донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

01.02.2017 справа №913/1258/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4
за участю представників сторін:
від прокурора:прокурор Харківської області - Полякова С.О. за посвідченням
від позивача: не зявився
від відповідача 1:не зявився
від відповідача 2:не зявився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуЗаступника прокурора Луганської області м. Сєвєродонецьк, Луганська область
на рішення господарського суду Луганської області
від19.12.2016р.
по справі№913/1258/16 (суддя Василенко Т.А.)
за позовом:Заступника керівника Старобільської місцевої прокуратури м.Старобільськ, Луганська область в інтересах держави в особі Міністерства економічного розвитку і торгівлі України м. Київ
до відповідачів: 1.Відділу освіту Біловодської районної державної адміністрації Луганської області смт. Біловодськ, Луганська область 2. Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 м. Старобільськ, Луганська область
провизнання недійсною додаткової угоди та повернення незаконно сплачених коштів

В С Т А Н О В И В:

Заступник керівника Старобільської місцевої прокуратури звернувся до господарського суду Луганської області в інтересах держави в особі Міністерства економічного розвитку і торгівлі України з наступними вимогами: - визнати недійсною додаткову угоду №3 від 20.09.2016 до договору про закупівлю за державні кошти паливно мастильних матеріалів №82 від 19.02.2016, укладеного між Відділом освіти Біловодської райдержадміністрації Луганської області та фізичною особою підприємцем ОСОБА_5; - зобовязати фізичну особу підприємця ОСОБА_5 повернути на розрахунковий рахунок Відділу освіти Біловодської районної державної адміністрації Луганської області незаконно отримані кошти за платіжним дорученням №2444 від 28.09.2016 в сумі 7 335 грн. 00 коп.

Рішенням господарського суду Луганської області від 19.12.2016р. у справі №913/1258/16 в задоволенні позову відмовлено.

Заступник прокурора Луганської області, не погодившись з прийнятим судовим рішенням, оскаржив його в апеляційному порядку і просив рішення господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Підставою для скасування рішення місцевого господарського суду прокурор вважає неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи.

Прокурор зазначає про те, що в результаті підписання та виконання сторонами Додаткової угоди №3 від 20.09.2016р. до Договору №82 від 19.02.2016р. фактично відбулася зміна ціни Договору у бік збільшення на суму 16 712,9грн., що прямо заборонено п. 2 ч. 5 ст. 40 Закону України «Про здійснення державних закупівель».

Крім того, скаржник вказує на те, що у звязку з відсутністю у замовника коштів для оплати передбаченої договором кількості товару, причиною чого стало збільшення ціни за одиницю товару за Додатковою угодою №3 від 20.09.2016р., сторони Додатковою угодою №5 від 01.12.2016р. зменшили кількість дизельного пального саме на ту суму, на яку відбулось збільшення ціни Договору №82 від 19.02.2016р. у звязку з укладенням та виконанням сторонами Додаткової угоди №3 від 20.09.2016р.

Також, прокурор зазначив, що оскільки фактичний обсяг видатків Відділу освіти Біловодської РДА Луганської області на придбання палива за договором №82 від 19.02.2016р. за державні кошти не змінювався, тому відсутні законні підстави для зменшення обсягу закупівлі за вказаним договором.

Представник позивача у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, відзив не направив.

Представник відповідача 1 у судове засідання не прибув, направив відзив, просив рішення залишити без змін, а розгляд справи здійснити за його відсутністю.

Відповідач 2 у судове засідання не прибув, причини неприбуття суду не повідомив, направив відзив, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення без змін.

Прокурор у судове засідання зявився, підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі. Проти розгляду справи за відсутності представників сторін не заперечував.

Судова колегія вважає можливим здійснити розгляд справи у відсутності представників відповідачів за наявними матеріалами справи, оскільки сторони були повідомлені про день та час судового засідання належним чином відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України.

Судове засідання апеляційної інстанції здійснювалось за допомогою звукозаписувального технічного засобу у порядку розгляду апеляційної скарги встановленого ст.ст. 4-4, 81-1, 99, 101 Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила.

