РІШЕННЯ

"30" січня 2017 р.Справа № 921/732/16-г/3

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Боровець Я.Я.

Розглянув справу

за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ГІГ-АНТ", м. Тернопіль

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Апрус", м. Тернопіль

про cтягнення заборгованості в сумі 446 229,93 грн.

За участю представників сторін від:

Позивача: ОСОБА_2 представник (довіреність №32 від 04.11.2016 р.);

Відповідача: не з'явився.

Представникам сторін в судовому засіданні оголошено склад суду та розяснено їх права і обовязки передбачені статтями 20, 22 ГПК України.

Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку статті 81-1 ГПК України не здійснювалася через відсутність відповідного клопотання сторін.

В судовому засіданні 30 січня 2017 року судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть справи:

ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ГІГ-АНТ" звернулося до господарського суду Тернопільської області з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Апрус" про стягнення заборгованості в сумі 446 229,93 грн.

Ухвалою суду від 30.11.2016 р. порушено провадження у даній справі та її розгляд призначено на 20.12.2016 р.

20.12.2016р. суд перейшов до розгляду справи по суті та судом оглянуто оригінали документів доданих до позовної заяви.

Представник позивача в судовому засіданні 20.12.2016р. позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві, просила позов задоволити повністю. Також, через канцелярію суду подала документи, які витребовувались ухвалою суду (вх. № 21351 від 09.12.2016р.) та додаткові документи (вх.№22025 від 20.12.2016р.).

Відповідач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, вимог ухвали суду не виконав, причин неявки суду не повідомив.

Ухвалою суду від 20.12.2016р. розгляд справи відкладався на 17.01.2017р. на підставі статті 77 ГПК України.

Представник позивача в судовому засіданні - 17.01.2017р. підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просить суд позов задоволити повністю. Також через канцелярію суду подала додаткові документи (вх.№ 3891 від 17.01.2017р.).

Представник відповідача в судовому засіданні надав відзив на позовну заяву (вх.№3892), в якому визнає суму заборгованості у розмірі 439 737,66 грн. Також представник відповідача в усній формі заявив клопотання про оголошення перерви в судовому засіданні для надання можливості сторонам укласти мирову угоду.

На задоволення клопотання представника відповідача у судовому засіданні в порядку статті 77 ГПК України судом оголошено перерву до 30.01.2017р., про що зазначено у формулярі (протоколі) судового засідання від 17.01.2017р.

Представник позивача в судовому засіданні - 30.01.2017р. підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просить суд позов задоволити повністю. Також через канцелярію суду подала додаткові документи (вх.№ 4742 від 30.01.2017р.).

Представник відповідача в судове засідання не з"явився , причин неявки суду не повідомив.

Оглянувши та дослідивши матеріали справи, вислухавши доводи представника позивача та пояснення представника відповідача, повно та об'єктивно оцінивши подані докази в їх сукупності, судом встановлено:

Згідно статті 1 ГПК України право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів мають підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність і в установленому порядку набули статусу субєкта підприємницької діяльності.

18 липня 2016 року між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ГІГ - АНТ" (надалі Постачальник/позивач) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Апрус" (надалі Покупець/відповідач) укладено договір поставки №90, відповідно до умов якого Постачальник зобов"язується передати (поставити) товар, а Покупець зобов"язується своєчасно прийняти цей товар, оплатити його вартість на умовах даного Договору та повернути тару в строк та на умовах, передбачених даним Договором (п.1.1 Договору).

Відповідно до пункту 1.2 Договору кількість та вартість товару визначається в накладній, яка є невід"ємною частиною цього Договору.

Пунктами 2.1, 2.4, 2.6, 2.7 Договору визначено, що заставна ціна на пляшки, ящики, кеги та балони (тара або зворотна тара) вказується в накладних. Повернення тари здійснюється при завезенні продукції або "Покупцем" самостійно. Покупець зобов"язаний повернути Постачальнику пляшку (якщо пляшка зворотна) - 95 % від поставленої кількості; кеги. вуглекислотні балони, ящики - 100%. Вся зворотна тара повинна бути повернена Покупцем Постачальнику в термін не більше 30 діб з дня отримання продукції, ящики в термін - 21 день; кеги в термін не більше - 14 діб; вуглекислотні балони в термін не більше 30 діб. Покупець зобов"язаний проводити щомісячну звірку повернення тари з Постачальником до 5 числа наступного місяця по руху тари за місяць ( з 1-го по 31 ше число).

