п.5.1 за порушення строків погашення овердрафту та/ або непогашення заборгованості за овердрафтом в день закінчення періоду безперервного користування овердрафтом, та/або за порушення строків сплати процентів за користування овердрафтом, та/або комісії, банк має право нараховувати пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який здійснюється нарахування пені, від суми боргу за кожен день прострочення.

Пунктом 5.3 договору передбачено, що за порушення п.4.2.3 договору позичальник сплачує штраф в розмірі 0,2% від суми ліміту за кожен випадок; за порушення п.4.2.5 1000грн з кожен випадок; п.4.2.7 0,1% від суми ліміту (але не менше 500грн) за кожен випадок.

Відповідно до пункту 6.1 договір набуває чинності з дати його укладення та діє до повного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором.

Як вбачається з матеріалів справи (виписки банку по рахунку УДСО №2003 за період з 05.02.2014 по 15.07.2015, розрахунку позивача), за період з 05.02.2014 по 19.02.2014 банк надав відповідачу кредит у формі овердрафту на загальну суму 700 262, 00грн, а саме: 05.02.2014 570 000,90грн, 06.02.2014 22 110,00грн, 07.02.2014- 23 345,00грн, решта кредиту в сумі 84 806,10грн надана в період з 10.02.2014 по 19.02.2014 (том 1,а.с. 8, 19-27).

Постановою Правління Національного банку України № 107 від 28.02.2014 ПАТ "Брокбізнесбанк" віднесено до категорії неплатоспроможних.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 9 від 28.02.2014 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Брокбізнесбанк" розпочато процедуру виведення ПАТ "Брокбізнесбанк" з ринку та запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці з 03.03.2014 по 02.06.2014.

17.03.2014 відповідач листом № 17/3-336 повідомив позивача про те, що станом на 17.03.2014 року на розрахункових рахунках управління обліковується 495 004,28 грн, а оскільки всі рахунки заблоковані банком з 26.02.2014, відповідач просив перекинути всі доступні грошові кошти з усіх розрахункових рахунків на рахунок №2003, де є діючий овердрафт, з метою погашення суми овердрафту та відсотків (том 1,а.с. 127).

Листом вих. № 17/3-481 від 11.04.2014 відповідач повідомив позивача, що станом на 10.04.2014 на його розрахункових рахунках, відкритих у позивача, обліковується 570 652,35грн, відтак повторно просив перекинути всі доступні грошові кошти з усіх розрахункових рахунків на рахунок №2003, де є діючий овердрафт, з метою належного виконання відповідачем договірних зобов'язань - повного дострокового погашення суми овердрафту та відсотків (том 1, а.с. 121-122).

В подальшому відповідач звернувся до банку з претензією № 17/1-2-712 від 23.05.2014, в якій вказав, що станом на 23.05.2014 на його розрахункових рахунках обліковується 613 056,33грн, що надійшли за послуги охорони від клієнтів, надав банку для виконання платіжні доручення № 1482, № 1483, № 1484, № 1485, № 1486, № 1487, № 1488, № 1489 від 26.05.2014 та вимагав, зокрема, здійснити переказ грошових коштів згідно з платіжними дорученнями на сплату всієї суми овердрафту по кредитному договору №1/ТР/14/Ю від 05.02.2014, а також закрити усі рахунки позичальника (№№2002; 2004; 2005; 2006; 2007; 2008; 02009; 02010; 02001) та припинити зарахування грошових коштів на них (том 1, а.с. 82-96).

Як вбачається з наявних в матеріалах справи копій платіжних доручень (том 1, а.с.87-96), вони були повернені банком без виконання 29.05.2014 на підставі п.3 ч.2 ст.37 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та наказу №248 від 03.03.2014 «Про заборону здійснення будь-яких видаткових банківських операцій».

