донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

07.02.2017 справа №905/3178/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддів: за участю представників: від позивача: від позивача:ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4, довіреність №52/12 від 23.12.2016р. ОСОБА_5, довіреність б/н від 12.01.2017р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрейд", м.Макіївка Донецької області
на рішеня господарського суду Донецької області
від10.12.2015р. (повний текст підписано 11.12.2015р.)
у справі№905/3178/15 (суддя Тоцький С.В.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Електроналадка", м.Донецьк
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрейд", м.Макіївка Донецької області
простягнення 539847,05грн.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Електроналадка", м.Донецьк, позивач звернулося до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрейд", м.Макіївка Донецької області про стягнення 539847,05грн. суми невикористаного авансу за договором оренди №4-2012 від 18.09.2012р.

Рішенням господарського суду Донецької області від 10.12.2015р. (повний текст підписано 11.12.2015р.) у справі №905/3178/15 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Електроналадка" задоволені.

Рішення суду мотивоване звільненням позивача від обовязку зі сплати орендних платежів за договором оренди №4-2012 від 18.09.2012р. за період з 01.09.2014р. по 30.10.2015р. через неможливість використання орендованого приміщення з незалежних від нього причин (проведення антитерористичної операції) в порядку ч.6 ст.762 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та відсутністю підстав для знаходження у відповідача перерахованих позивачем в якості авансу грошових коштів в сумі 539847,05грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фрейд" не погодилося з прийнятим рішенням та звернулося до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням норм процесуального та матеріального права, за наслідками неповного зясування обставин, які мають значення для справи.

Так, апелянт стверджує, що позивачем не надано належних доказів неможливості використання орендованого приміщення через обставини, за які він не відповідає. Тобто, не використання залежить виключно від власної волі Товариства з обмеженою відповідальністю "Електроналадка", що позбавляє його права посилатися на п.16.7 договору оренди та ст.762, 1212 ЦК Ураїни.

Крім того, відповідач посилається на неповернення позивачем орендованого приміщення.

Разом з іншим, скаржник зазначив про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, зокрема, неналежне повідомлення про час та місце судового засідання, а також не направлення рішення по справі.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 17.10.2016р. у справі №905/3178/15 (головуючий Скакун О.А., судді Татенко В.М., Колядко Т.М.) було прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено розгляд справи на 02.11.2016р.

На адресу суду надійшли доповнення до апеляційної скарги, які долучені до матеріалів справи.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 02.11.2016р. розгляд справи було відкладено на 16.11.2016р. у звязку з задоволенням усного клопотання позивача про відкладення розгляду справи.

У звязку з перебуванням на лікарняному головуючого судді Скакуна О.А., на підставі розпорядження в.о.керівника апарату суду, в результаті повторного автоматизованого розподілу судової справи сформовано наступний склад колегії: головуючий Зубченко І.В., судді Марченко О.А., Мясищев А.М.

Відповідно до п.9-2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №7 від 17.05.2011р. Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України у разі зміни складу суду апеляційної інстанції розгляд ним справи починається заново, а отже, спочатку починається й визначений ст.102 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) строк розгляду апеляційної скарги.

На поштову адресу Донецького апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Електроналадка" надійшов відзив, аналогічний за змістом відзиву, який надійшов на електронну адресу суду, який судовою колегією розглянутий та долучений до матеріалів справи.

У судовому засіданні 16.11.2016р. були присутні представники сторін, заслухавши яких, з метою повного та всебічного дослідження обставин справи в їх сукупності, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку про необхідність відкладення судового засідання на 13.12.2016р.

На поштову адресу Донецького апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Електроналадка" надійшли додаткові документи.

У звязку з перебуванням у відпустці судді члена колегії Мясищева А.М., на підставі розпорядження в.о.керівника апарату суду, в результаті автоматичної зміни сформовано наступний склад колегії: головуючий Зубченко І.В., судді Марченко О.А., Радіонова О.О.

Від Товариства з обмеженою відповідальністю "Електроналадка" через канцелярію суду надійшли додаткові пояснення, аналогічні за змістом тим, що були отримані на електронну адресу, які долучені до матеріалів справи.

Від Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрейд" також були отримані пояснення на відзив, які були розглянуті судовою колегією.

