ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07.02.2017 Справа № 904/11583/16

Суддя господарського суду Дніпропетровської області Новікова Р.Г. при секретарі судового засідання Яковлєвій А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

За позовом Приватного підприємства "Таврія", с. Новософіївка, Дніпропетровська область

до Фермерського господарства "Скорук Максим Анатолійович", смт. Томаківка, Дніпропетровська область

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача: Фізична особа ОСОБА_1, с. Новософіївка, Дніпропетровська область

про визнання права власності на насіння соняшника в кількості 10030кг, яке вирощене та зібране на земельній ділянці площею 8,9823га з кадастровим номером :01:003:0109, що розташована за адресою Дніпропетровська область, Нікопольський район, Новософіївська сільська рада та є власністю ОСОБА_1

Представники:

Від позивача: не з`явився

Від відповідача: ОСОБА_2, дов. №1 від 17.01.2017р.

Від третьої особи: не з`явився

СУТЬ СПОРУ: Приватне підприємство «Таврія» звернулось до Фермерського господарства «Скорук Максим Анатолійович» смт. Томаківка з позовом про визнання права власності на насіння соняшника, вирощене на земельній ділянці ОСОБА_1, в кількості 10030кг.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення його права власності на врожай, одержаний в результаті користування земельною ділянкою, переданою в оренду; договір оренди земельної ділянки від 08.02.2007р.; рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.02.2014р. у справі №182/1825/13-ц (провадження №22-ц/774/442/14), ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17.09.2014р., постанову Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 10.06.2015р. у справі №6-70цс15, ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.01.2016р. у справі №804/10845/15; видаткову накладну №1051 від 28.03.2016р., облікові листи тракториста-машиніста за травень 2016р.; норми статей Цивільного кодексу України.

Позивач зазначає, що між ним та фізичною особою ОСОБА_1 був укладений договір оренди від 08.02.2007р., зареєстрований в Державному реєстрі земель №07 від 23.03.2007р. За цим договором позивачу було надано в оренду на 5 років земельну ділянку площею 8,9823га.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.02.2014р. у справі №182/1825/13-ц (провадження №22-ц/774/442/14) визнаний недійсним договір оренди земельної ділянки загальною площею 8,9823га від 26.03.2012р. між Фермерським господарством «Скорук Максим Анатолійович» та фізичною особою ОСОБА_1; визнаний поновленим договір оренди земельної ділянки площею 8,9823га від 08.02.2007р., укладений між ПП «Таврія» та фізичною особою ОСОБА_1; зобовязано фізичну особу ОСОБА_1 вчинити дії щодо укладення з Приватним підприємством «Таврія» додаткової угоди.

Вказане судове рішення було залишене без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17.09.2014р. та постановою Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 10.06.2015р. у справі №6-70цс15.

Позивач зазначає, що право оренди ПП «Таврія» є дійсним у відповідності до частини 4 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно видаткової накладної №1051 від 28.03.2016р. підприємством було придбано у ТОВ «Бізон-імпорт» насіння соняшника гібрид ЛГ 5580 (TR/00/00 1265/R/2161), гібрид ЛГ 5662 (ESP-N15-0581), гібрид Тунква (F0964R028227SM).

В травні 2016р. (04 - 07 травня) підприємством було здійснено посів придбаного насіння соняшника на полі №2/1, у тому числі, і на земельній ділянці, що належить ОСОБА_1 В якості доказів проведення вказаних робіт позивач посилається на облікові листи тракториста-машиніста.

З огляду на викладене, позивач вважає, що зібраний відповідачем врожай соняшника в кількості 10030кг на земельній ділянці ОСОБА_1, належить ПП «Таврія».

У відзиві, наданому до суду 11.01.2017р., відповідач не погодився із заявленими вимогами в повному обсязі та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідач зазначає, що право власності на врожай соняшника належить ФГ «ОСОБА_3.», оскільки посівний матеріал був внесений господарством, врожай вирощений також відповідачем на земельній ділянці, яка зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за господарством на підставі договору оренди земельної ділянки від 12.04.2016р.

В якості доказів перебування в користуванні Фермерського господарства «Скорук Максим Анатолійович» спірної земельної ділянки відповідач посилається на:

- пояснення представника позивача, надані в судовому засіданні від 29.09.2016р. під час розгляду Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області клопотання слідчого про накладення арешту;

- заяву ПП «Таврія» від 23.05.2016р. на адресу Державної інспекції сільського господарства в Дніпропетровській області про самовільне зайняття ФГ «Скорук Максим Анатолійович» 22.05.2016р. земельної ділянки та проведення розрахунку розміру шкоди;

- лист позивача від 09.06.2015р. до відповідача та лист-відповідь №118 від 19.06.2015р.;

- повідомлення позивача №253 від 21.12.2015р. на адресу Нікопольського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області;

- лист ПП «Таврія» №16 від 02.02.2016 на адресу Державної інспекції сільського господарства в Дніпропетровській області про неправомірне зайняття земельних ділянок;

- інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, згідно якої 07.06.2016р. зареєстроване за відповідачем право оренди земельної ділянки кадастровий номер :01:003:0109 площею 8,9823га строком на 10років з дати його державної реєстрації.