На підставі постанови Правління Національного банку України №339 від 10.06.2014 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Брокбізнесбанк" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 11.06.2014 №45 про початок здійснення процедури ліквідації ПАТ "Брокбізнесбанк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ "Брокбізнесбанк" ОСОБА_4 на період з 11.06.2014 до 10.06.2015 (том 1, а.с. 36-37).

Відповідач звернувся до позивача із заявою № 17/1-2-857 від 19.06.2014 про зарахування зустрічних однорідних вимог, в якій повідомив банк про припинення шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог за договором про відкриття банківських рахунків та здійснення розрахунково-касового обслуговування № 104902 від 12.11.2012 року та за договором про надання овердрафту № 1/ТР/14/Ю від 05.02.2014 на суму 573 780,39 грн (том 1, а.с. 97-105).

В подальшому відповідач звернувся до позивача із заявою № 17/1-2-903 від 20.06.2014 про його грошові вимоги на суму 621 521,88 грн та їх задоволення шляхом включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів в порядку черговості, встановленої п.4 ч.1 ст. 52 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (том 1, а.с. 73-75).

Як вбачається із відповіді позивача № 7804/021-02 від 16.07.2014 на заяву відповідача про зарахування зустрічних вимог, банк повідомив відповідача, що не може прийняти запропоноване зарахування, оскільки це суперечить вимогам Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та порушує черговість задоволення вимог кредиторів банку (том 1,а.с. 77-79).

Листом вих.№7/2752 від 28.10.2014 банк повідомив відповідача, що рішенням виконавчої дирекції ФГВФО №226/14 від 16.10.2014 затверджено реєстр акцептованих вимог кредиторів банку, згідно з яким грошові вимоги УДСО акцептовані у сумі 629 022,27грн та будуть задовольнятися у 7-му чергу (том 1,а.с. 61).

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 21.05.2015 № 103 продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ "Брокбізнесбанк на один рік до 10.06.2016 включно (том 1,а.с.38).

Згідно з розрахунком позивача( т.1, а.с. 8-10) за період з 05.02.2014 по 30.04.2014 відповідач погасив 124 839,91грн кредиту, заборгованість відповідача станом на 07.03.2015 по кредиту становить 575 433,09грн; за період з 05.02.2014 по 06.03.2015 нараховані проценти за користування кредитом в сумі 161 337,06грн, які не сплачені; за лютий вересень 2014 року нарахована комісія на зальну суму 3 840,00грн( щомісячно по 480,00грн ) , яка також не сплачена.

За прострочення сплати вказаних платежів на підставі п.5.1 договору позивач нарахував та заявив до стягнення пеню: за порушення строків повернення кредиту нарахована пеня в сумі 124 811,41грн за період з 06.05.2014 по 06.03.2015 від суми боргу 575 422,09; за порушення строків сплати відсотків нарахована пеня за період з 08.03.2014 по 06.03.2015 в сумі 20 578,28грн; за несплату комісії нарахована пеня за період з 01.03.2014 по 06.03.2015 в сумі 740,96грн.

На підставі ч.2 ст. 625 ЦК України позивач нарахував та заявив до стягнення:

- 3% річних в сумі 16 734,71грн, з якої: 14 424,96грн - за користування чужими коштами по тілу кредиту за період з 06.05.2014 по 06.03.2015; 2 225,80грн - за користування чужими коштами по відсотках за користування кредитом за період з 08.03.2014 по 06.03.2015; 83,95грн - за користування чужими коштами по комісіях за період з 01.03.2014 по 06.03.2015;

- інфляційні втрати в сумі 185 970,46грн, з якої: 157 593,72грн втрати нараховані за період травня 2014 року по лютий 2015 року на заборгованість по тілу кредиту; 27 422,25грн втрати нараховані за період з березня 2014 року по лютий 2015 року на заборгованість по відсотках за користування кредитом; 954,49грн втрати нараховані за період з березня 2014 року по лютий 2015 року на борг по комісіях.