Товар відпускається Постачальником за вільно відпускними цінами, які зазначаються в накладних. Вартість поставленого товару оплачується Покупцем протягом 45 календарних днів з дати його отримання. Оплата одержаного товару проводиться за готівку та в безготівковій формі. Розрахунковим документом за повернену тару і кеги є накладна на повернення зворотної тари з відміткою Постачальника. В разі неповернення тари в строк, передбачений даним Договором, Постачальник має вимагати відшкодування тари з ПДВ ( п.п. 3.1, 3.2, 3.4, 3.5 Договору).

Згідно п.7.1 Договору, останній вступає в силу з моменту підписання і діє протягом 1 року. Цей строк автоматично продовжується на наступні періоди в 1 (один) рік кожен, якщо жодна з сторін не повідомить іншу сторону за 30 днів до закінчення кожного однорічного періоду дії цього Договір про намір припинити його дію. В частині зобов"язання Покупця щодо оплати товару та повернення (або відшкодування вартості) зворотної тари, цей Договір діє до моменту повного виконання зазначених зобов"язань.

Договір поставки підписаний сторонами та скріплений печатками юридичних осіб.

На виконання умов договору поставки №90 від 18.07.2016р. позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 647 642,44 грн, про що свідчать видаткові накладні, які підписані представниками сторін та скріплені печатками юридичних осіб (містяться в матеріалах справи).

Як свідчать матеріали справи та стверджує позивач, відповідач свої договірні зобовязання щодо оплати за поставлений товар виконав частково, про що свідчать платіжні доручення.

Крім того, відповідачем здійснено часткове повернення товару та тари, про що свідчать накладні на повернення від покупця (містяться в матеріалах справи).

Отже, станом на час звернення з позовом до суду основна заборгованість відповідача перед позивачем складає 446 229,93 грн., про що свідчить акт звірки взаємних розрахунків, підписаний та скріплений печатками обох сторін за жовтень 2016 року та яку просить позивач стягнути з відповідача.

При прийнятті рішення, суд виходив з наступного:

Згідно зі статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Положеннями статей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Аналогічне положення містить стаття 193 Господарського кодексу України, де зазначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як визначено статтею 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У відповідності до статей 627, 628 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, зміст договору складається з умов, які визначаються на розсуд та за погодженням сторін, та умов, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно частини 1 статті 174 Господарського кодексу України господарський договір є підставою виникнення господарських зобов'язань.

Як вбачається зі змісту укладеного сторонами договору, він по своїй правовій природі є договором поставки.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В свою чергу, згідно статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як слідує із матеріалів справи, на виконання умов договору поставки №90 від 18.07.2016р. (відповідно до умов якого Постачальник зобов"язується передати (поставити) товар, а Покупець зобов"язується своєчасно прийняти цей товар, оплатити його вартість на умовах даного Договору та повернути тару в строк та на умовах, передбачених даним Договором (п.1.1 Договору)) позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 647 642,44 грн, про що свідчать видаткові накладні, підписані представниками сторін та скріплені печатками юридичних осіб (містяться в матеріалах справи).

Відповідно до пункту 1.2 Договору кількість та вартість товару визначається в накладній, яка є невід"ємною частиною цього Договору.

Пунктами 2.1, 2.4, 2.6, 2.7 Договору визначено, що заставна ціна на пляшки, ящики, кеги та балони (тара або зворотна тара) вказується в накладних. Повернення тари здійснюється при завезенні продукції або "Покупцем" самостійно. Покупець зобов"язаний повернути Постачальнику пляшку (якщо пляшка зворотна) - 95% від поставленої кількості; кеги. вуглекислотні балони, ящики - 100%. Вся зворотна тара повинна бути повернена Покупцем Постачальнику в термін не більше 30 діб з дня отримання продукції, ящики в термін - 21 день; кеги в термін не більше - 14 діб; вуглекислотні балони в термін не більше 30 діб. Покупець зобов"язаний проводити щомісячну звірку повернення тари з Постачальником до 5 числа наступного місяця по руху тари за місяць (з 1-го по 31 ше число).