У судовому засіданні 13.12.2016р., заслухавши представників сторін, судова колегія дійшла висновку про оголошення перерви до 17.01.2017р.

Представник відповідача у судовому засіданні 17.01.2017р. підтримав вимоги апеляційної скарги з мотивів, що були в ній викладені. Представник позивача просив рішення господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

З метою дослідження та з'ясування фактичних обставин справи, для всебічного, повного і обєктивного розгляду справи судова колегія дійшла висновку про відкладення судового засідання апеляційної інстанції в межах строків, встановлених статтею 69 ГПК України, на 07.02.2017р.

У судовому засіданні 07.02.2017р. були присутні представники сторін.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до ст.101 ГПК України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст.81-1 ГПК України здійснено запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації та складено протокол.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, відзив на неї, заслухавши представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила.

18.09.2012р. між Товариством з обмеженою відповідальністю Фрейд (далі - орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю Електроналадка (далі - орендар) був укладений договір оренди №4-2012 (далі договір).

Пунктом 2.1 договору передбачено, що відповідно до умов цього договору, орендодавець зобовязується передати, а орендар прийняти в оренду приміщення, зазначене у п.1.9 ст.1 договору. Протягом строку оренди орендар має право користуватися приміщенням, місцями загального користування.

Пунктом 1.9 визначено поняття «приміщення» - частина будівлі площею 561кв.м., яка розташована на другому поверсі будівлі і належить орендодавцю на праві приватної спільної часткової власності на підставі договору міни від 26.06.2009р., зареєстрованого за №1669, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_6 Відповідно до умов п.1.3 договору, нежитлова будівля торгово-виставкового комплексу розташована за адресою: м.Донецьк, пр.Б.Хмельницького,40.

Відповідно до п.2.2 договору, орендодавець за цим договором надає орендареві (та співробітникам, гостям та клієнтам орендаря) право використовувати, відповідно до умов, викладених у цьому договорі, приміщення як офісне приміщення протягом строку оренди. При цьому орендар має право надавати орендоване приміщення у суборенду, але з дозволу орендодавця. Використання приміщення в інших цілях допускається за умови попередньої письмової згоди орендодавця.

Умовами п.3.1 передбачено, що строк оренди починається з дати початку оренди та закінчується через 35 місяців. Сторони даного договору визначають, що датою початку оренди є дата підписання акту приймання-передачі приміщення. На протязі 3 (трьох) робочих днів після завершення базових ремонтних робіт відповідно до п.7.1.1 договору, що підтверджується актом приймання таких робіт від підрядника, орендодавець зобовязаний передати приміщення орендарю, а орендар зобовязаний прийняти приміщення від орендодавця, про що сторони підписують акт приймання-передачі приміщення.

Цей договір може бути продовжений або достроково припинений у відповідності до передбачених ним умов та чинного законодавства України (п.3.2).

Згідно з п.4.1 сторони дійшли домовленості, що орендна плата за кожний місяць користування приміщенням складається з двох частин та визначається наступним чином. Перша частина орендної плати 67320,00грн., в т.ч. ПДВ 20%, що складає на дату укладення договору суму еквівалентну 8415 доларів США за курсом 8грн. за 1 долар США. Сторони погоджуються, що при здійсненні кожного платежу орендної плати у кожному новому календарному році, ця частина орендної плати підлягає коригуванню шляхом множення на коефіцієнт 1,1 (п.4.1.1). Друга частина орендної плати 38571,00грн., в т.ч. ПДВ 20% (п.4.1.2).

Частина орендної плати, зазначена у п.4.1.1 договору, сплачується орендарем з дати початку оренди щомісячно не пізніше 4 (четвертого) числа місяця, за який здійснюється оплата, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок орендодавця в гривнях згідно відношення гривні до долару США по середньозваженому міжбанківському курсу купівлі і продажу долару США на попередню дату від дати оплати, але не нижче курсу, встановленого в п.4.1.1 договору. За перший місяць користування приміщенням перша частина орендної плати сплачується орендарем не пізніше 4 (чотирьох) календарних днів з дати початку оренди (п.4.2.1).