Як вбачається з матеріалів справи, заступник керівника Старобільської місцевої прокуратури звернувся до господарського суду Луганської області з позовом в інтересах держави в особі Міністерства економічного розвитку і торгівлі України з наступними вимогами:

- визнати недійсною додаткову угоду №3 від 20.09.2016 до договору про закупівлю за державні кошти паливно мастильних матеріалів №82 від 19.02.2016, укладеного між Відділом освіти Біловодської райдержадміністрації Луганської області та фізичною особою підприємцем ОСОБА_5;

- зобовязати фізичну особу підприємця ОСОБА_5 повернути на розрахунковий рахунок Відділу освіти Біловодської районної державної адміністрації Луганської області незаконно отримані кошти за платіжним дорученням №2444 від 28.09.2016 в сумі 7 335 грн. 00 коп.

В обґрунтування зазначених позовних вимог, позивач посилається на те, що в результаті укладення Додаткової угоди №3 від 20.09.2016р. до Договору про закупівлю за державні кошти паливно-мастильних матеріалів №82 від 19.02.2016р. змінилась ціна за одиницю товару, яка є предметом договору, однак кількість товару не змінилась, що автоматично призвело до збільшення суми договору в порушення п. 2 ч. 5 ст. 40 Закону України «Про здійснення державних закупівель», в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин, у звязку з чим, зазначена Додаткова угода підлягає визнанню недійсною.

Крім того, заступник керівника Старобільської місцевої прокуратури, звернувшись з позовом в інтересах держави в особі Міністерства економічного розвитку і торгівлі України зазначив, що оскільки використання паливно-мастильних матеріалів вже відбулося, то відповідач 2 ОСОБА_5 має повернути різницю між ціною, яка встановлена Додатковою угодою №2 від 04.04.2016р. та Додатковою угодою №3 від 20.09.2016р.

Відмовляючи у задоволенні позову, господарський суд виходив з того, що при зменшенні ціни за одиницю палива Додатковою угодою №1 від 01.03.2016р. та Додатковою угодою №2 від 04.04.2016р. відбулась економія коштів і відповідно поточні зміни до основного договору, які були внесені Додатковою угодою №3 від 20.09.2016р., не призвели до збільшення ціни основного договору та цінової пропозиції. Також, Додатковою угодою №5 від 01.12.2016р. відбулося коригування обєму відповідного товару, при цьому ціна договору не змінилась, що не протирічить нормам чинного законодавства.

Крім того, судом зазначено, що Додатковою угодою №3 від 20.09.2016р. ціна за одиницю товару підвищилася, але різниця із ціною визначеною договором склала 10 відсотків, що не заборонено Законом України «Про здійснення державних закупівель».

Дослідивши матеріали справи, заслухавши прокурора, приймаючи участь у розгляді справи вбачається наступне.

Відділом освіти Біловодської райдержадміністрації Луганської області, в особі начальника ОСОБА_6 (Замовник) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 (Постачальник) укладено Договір від 19.02.2016р. №82 за умовами якого Постачальник зобовязується організовувати та забезпечувати безперебійну поставку пального та мастил Замовнику, а Замовник зобовязується приймати й оплачувати надавані паливно-мастильні матеріали. Найменування предмету закупівлі: ДК 016-2010 19.20.2 Паливо рідинне та газ; оливи мастильні (п.п 1.1., 1.2. Договору).

Відповідно до п. 3.1. Договору ціна цього Договору становить 385 534,84грн. в тому числі ПДВ 64 255,81грн. Ціна за одиницю товару складає: бензин А-92 19,50грн., дизельне пальне 18,90грн. (п. 3.2. Договору).

Пунктом 3.3. Договору визначено, що кількість товару: бензин А-92 9 570,6л, дизельне пальне 10 524,24л.

Згідно п. 3.4. Договору ціна цього Договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін.

Розрахунки проводяться шляхом оплати Замовником після предявлення Постачальником накладної та рахунку-фактури на оплату товару виставлених на основі заявки Замовника. Послуги оплачуються у безготівковій формі (п.п. 4.1., 4.2. Договору).