Крім того, на підставі п. 5.3 договору заявив до стягнення штраф в сумі 9 400,00грн.

Відповідач у своєму розрахунку (том 1, а. с. 152-154) вказує на наявність коштів на його рахунках та відсутність заборгованості за овердрафтом.

Дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів дійшла висновку. що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до частин 1-3 ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

В силу ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка; зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом; за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Згідно із ст. 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом.

Статтею 1074 ЦК України встановлено заборону на обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Відповідно до ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За приписами ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Матеріалами підтверджено, що 12.11.2012 позивач (банк) та відповідач уклали договір № 104902 про відкриття банківських рахунків та здійснення розрахунково-касового обслуговування, на виконання якого банк відкрив відповідачу поточні рахунки та здійснював розрахунково-касове обслуговування. Названим договором (п.6.1) передбачено, зокрема, право банку самостійно здійснювати договірне списання з рахунків відповідача суми плати за виконані банком операції та надані послуги, що виникли за цим договором або іншими договорами, укладеними банком та клієнтом, якщо зазначеним договором передбачено договірне списання банком коштів з рахунку клієнтів.

05.02.2014 позивач (банк) та відповідач уклали договір про надання овердрафту № 1/ТР/14/Ю, на виконання якого банк надав відповідачу за період з 05.02.2014 по 19.02.2014 кредит у формі овердрафту на загальну суму 700 262, 00грн, а саме: 05.02.2014 570 000,90грн, 06.02.2014 22 110,00грн, 07.02.2014- 23 345,00грн, решта кредиту в сумі 84 806,10грн надана в період з 10.02.2014 по 19.02.2014. Договором встановлений максимальний період безперервного користування овердрафтом не більше ніж 90 календарних днів (п.2.1 договору). Отже, строк повернення першої суми кредиту у формі овердрафту - 570 000,90грн, наданої 05.02.2014, не пізніше 05.05.2014. Аналогічно визначається строк повернення інших кредитних коштів, наданих після 05.02.2014.

Строк сплати процентів за користування кредитом встановлений кожного місяця до 7 числа місяця, наступного за місяцем, в якому нараховані проценти (п.2.8 договору). Отже, строк сплати процентів, нарахованих за лютий 2014 року в сумі 8 155,92грн до 07.03.2014, за березень 2014 року в сумі 11 198.47грн до 07.04.2014 і т.д.

Строк сплати комісії щомісяxно ( п.2.5 договору), відтак строк сплати першої суми комісії за лютий 2014 року в сумі 480,00грн до кінця лютого 2014року, за березень 2014 року в сумі 480,00грн до кінця березня 2014року і т.д.