Пунктом 4.2.2 договору узгоджено, що частина орендної плати, зазначена п.4.1.2 договору, сплачується орендарем авансом наступним чином: за перші 18 місяців оренди сума 694278,00грн. на протязі 3 календарних днів після укладання договору; за наступні 7 місяців оренди сума 269997,00грн. на протязі 17 календарних днів після укладання договору; за останні 10 місяців оренди сума 385710,00 грн. на протязі 30 календарних днів після укладання договору.

Пунктом 12.1 договору передбачено, що він припиняє свою дію на підставі: закінчення строку оренди; письмової згоди сторін; за рішенням суду.

Відповідно до п.12.5 припинення цього договору не звільняє сторони від зобовязань, що виникли до припинення цього договору або у звязку з ним.

Договір діє з моменту укладання до дати закінчення строку дії договору (п.16.1).

Договір підписаний з обох сторін та скріплений печатками підприємств.

До договору оренди були підписані додаткові угоди від 02.04.2014р., від 05.05.2014р., від 04.06.2014р.

Додатковою угодою від 02.04.2014р. викладено пункт 4.1.1 договору в наступній редакції: «Перша частина орендної плати за квітень 2014р. становить 76828,96грн., в т.ч. ПДВ 20%, що складає на дату укладання договору додаткової угоди суму еквівалентну 9256,50 доларів США за курсом 8,30грн. за 1 долар США». Пункт 4.2.1 договору викладено в наступній редакції: «Частина орендної плати, зазначена у п.4.1.1 договору, сплачується орендарем з дати початку оренди щомісячно не пізніше 4 (четвертого) числа місяця, за який здійснюється оплата, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок орендодавця в гривнях за курсом 8,30грн. за 1 долар США».

Додатковою угодою від 05.05.2014р. викладено пункт 4.1.1 договору в наступній редакції: «Перша частина орендної плати за травень 2014р. становить 76828,96грн.,в т.ч. ПДВ 20%, що складає на дату укладання договору додаткової угоди суму еквівалентну 9256,50 доларів США за курсом 8,30грн. за 1 долар США». Пункт 4.2.1 договору викладено в наступній редакції: «Частина орендної плати, зазначена у п.4.1.1 договору, сплачується орендарем з дати початку оренди щомісячно не пізніше 4 (четвертого) числа місяця, за який здійснюється оплата, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок орендодавця в гривнях за курсом 8,30грн. за 1 долар США».

Додатковою угодою від 04.06.2014р. викладено пункт 4.1.1 договору в наступній редакції : «Перша частина орендної плати за червень 2014р. становить 76828,96грн.,в т.ч. ПДВ 20%, що складає на дату укладання договору додаткової угоди суму еквівалентну 9256,50 доларів США за курсом 8,30грн. за 1 долар США». Пункт 4.2.1 договору викладено в наступній редакції: «Частина орендної плати, зазначена у п.4.1.1 договору, сплачується орендарем з дати початку оренди щомісячно не пізніше 4 (четвертого) числа місяця, за який здійснюється оплата, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок орендодавця в гривнях за курсом 8,30грн. за 1 долар США».

На виконання умов договору, за актом прийому-передачі від 30.11.2012р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Фрейд" передало Товариству з обмеженою відповідальністю "Електроналадка" визначене договором приміщення.

Орендарем зобовязання щодо сплати авансових платежів виконані у повному обсязі, про що свідчать наявні в матеріалах справи платіжні доручення.

За твердженнями позивача, у звязку із проведенням на території Донецької області антитерористичної операції та активних бойових дій, і, як наслідок, виникненням загрози життю та здоровю працівників, що знаходилися в орендованому приміщенні, позивачем було прийнято рішення про переведення працівників підприємства в інші міста. Таким чином, з 01.09.2014р. орендоване приміщення фактично не використовувалось орендарем за призначенням (як офіс).

З огляду на це, Товариство з обмеженою відповідальністю "Електроналадка" звернулося з позовом до суду про стягнення 539847,05грн. суми невикористаних авансових платежів. Позовні вимоги викладені з посиланням на п.16.7 договору та приписи ст.1212 ЦК України.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Укладений між сторонами правочин за своїм змістом та правовою природою є договором оренди.

Статтею 759 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Аналогічні положення закріплені в ст.283 ГК України.