Також відповідач зазначає, що фізична особа ОСОБА_1 відмовився підписувати запропоновану позивачем додаткову угоду до договору від 08.02.2007р., оскільки угода містила пусті графи та не відповідала закону. Оскільки додаткова угода є підставою для поновлення договору оренди, без її укладання та державної реєстрації право оренди ПП «Таврія» не поновлене.

В квітні 2016р. господарством було придбано у ПП «Бізон-Тех 2006» насіння соняшника «PR64A71» (видаткова накладна №ЗП3948 від 14.04.2016р.), «Тунква» (видаткова накладна №ЗП4179 від 14.04.2016р.), «Мегасан» (видаткова накладна №ЗП594 від 14.04.2016р.), «НК Конді Круізер» Україна (видаткові накладні №ЗП4180 від 20.04.2016р. та №ЗП6645 від 21.04.2016р.). Того ж місяця відбулось засівання спірної земельної ділянки.

В судовому засіданні від 18.01.2017р. представник позивача підтримав заявлені вимоги, пояснив суду, що право оренди земельної ділянки ФГ «Скорук Максим Анатолійович» за договором від 26.03.2012р. було скасовано 07.04.2016р. Також позивачем були надані наказ ПП «Таврія» №7 від 05.02.2007р. «Про закріплення полів за розміщенням бригадної ділянки» та облікові листи тракториста-машиніста за травень 2016р.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві, та надав наказ господарства №59 від 14.04.2016р. «Про обробіток орендованих земельних ділянок с. Новософіївка», шляховий лист тракториста №52/1-п за період з 14.04.2016р. по 17.04.2016р.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 18.01.2017р. було залучено до участі у справі в якості третьої особи ОСОБА_1 (власника спірної земельної ділянки).

В подальшому позивач конкретизував позовні вимоги (клопотання №6 від 19.01.2017р.) та просив визнати за підприємством право власності на насіння соняшнику в кількості 10030кг, яке вирощене та зібране на земельній ділянці площею 8,9823га з кадастровим номером :01:003:0109, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, Нікопольський район, Новософіївська сільська рада та є приватною власністю ОСОБА_1. Суд прийняв вказану заяву позивача до уваги.

В письмових поясненнях №5 від 19.01.2017р. позивач вказав, що облікові листи тракториста-машиніста є первинними документами бухгалтерського обліку, на підставі яких відображається фактичне використання палива трактором, задіяним на польових роботах, та нарахування заробітної плати трактористам. Вказані документи підтверджують виконання робіт з посіву соняшника в травні 2016р. на полі №2/1.

Розташування земельної ділянки ОСОБА_1 саме на полі №2/1, на думку позивача, підтверджується Витягом з Технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки (паї) громадянам для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Новософіївської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області масиви з №1 по №49 та наказом підприємства «Про закріплення полів за розміщенням бригадної ділянки» №7 від 05.02.2007р.

Також позивач звертає увагу, що на момент виконання польових робіт (посіву соняшника) в травні 2016р. право оренди Фермерського господарства «Скорук Максим Анатолійович» на спірну земельну ділянку було відсутнє.

Право оренди було скасовано позивачем 11.04.2016р. на підставі рішення суду. яким визнано недійсним договір оренди земельної ділянки, підписаний між відповідачем та третьою особою. Відповідач зареєстрував право оренди лише 13.06.2016р.

У звязку з відсутністю права оренди у Фермерського господарства «Скорук Максим Анатолійович» в період з 11.04.2016р. по 13.06.2016р., відповідач не міг здійснювати посів соняшника на земельній ділянці ОСОБА_1 Адже оптимальний строк сівби насіння соняшника з квітня по травень.

Факт сівби соняшника позивачем на спірній земельній ділянці підтверджується статистичним звітом №4-сг (річна)

В письмових поясненнях від 30.01.2017р., наданих до суду, третя особа підтримала правову позицію відповідача щодо безпідставності позовних вимог.

У доповненнях до відзиву відповідач вказав, що право оренди земельної ділянки позивача, у звязку зі спливом строку дії договору оренди, закінчилось в 2012році. На момент розгляду справи рішення суду в цивільній справі не виконане, додаткова угода позивача з власником земельної ділянки (третьою особою) не укладена, державна реєстрація поновлення договору оренди не здійснена.

На період здійснення польових робіт на земельній ділянці ОСОБА_1 у відповідача було зареєстровано право оренди в порядку, передбаченому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно».

В клопотанні №16 від 07.02.2017р., яке надійшло на адресу суду засобами електронного звязку, позивач просив розглянути позов за відсутності представника підприємства за наявними матеріалами.

У письмових поясненнях, наданих до суду за допомогою засобів електронного звязку, позивач вказав, вказано, що на відміну від відповідача, ПП «Таврія» є платником податку на прибуток на загальних підставах і не подає до органів фіскальної служби податкову декларацію платника єдиного податку. Факт сплати того чи іншого податку не має значення для встановлення факту посіву соняшника на спірній земельній ділянці.