Разом з тим, договором овердрафту ( абз.1 п.3.1.5) також передбачено право банку на договірне списання заборгованості за цим договором, а також неустойок, пені, штрафів, інших грошових зобов'язань, передбачених цим договором, з будь-яких рахунків позичальника, відкритих в ПАТ "Брокбізнесбанк". Водночас, зі змісту абз.2 п.3.1.5 та п/п «б»п.3.2.1 та п.4.2.3 договору овердрафту випливає, що банк мав не лише право на договірне списання коштів з рахунків позичальника (відповідача) для погашення кредитної заборгованості, а мав обовязок проводити договірне списання коштів з рахунків відповідача, оскільки п.4.2.3 договору встановлений обовязок позичальника (відповідача) відкрити у банку поточні рахунки та підтримувати кредитовий оборот (надходження) за будь-якими поточними рахунками в загальному розмірі, пропорційному до обсягу заборгованості позичальника перед банком в загальному обсязі банківських кредитів, отриманих позичальником,який кореспондується з встановленим п. 3.2.1 договору обовязком банку упродовж операційного дня спрямовувати кошти, які надходять на поточний рахунок, на погашення заборгованості позичальника за цим договором. Крім того, згідно з абз. 2 п.3.1.5 договору позичальник( відповідач) доручив банку самостійно здійснювати договірне списання коштів з його рахунків в сумі фактичної заборгованості за договором шляхом оформлення банком відповідного меморіального ордера. При цьому банк є отримувачем коштів по вказаному договірному списанню.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджується матеріалами справи та не заперечується позивачем, що відповідач виконав свій обовязок,встановлений договором, у банку були відкриті відповідачу відповідні рахунки, на яких були наявними кошти відповідача в сумі, достатній для погашення його заборгованості перед банком за договором овердрафту. Так, станом на 28 лютого 2014 року ( строк сплати комісії в сумі 480,00грн за лютий 2014 року) на рахунках відповідача обліковувалися кошти в сумі 232 082,53грн; станом на 07.03.2014 (строк сплати процентів за лютий 2014року в сумі 8 155,92грн) - обліковувалися кошти в сумі 127 692,84грн; станом на 05.05.2014 (строк повернення першої суми кредиту, наданої 05.02.2014, яка частково була погашена в сумі 124 839,91 грн станом на 05.05.2015 та становила 445 160,99грн ( 570 000,90 124 839,91 грн )) - обліковувалися кошти в сумі 590 342,47грн; станом на 19.05.2014 ( строк повернення останньої суми кредиту в сумі 12 010,35грн, наданої 19.02.2014) обліковувалися кошти в сумі 600 139,56грн ( т.1, а.с.19-27, 68-72,152-156).

Реєстром акцептованих вимог кредиторів банку, затвердженим рішенням виконавчої дирекції ФГВФО №226/14 від 16.10.2014, підтверджено наявність грошових коштів на рахунках відповідача, відкритих у банку( позивача), в сумі 629 022,27грн.

Позивач не виконував свого обовязку щодо договірного списання коштів з рахунків відповідача та спрямування цих коштів на погашення заборгованості відповідача за договором овердрафту, посилаючись на запровадження у ПАТ "Брокбізнесбанк" з 28.02.2014 тимчасової адміністрації, про початок з 11.06.2014 здійснення процедури ліквідації ПАТ "Брокбізнесбанк" та на заборону здійснення договірного списання коштів, встановлену частиною 5 ст. 36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Апеляційний суд відхиляє ці доводи банку з огляду на наступне.

Дійсно, на підставі постанови Правління Національного банку України № 107 від 28.02.2014 про віднесення ПАТ "Брокбізнесбанк" до категорії неплатоспроможних рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 9 від 28.02.2014 розпочато процедуру виведення ПАТ "Брокбізнесбанк" з ринку та запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці з 03.03.2014 по 02.06.2014

Спеціальним законом, який регулює виведення неплатоспроможних банків з ринку, є ЗУ « Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року N 4452-VI(далі - Закон N 4452-VI) .

Так, нормами статті 36 цього Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку. Відповідно до частини 5 ст.36 Закону N 4452-VI, в редакції, чинній на час запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Брокбізнесбанк", під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку (п.1), зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом( п.4).

Здійснення банком на виконання умов договору договірного списання коштів, отримувачем яких є банк, яке врегульоване ч. 2 ст.1071 ЦК України, за своєю правовою природою не є задоволенням вимог вкладника та інших кредиторів банку у розумінні закону. Договірне списання коштів з рахунків клієнта не є зарахуванням зустрічних однорідних вимог, що регулюється ст.ст.601-603 ЦК України.

Отже, названа норма Закону N 4452-VI не забороняла банку під час тимчасової адміністрації виконувати свої обовязки за кредитним договором та отримувати кошти шляхом договірного списання коштів з рахунків позичальника та спрямування їх на погашення кредитних зобовязань позичальника перед банком.

Положення ст. ст. 46 та 52 Закону N 4452-VI врегульовують правовідносини сторін під час процедури ліквідації банку, тому не можуть застосовуватися до правовідносин сторін під час запровадження тимчасової адміністрації.