Відповідно до п. п. 10.1 цей договір набуває чинності з дати підписання та діє до 31 грудня 2016 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Додатковою угодою №1 від 01.03.2016р. була зменшена ціна за 1 літр А-92 до 18.90 грн. та до 16.40 грн. за 1 літр дизпалива (якість не змінилась); Додатковою угодою №2 від 04.04.2016р. ціна за 1 літр А-92 становила 19.50 грн. та 18.20 грн. за 1 літр дизпалива; Додатковою угодою №3 від 04.05.2016 ціна за одиницю встановлена на рівні договору по 19.50 грн. за 1 літр А -92 та 18.90 грн. за 1 літр дизпалива; Додатковою угодою №3 від 20.09.2016р. ціна за 1 літр А-92 становила 21,45 грн. та 20,75 грн. за 1 літр дизпалива.

Додатковою угодою №5 від 01.12.2016р. внесено зміни до п. 3.3. Договору №82 від 19.02.2016р., якою визначено наступну кількість товару: бензин А-92 9 570,6л., дизельне пальне 9 639,95л.

Договір та Додаткові угоди до нього підписані обома сторонами та скріплені печатками підприємств без заперечень.

Оцінивши зміст спірного договору, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що останній за правовою природою є договором купівлі-продажу (поставки), відносини за яким підпадають під правове регулювання норм глави 54 Цивільного кодексу України та статей 264-271 Господарського кодексу України.

Згідно з статтею 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобовязується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобовязується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Згідно ст.ст. 526, 527 Цивільного кодексу України боржник зобовязаний виконати свій обовязок та зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Оскільки, Відділ освіти Біловодської райдержадміністрації Луганської області є бюджетною установою, а сума договору перевищує 200 тисяч гривень, тому, порядок його укладення регулюється Законом України «Про здійснення державних закупівель» від 10.04.2014р. №1197-VII (далі Закон України), в редакції чинній на момент виникнення відносин, з урахуванням положень Закону України «Про публічні закупівлі» від 25.12.2015 № 922-VIII (далі Закон України «Про публічні закупівлі»).

Згідно річного плану закупівель на 2016 рік Відділу освіти Біловодської районної державної адміністрації на придбання паливно-мастильних матеріалів передбачено 386 876,79 грн.

Відповідно до Зведеного кошторису на 2016 рік Відділу освіти Біловодської районної державної адміністрації на потреби КЕКВ 2210 Предмети, матеріали, обладнання та інвентар (код 35 Оплата транспортних послуг) передбачено 1 129 922,00грн. Згідно додатку до Кошторису на закупівлю пального передбачено 427 643,90 грн.

Частиною 5 ст. 40 Закону України «Про здійснення державних закупівель» умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту пропозиції конкурсних торгів або цінової пропозиції (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобовязань сторонами в повному обсязі, крім випадків, передбачених законом.

Згідно п. 3.1 договору №82 від 19.02.2016 сторони визначили, що ціна договору становить 385 534,84 грн.

Відповідно до п.п. 3.2, 3.3. кількість товару: бензин 9570,6 л., дизельне пальне 10524,24 л, ціна за одинцю товару становить: бензин А-92 19,50 грн., дизельне пальне 18,90 грн.

01.03.2016 р. між сторонами було підписано додаткову угоду №1 за якою внесено зміни до п. 3.2 договору та визначено, що ціна за одиницю товару складає: бензин А-92 18,90 грн., дизельне пальне 16,40 грн.

Згідно видаткової накладної № ФОП-00002 від 01.03.2016р. 2-м відповідачем поставлено, а 1-м відповідачем прийнято товар: бензин А-92 у кількості 1500 л, за ціною 15,75 (без ПДВ), дизельне пальне 500 л, за ціною 13,67 грн. (без ПДВ), а всього з ПДВ на суму 36 550,00 грн.

04.04.2016 підписано додаткову угоду №2 до договору №82, відповідно до якої ціна за одиницю товару складає: бензин А-92 19,50 грн., дизельне пальне 18,20 грн.