Відповідно до статті 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "Електроналадка" виконало визначені договором зобовязання щодо сплати авансових платежів в повному обсязі.

У матеріалах справи наявні акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) за період січень 2013р. серпень 2014р. За твердженнями позивача, з 01.09.2014р. орендоване приміщення фактично не використовувалось орендарем за призначенням (як офіс).

В матеріалах справи наявне листування сторін щодо можливості звільнення орендаря від орендної плати починаючи з вересня 2014р. (зокрема, листи орендаря №19/255 від 01.09.2014р. та №19/3042 від 22.12.2014р., листи орендодавця від 12.09.2014р. та від 08.01.2015р.).

19.03.2015р. позивач направив відповідачу лист №01/269, в якому повідомив про призупинення оплати орендних платежів. В обґрунтування посилався на п.16.7 договору оренди, відповідно до якого орендар звільняється від обовязку сплати орендних платежів за весь період у випадку неможливості використання орендарем орендованого приміщення з незалежних від орендаря причин.

Листом №01/1173 від 10.09.2015р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Електроналадка" звернулося до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрейд" з пропозицією розірвати договір, однак згоди не отримало.

05.11.2015р. листом №01/1450 у звязку з закінченням строку дії договору орендатор запропонував орендодавцю оформити акт повернення приміщення.

У відповідь орендодавець направив лист №2ф від 31.12.2015р. з актом звірки взаємних розрахунків та актами здачі-приймання робіт (наданих послуг), а також запропонував уповноважити представників для складання акту повернення приміщення.

Відповідно до ч.6 ст.762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Пунктом 16.7 договору сторони узгодили, що у випадку тимчасової неможливості використання орендарем приміщення з незалежних від орендаря причин, в тому числі обставин непереборної сили, орендар звільняється від обовязку сплати орендних платежів за весь такий період.

Сутність заявленого спору полягає у поверненні після припинення договору сплаченої суми авансу, яка не була закрита наданими послугами, на підставі ст.1212 ЦК України.

Згідно зі ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частин першої та другої статті 205, частини першої статті 207, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обовязків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов'язальних (договірних) відносинах, оскільки отримане однією зi сторін у зобовязанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпiдставностi такого виконання.

Набуття однією зі сторін зобов'язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов'язання не є безпідставним.

Оскільки між сторонами у справі було укладено договір оренди №4-2012 від 18.09.2012р., а отримання відповідачем суми стягуваних авансових платежів відбулося на підставі договору, який є належною підставою для виникнення у його сторін відповідних прав та обовязків, відсутня безпідставність набуття стягуваних грошових коштів на момент такого набуття.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), ст.ст.525, 526 ЦК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом. За приписами ст.599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

За умовами п.3.1 договору, строк оренди починається з дати початку оренди та закінчується через 35 місяців. Сторони даного договору визначають, що датою початку оренди є дата підписання акту приймання-передачі приміщення.

З огляду на те, що акт прийому-передачі обладнання підписаний сторонами 30.11.2012р., строк оренди відповідно до договору закінчився 30.10.2015р.

Пунктом 12.1 договору передбачено, що він припиняє свою дію на підставі: закінчення строку оренди; письмової згоди сторін; за рішенням суду.

Сторонами в п.13.1 погоджено, що повернення приміщення орендодавцю здійснюється двосторонньою комісією, яка формується сторонами з їх уповноважених представників, на підставі відповідного акту повернення-прийому.

Положеннями ч.2 ст.795 ЦК України передбачено, що повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Однак, як вбачається з матеріалів справи та неодноразово підтверджувалося представниками сторін в судових засіданнях, приміщення орендодавцю не поверталося, відповідного акту між сторонами не складалося.

За правовою позицією Верховного суду України, викладеною в постанові від 24.06.2015р. у справі №904/5381/14, наведено аналіз кореспондуючих прав та обовязків у сторін. Зобовязання припиняються його виконанням, проведеним належним чином (ст.599 Цивільного кодексу України). За загальним правилом зобовязання припиняються на підставах, встановлених договором або законом (ст.598 ЦК України, ст.202 ГК України). Ці підстави наведено у ст.ст.599-601, 604-609 ЦК України. Системний аналіз зазначених норм приводить до висновку, що закон не передбачає такої підстави для припинення зобов'язання, що лишилось невиконаним, як закінчення строку дії договору.