На підставі постанови Правління Національного банку України №339 від 10.06.2014 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Брокбізнесбанк" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 11.06.2014 №45 про початок здійснення процедури ліквідації ПАТ "Брокбізнесбанк", призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ "Брокбізнесбанк" ОСОБА_4 на період з 11.06.2014 до 10.06.2015 .

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 21.05.2015 №103 продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ "Брокбізнесбанк на один рік до 10.06.2016 включно.

Статтею 46 Закону N 4452-VI, в редакції, чинній станом на 11.06.2014 (на час призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку) визначені наслідки призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку, згідно з частиною другою якої з дня призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію, зокрема, завершується банківська діяльність банку закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси; строк виконання всіх грошових зобов'язань банку вважається таким, що настав.

Законом України від 16.07.2015 N 629-VIII, який набрав чинності з 12.08.2015, було доповнено частину другу статті 46 Закону N 4452-VI пунктом 8, згідно з яким забороняється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі внаслідок укладення будь-яких правочинів з іншими особами, крім банку, зарахування на вимогу однієї із сторін.

Обмеження, встановлені цим пунктом, не поширюються на зобов'язання банку щодо зарахування зустрічних однорідних вимог, крім обмежень, прямо передбачених законом, у разі, якщо боржник банку одночасно є кредитором цього банку і грошові кошти спрямовуються на погашення зобов'язань за кредитом цього боржника перед цим банком за кредитними договорами та/або за емітованими цим боржником борговими цінними паперами, виключно з урахуванням того, що кошти перебували на поточних та/або депозитних рахунках такого боржника на дату початку процедури виведення Фондом банку з ринку та договірне списання з цих рахунків передбачено умовами договорів, укладених між боржником і банком.

Отже, і під час процедури ліквідації банку позивач був вправі та мав обовязок припинити зобовязання відповідача за договором овердрафту шляхом договірного списання коштів з рахунків відповідача на підставі п.8 ст. 46 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» в редакції Закону України від 16.07.2015 N 629-VIII, оскільки заборона припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання) під час процедури ліквідації не поширювалася на зобов'язання банку у разі, якщо боржник банку одночасно є кредитором цього банку і грошові кошти спрямовуються на погашення зобов'язань за кредитом цього боржника перед цим банком за кредитними договорами та договірне списання з цих рахунків передбачено умовами договорів, укладених між боржником і банком.

Таким чином, банк не виконав свого обовязку щодо договірного списання коштів з рахунків відповідача та спрямування їх на погашення заборгованості відповідача за договором овердрафту ні під час запровадження тимчасової адміністрації, ні під час процедури ліквідації, хоча таке списання не було заборонене Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» і на рахунках відповідача було достатньо грошових коштів для погашення його заборгованості по тілу кредиту, процентах та комісії за договором овердрафту. Крім того, відповідач неодноразово звертався до банку про необхідність здійснення такого списання.

Натомість, незважаючи на свій обовязк щодо договірного списання коштів з рахунків відповідача та спрямування їх на погашення заборгованості відповідача за договором овердрафту, наявність коштів на рахунках відповідача на момент настання строків сплати комісії, процентів та повернення кредиту, банк продовжував безпідставно нараховувати проценти за користування кредитом, комісії, мотивуючи простроченням виконання відповідачем своїх зобовязань за договором овердрафту щодо повернення кредиту, сплати процентів та комісії. Так, з 06.05.2014 по 06.03.2015 банк нарахував проценти за користування кредитом за підвищеною ставкою -27% річних та заявив їх до стягнення. Крім того, нарахував та заявив до стягнення пеню, штраф, 3% річних та інфляційні втрати. При цьому, в порушення умов договору, ч.6 ст. 232 ГК України та вимог закону пеня нарахована за період, що перевищує 6 - місячний строк від дня, коли зобовязання мало бути виконане, та від суми боргу, якої не існувало. Так, за порушення строків повернення кредиту пеня нарахована за період з 06.05.2014 по 07.03.2015 за 305 днів від загальної суми боргу 575 422,09грн, тобто, на суму боргу якої станом на 06.05.2014 не існувало, оскільки станом на 06.05.2014 настав строк сплати першої суми кредиту ( 570 000,90грн, наданої 05.02.2014, та яка була погашена станом на цю дату згідно з розрахунком позивача в сумі 124 839,91грн). За порушення строків сплати відсотків пеня нарахована за період з 08.03.2014 по 07.03.2015, а саме: за порушення строків сплати відсотків за лютий 2014 року пеня нарахована за період з 08.03.2014 по 06.03.2015, за березень 2014 року пеня нарахована за період з 08.04.2014 по 06.03.2015. За несплату комісії за лютий 2014року пеня нарахована за період з 01.03.2014 по 06.03.2015, за березень 2014 року пеня нарахована за період 01.04.2014 по 04.03.2015 і т.д.