Згідно видаткової накладної № ФОП-00001 від 04.04.2016р. 2-м відповідачем поставлено, а 1-м відповідачем прийнято товар: бензин А-92 у кількості 1431 л, за ціною 16,25 (без ПДВ), дизельне пальне 1454 л, за ціною 15,17 грн. (без ПДВ), а всього з ПДВ на суму 54 367,30 грн.

04.05.2016 підписано додаткову угоду №3 за якою ціна за одиницю товару складає: бензин А-92 19,50 грн., дизельне пальне 18,90 грн.

Згідно видаткової накладної № 405-2 від 04.05.2016 2-м відповідачем поставлено, а 1-м відповідачем прийнято товар: бензин А-92 у кількості 2000 л, за ціною 19,50 (з ПДВ), дизельне пальне 1830 л, за ціною 18,90 грн. (з ПДВ), а всього з ПДВ на суму 73 587,00 грн.

20.09.2016 підписано додаткову угоду №3 за якою ціна за одиницю товару складає: бензин А-92 21,45 грн., дизельне пальне 20,75 грн.

Згідно видаткової накладної № 2009-2 від 20.09.2016 р. 2-м відповідачем поставлено, а 1-м відповідачем прийнято товар: бензин А-92 у кількості 1800 л, за ціною 21,45 (з ПДВ), дизельне пальне 1830 л, за ціною 20,75 грн. (з ПДВ), а всього з ПДВ на суму 69 735,00 грн.

Згідно видаткової накладної № 111-2 від 01.11.2016р. 2-м відповідачем поставлено, а 1-м відповідачем прийнято товар: бензин А-92 у кількості 1600 л, за ціною 21,45 (з ПДВ), дизельне пальне 2100 л, за ціною 20,75 грн. (з ПДВ), а всього з ПДВ на суму 77 895,00 грн.

Згідно видаткової накладної № 112-2 від 01.12.2016 2-м відповідачем поставлено, а 1-м відповідачем прийнято товар: бензин А-92 у кількості 1239,6 л, за ціною 21,45 (з ПДВ), дизельне пальне 2255,95 л, за ціною 20,75 грн. (з ПДВ), а всього з ПДВ на суму 77 895,00 грн.

01.12.2016 укладено додаткову угоду №5 за якою внесено зміни до п. 3.3 договору та визначено кількість товару: бензин А-92 9570,6 л, дизельне пальне 9639,95 л.

Таким чином, з урахуванням всіх внесених змін, сума договору не перевищує первинно встановленої, а фактично, поставка склала на загальну суму 385 534,68 грн.

Частиною 4 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі» та ст. 40 Закону України «Про здійснення державних закупівель» визначено, що умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту пропозиції конкурсних торгів або цінової пропозиції (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобовязань сторонами в повному обсязі, в тому числі і крім випадків:

1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника;

2) зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі.

З матеріалів справи вбачається, що різниця між ціною у Додатковій угоді №3 від 20.09.2016р. із первісною ціною, визначеною основним договором, склала 10%, що не протирічить нормам Закону України «Про публічні закупівлі».

До того ж, зазначене збільшення ціни не призвело до збільшення суми договору в цілому, оскільки перелічені вище додаткові угоди є невідємною частиною договору №82 від 19.02.2016р., а матеріалами справи підтверджено, що 1-м відповідачем прийнято бензин у кількості 9570,6л. та дизельне пальне у кількості 9 639,95 л. на загальну суму 385 534,68 грн., що не перевищує його ціну.

При цьому, прокурором неправомірно надавалася оцінка лише додатковій угоді №3 від 20.09.2016р. без урахування умов договору та усіх додаткових угод до нього, які є його невідємною частиною. В той же час, необізнаність прокурора про наявність інших змін до договору, ніж ті про які було вказані в позові не тягне за собою невідповідність додаткової угоди №3 від 20.09.2016 р. нормам чинного законодавства.