Таким чином, встановлений у спірних правовідносинах факт закінчення строку дії договору оренди, не припинив зобов'язальних правовідносин сторін цього правочину.

Крім того, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

З огляду на викладене, положення ст.1212 ЦК України не можуть бути застосовані до правовідносин сторін.

Враховуючи наведене, висновок місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Електроналадка" про стягнення 539847,05грн. суми невикористаного авансу за договором оренди №4-2012 від 18.09.2012р. на підставі ст.1212 ЦК України є помилковим.

У доповненнях до апеляційної скарги відповідач посилається на певні домовленості сторін щодо використання авансу на ремонт орендованого приміщення. Проте договір оренди не містить положень, якими встановлений обовязок орендодавця використати аванс з певною метою, зокрема, з метою здійснення ремонту орендованого приміщення.

Крім того, апелянт зазначає про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, зокрема, про неналежне повідомлення про час та місце судового засідання, а також не направлення рішення по справі.

Однак, відповідно до інформаційного листа Вищого господарського суду України від 01.12.2014р. №01-06/2052/14 учасник судового процесу, який знаходиться на території проведення антитерористичної операції, вважатиметься належним чином повідомленим про час і місце засідання господарського суду за таких умов:

- якщо відповідну ухвалу господарським судом надіслано поштою за місцезнаходженням учасника судового процесу, зазначеним в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців;

- у разі коли учасник судового процесу не значиться у згаданому реєстрі, - якщо названу ухвалу господарським судом надіслано поштою за адресою, яку зазначено в заяві (скарзі), або за місцем проживання фізичної особи, або за місцезнаходженням відокремленого підрозділу юридичної особи (коли заяву повязано з його діяльністю); якщо у господарського суду наявні достовірні (тобто документально підтверджені підприємством звязку) відомості про неможливість здійснення поштових відправлень до певних населених пунктів чи місцевостей, то суд не вчиняє дій, зазначених у підпунктах 1 і 2 цього пункту. У такому разі, а також у випадках, коли поштові відправлення учасникам судового процесу все ж було надіслано, але їх повернуто підприємством звязку через неможливість вручення, суд здійснює відповідне повідомлення шляхом надсилання телеграми, телефонограми, з використанням факсимільного зв'язку чи електронною поштою або з використанням інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення

- за неможливості здійснити повідомлення учасника судового процесу і в такий спосіб - інформація про час і місце судового засідання розміщується на сторінці відповідного суду (у розділі "Новини та події суду") офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/).

Оскільки поштові відправлення до м.Макіївка Донецької області не здійснюються, судом першої інстанції здійснено розміщення на сторінці господарського суду Донецької області офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет інформації про час і місце судового засідання у даній справі.

З огляду на це, господарським судом вжито відповідних заходів щодо повідомлення учасника судового процесу про час і місце судового засідання.

На підставі вищевикладеного, судова колегія дійшла висновку, що рішення господарського суду Донецької області від 10.12.2015р. (повний текст підписано 11.12.2015р.) у справі №905/3178/15 не відповідає фактичним обставинам справи та чинному законодавству, тому апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідно до ст.49 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.43, 49, 99, 101, 102, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрейд", м.Макіївка Донецької області на рішення господарського суду Донецької області від 10.12.2015р. (повний текст підписано 11.12.2015р.) у справі №905/3178/15 - задовольнити.

Рішення господарського суду Донецької області від 10.12.2015р. (повний текст підписано 11.12.2015р.) у справі №905/3178/15 - скасувати.

Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Електроналадка", м.Донецьк - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Електроналадка" (83001, Донецька обл., м.Донецьк, бул.Шевченка, буд.11, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрейд" (86104, Донецька обл., м.Макіївка, вул.Абакумова, буд.1Б, ) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 8907,48грн.

Доручити господарському суду Донецької області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя І.В. Зубченко

Судді О.А. Марченко

ОСОБА_3

Надруковано 7 прим:

3 позивачу;

1 відповідачу;

1 ГСДО;

1 до справи;

1 ДАГС.