3 % річних нараховані за період з 06.05.2014по 06.03.2015 на суму боргу по тілу кредиту 575 422,09грн, тобто, на суму боргу якої станом на 06.05.2014 не існувало, оскільки станом на 06.05.2014 настав строк сплати першої суми кредиту ( 570 000,90грн, наданої 05.02.2014, та яка була погашена станом на цю дату згідно з розрахунком позивача в сумі 124 839,91грн).

В розрахунку інфляційних втрат не вказані індекси інфляції, які застосовувалися позивачем при нарахуванні вказаний втрат.

Позивачем не доведено та не подано доказів на підтвердження порушення відповідачем умов договору на та наявності підстав для застосування штрафних санкцій, визначених п.5.3 договору.

На підставі викладеного апеляційний суд відхиляє як необгунтовані доводи скаржника, погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що відповідач фактично виконав свої зобовязання по поверненню кредиту, процентів та комісії, оскільки на момент настання строків повернення кредиту, процентів та комісії, на його рахунках обліковувалися кошти, яких було достатньо для погашення кредиту, процентів та комісії шляхом договірного списання банком коштів з рахунків відповідача. Поряд з тим, апеляційний суд вважає, що позивач мав не лише право, але й мав обов'язок, встановлений договором, щодо здійснення договірного списання коштів з рахунків відповідача шляхом оформлення меморіального ордера та спрямування їх на погашення зобов'язань відповідача за кредитним договором, невиконання якого банком суд вважає безпідставним та неправомірним, оскільки Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не забороняв здійснення такого договірного списання. Відтак колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що зобовязання відповідача були виконані не заліком зустрічних однорідних вимог (заява про який подавалась відповідачем під час процедури ліквідації), а безпосередньо забезпеченням надходження грошових коштів( під час запровадження тимчасової адміністрації та на час настання строків сплати комісії, процентів, повернення кредиту) на рахунки, відкриті у банку, в сумі, достатній для виконання своїх зобов'язань за договором овердрафту. Також погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставне нарахування позивачем пені, штрафу,3% річних та інфляційних втрат.

Таким чином, апеляційний суд вважає рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні первісного та зустрічного позовів правомірним.

Інші доводи скаржника не беруться до уваги як такі, що не спростовують висновків суду, покладених в основу оскаржуваного рішення.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

В силу вимог ст.ст. 33,34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ч.2 ст.101 ГПК України апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Скаржником не доведено, доказів не подано наявності підстав, передбачених ст. 104 ГПК України, для скасування чи зміни рішення та для задоволення апеляційної скарги.Отже, рішення належить залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст. 43, 49, 91, 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Тернопільської області від 11.10.2016 у справі №921/806/15-г/3 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3. Справу повернути до місцевого господарського суду.

Постанова підписана 03.02.2017.

Головуючий суддя М.І. Хабіб

Суддя О.П. Дубник

Суддя О.І. Матущак