Щодо доводу апелянта про те, що у звязку з відсутністю у замовника коштів для оплати передбаченої договором кількості товару, причиною чого стало збільшення ціни за одиницю товару Додатковою угодою №3 від 20.09.2016р., сторони Додатковою угодою №5 від 01.12.2016р. зменшили кількість дизельного пального саме на ту суму, на яку відбулось збільшення ціни Договору №82 від 19.02.2016р. у звязку з укладенням та виконанням сторонами Додаткової угоди №3 від 20.09.2016р., колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 2.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» від 29.05.2013 № 11 у процесі вирішення спору сторони можуть самі усунути у встановленому порядку порушення, які тягнуть за собою визнання правочину недійсним, зокрема, шляхом: вчинення нового правочину; погодження правочину з відповідним державним органом, якщо це необхідно було для даного правочину, а таке погодження не було раніше здійснено тощо. Сторони також не позбавлені права вчинити правочин про внесення змін до правочину з метою приведення його у відповідність із законом.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду та зазначає, що зміни загальної ціни договору №82 від 19.02.2016р. не відбулося. Також не відбулося порушень умов договору щодо поставки узгодженої кількості товару, оскільки Додатковою угодою №5 від 01.12.2016р. відбулося коригування обєму відповідного товару, при цьому ціна договору не змінилась, що не протирічить нормам чинного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 215 Цивільного Кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього кодексу, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною 3 статті 215 Цивільного кодексу України передбачено, що недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частиною 1 ст. 216 Цивільного кодексу України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Відповідно до абзацу 4 п. 2.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» від 29.05.2013р. № 11 вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Отже, прокурором не доведено суду, що додаткова угода №3 від 20.09.2016 була укладена з порушенням норм чинного законодавства.

При цьому, щодо вимог Заступника керівника Старобільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про зобовязання 2-го відповідача повернути 1-му відповідачу кошти в сумі 7 335 грн. 00 коп. колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Господарського процесуального кодексу України до господарського суду звертаються особи за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Звертаючись з позовом в порядку ст. 29 Господарського процесуального кодексу України, прокурор позивачем визначив Міністерство економічного розвитку і торгівлі України.

При цьому, вимога прокурора про зобовязання 2-го відповідача повернути 1-му відповідачу кошти в сумі 7 335 грн. 00 коп. є процесуально некоректною та такою, що не грунтується на нормах права, оскільки Відділ освіти Біловодської районної державної адміністрації Луганської області визначено відповідачем, а не позивачем, як особу права якої захищає прокурор.

Відповідно до Положення "Про Міністерство економічного розвитку і торгівлі України", затвердженого Указом Президента України від 31.05.2011р. №634/2011, Міністерство економічного розвитку і торгівлі України є центральним органом виконавчої влади та спеціально уповноваженим органом у сфері державних закупівель, метрології, з питань державно-приватного партнерства, оборонного замовлення. Таким чином, право позивача, в даному випадку, не порушено.

Також, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду, що довод апелянта щодо обовязкового зменшення видатків на виконання договору внаслідок зменшення обсягів закупівель не відповідають як нормам ст. 40 Закону України «Про здійснення державних закупівель» так і ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі».

Відповідно до ч. 1 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, тому зазначене рішення не впливає на розгляд клопотання про надання розстрочки виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч.1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія дійшла висновку, що рішення господарського суду Луганської області від 19.12.2016р. по справі №913/1258/16 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Заступника прокурора Луганської області м.Сєвєродонецьк, Луганська область без задоволення.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Заступника прокурора Луганської області м.Сєвєродонецьк, Луганська область на рішення господарського суду Луганської області від 19.12.2016р. по справі №913/1258/16 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Луганської області від 19.12.2016р. по справі №913/1258/16 без змін.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий Н.В. Ломовцева

Судді: Т.М. Колядко

ОСОБА_3

Надруковано 7 прим.:

1прим.-Позивачу;

2прим.-Відповідачам;

1прим. Прокурору;

1прим.-У справу;

1прим.-ДАГС;

1прим.-ГСЛО.