Товар відпускається Постачальником за вільно відпускними цінами, які зазначаються в накладних. Вартість поставленого товару оплачується Покупцем протягом 45 календарних днів з дати його отримання. Оплата одержаного товару проводиться за готівку та в безготівковій формі. Розрахунковим документом за повернену тару і кеги є накладна на повернення зворотної тари з відміткою Постачальника. В разі неповернення тари в строк, передбачений даним Договором, Постачальник має вимагати відшкодування тари з ПДВ ( п.п. 3.1, 3.2, 3.4, 3.5 Договору).

Як визначено статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як свідчать матеріали справи та стверджує позивач, відповідач свої договірні зобовязання щодо оплати за поставлений товар виконав частково, що підтверджується платіжними дорученнями (містяться в матеріалах справи) та актами звірки взаємних розрахунків, підписані та скріплені печатками обох сторін за жовтень 2016 року та за грудень 2016 року.

Також, на виконання умов договору поставки відповідачем здійснено часткове повернення товару та тари, про що свідчать накладні на повернення від покупця (знаходяться в матеріалах справи).

Відповідач визнав борг в розмірі 439 737,66 грн з підстав, викладених в письмовому відзиві на позовну заяву (вх.№ 3892 від 17.01.2017р.).

Судом встановлено, що в процесі розгляду справи в суді відповідачем частково погашено основний борг в розмірі 6 840,00 грн., а саме повернуто тару на зазначену суму, що підтверджується накладними на повернення від покупця №8501 від 13.12.2016р., №8878 від 21.12.2016р., №8879 від 21.12.2016р., № 84 від 04.01.2017р., №85 від 04.01.2017р., №244 від 04.01.2017р. та № 984 від 26.01.2017р. (містяться в матеріалах справи).

Частиною 1 статтею 80 ГПК України передбачено, що господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору (п.1-1.).

З огляду на викладене, провадження у справі в частині стягнення основного боргу в сумі 6840,00 грн. слід припинити на підставі пункту 1-1 статті 80 ГПК України.

Отже, основна заборгованість відповідача перед позивачем станом на час розгляду справи в суді становить 439 389,93 грн.

17.10.2016р. та 04.11.2016р. позивач звертався до відповідача із вимогами про сплату заборгованості відповідно за №14 та №31 про погашення боргу за договором поставки №90 від 18.07.2016р., які залишені останнім без задоволення.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги, що згідно статті 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі 439 389 грн 93 коп., яка неоплачена станом на день розгляду спору, підлягають до задоволення як обґрунтовано заявлені, підтверджені матеріалами справи та не спростовані відповідачем належними доказами.

Відповідно до статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь - які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Стаття 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В силу вимог статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до статті 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

З огляду на викладене, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності власної правової позиції. Спір повинен вирішуватись на користь тієї сторони, яка за допомогою відповідних процесуальних засобів переконала суд в обґрунтованості своїх вимог чи заперечень. Відповідно до принципу змагальності сторони, інші особи, які беруть участь у справі, якщо вони бажають досягти бажаного для себе, або осіб, на захист прав яких подано позов, найбільш сприятливого рішення, зобов'язані повідомити суду усі юридичні факти, що мають значення для справи, вказати або надати докази, які підтверджують чи спростовують ці факти, а також вчинити інші передбачені законом дії, спрямовані на те, аби переконати суд у своїй правоті.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позивач надав суду всі належні та допустимі докази, які дають можливість суду задоволити позовні вимоги частково, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 439 389 грн 93 коп. У частині позовних вимог щодо стягнення 6 840,00 грн. заборгованості за поставлений товар провадження у справі № 921/732/16-г/3 припинити.

У відповідності до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 1, 2, 4-3, 12, 22, 32, 33, 34, 44, 49, 78, 80, 82-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Апрус", вул. Живова, 31, м. Тернопіль (ідентифікаційний код 38201423) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ГІГ-АНТ", вул. Текстильна, 24а, м. Тернопіль (ідентифікаційний код 40473841) 439 389 грн. 93 коп. заборгованості за поставлений товар та 6 693 грн. 45 коп. судового збору.

3. Наказ видати згідно статті 116 ГПК України.

4. У частині позовних вимог щодо стягнення 6 840,00 грн. заборгованості за поставлений товар провадження у справі №921/732/16-г/3 припинити.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили в десятиденний строк з дня його прийняття (виготовлення та підписання повного тексту).

6. Сторони вправі подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили протягом десяти днів з дня його прийняття (виготовлення та підписання повного тексту), через місцевий господарський суд.

Повний текст рішення виготовлено та підписано "06" лютого 2017 року.

Суддя Я.Я. Боровець