Здійснення позивачем посівних робіт насіння соняшника на спірній земельній ділянці 04-07 та 21-22 травня 2016р. підтверджується долученими до матеріалів справи обліковими листами тракториста-машиніста за відповідний період.

Заслухавши доводи сторін та третьої особи, дослідивши наявні докази у справі, ознайомившись з правовою позицією сторін та третьої особи, що викладена письмово, наявна у матеріалах справи, господарський суд встановив наступне.

Між Приватним підприємством «Таврія» (далі орендар) та ОСОБА_1 (далі орендодавець) був укладений договір земельної ділянки від 08.02.2007р. (далі договір оренди від 08.02.2007р.), зареєстрований в Нікопольському відділі Дніпропетровській регіональній філії «Центр державного земельного кадастру» 23.03.2007р. за №07.

Згідно пунктів 1.1, 2.1 та 2.2 договору оренди від 08.02.2007р. орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне володіння і користування земельну ділянку загальною площею 8,9823га(рілля) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Договір укладається строком на 5років, починаючи з дня його державної реєстрації та дати його реєстрації в Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі.

Вказана земельна ділянка (кадастровий номер :01:003:0109) належить ОСОБА_1 відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯА №187041.

Заочним рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.10.2013р. у справі №182/1825/13-ц (провадження №2/0182/1778/2013) було відмовлено в задоволенні позову Приватного підприємства «Таврія» до ОСОБА_1, Фермерського господарства «Скорук Максим Анатолійович», Управління Держземагенства у Нікопольському районі Дніпропетровської області, за участю третьої особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровська обласна земельна агенція» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 26.03.2012р., укладеного між ОСОБА_1 та ФГ «Скорук Максим Анатолійович», визнання договору оренди земельної ділянки від 08.02.2007р. поновленим та зобов'язання ОСОБА_1 вчинити дії щодо укладення додаткової угоди з ПП «Таврія».

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.02.2014р. у справі №182/1825/13-ц (провадження №22-ц/774/442/14) рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.10.2013р. було скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог Приватного підприємства «Таврія». Прийнято нове рішення, яким було визнано недійсним договір оренди земельної ділянки загальною площею 8,9823га між Фермерським господарством «Скорук Максим Анатолійович» та ОСОБА_1; визнано поновленим договір оренди земельної ділянки площею 8,9823 га від 08.02.2007р., укладений між Приватним підприємством «Таврія» та ОСОБА_1; зобовязано ОСОБА_1 вчинити дії щодо укладення з Приватним підприємством «Таврія» додаткової угоди.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.09.2014р. рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.02.2014р. у справі №182/1825/13-ц залишено без змін.

За результатами перегляду постановою Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 10.06.2015р. відмовлено в перегляді ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.09.2014р.

Посилаючись на вказані судові рішення та здійснення на спірній земельній ділянці посівних робіт в травні 2016р., позивач вказує про наявність в нього права користування спірною земельною ділянкою та права власності на насіння соняшнику в кількості 10030кг, яке вирощене та зібране на земельній ділянці площею 8,9823га з кадастровим номером :01:003:0109.

Згідно зі статтею 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до положень статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 775 Цивільного кодексу України наймачеві належить право власності на плоди, продукцію, доходи, одержані ним у результаті користування річчю, переданою у найм.

Згідно статті 95 Земельного кодексу України землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію

Відповідно до положень статей 125, 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Статтею 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-IV від 01.07.2004р. речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Згідно статті 33 Закону України «Про оренду землі» №1211-IV від 02.10.2003р. поновлення договору оренди землі здійснюється шляхом укладення із власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності) додаткової угоди про поновлення договору оренди землі.

Як вбачається з матеріалів справи та не оспорюється сторонами, на момент розгляду спору додаткова угода про поновлення договору оренди 08.02.2007р. між позивачем та третьою особою не підписана.

З наведеного вбачається, що право оренди спірної земельної ділянки у позивача на момент виникнення спірних відносин не виникло.

За приписами статей 33 та 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На підтвердження здійснення підприємством сівби насіння соняшника в травні 2016р. на спірній земельній ділянці позивач надав облікові листи тракториста-машиніста за травень 2016р., видаткову накладну №1051 від 28.03.2016р., статистичний звіт №4-сг (річна), наказ підприємства «Про закріплення полів за розміщенням бригадної ділянки» №7 від 05.02.2007р.

Вказані документи не є належними та допустимими доказами. Облікові листи машиніста-тракториста за травень 2016р. та наказ №7 від 05.02.2007р. є документами, складеними позивачем одноособово.

Видаткова накладна №1051 від 28.03.2016р. про придбання у ТОВ «Бізон-імпорт» насіння соняшника гібрид ЛГ 5580 (TR/00/00 1265/R/2161), гібрид ЛГ 5662 (ESP-N15-0581), гібрид Тунква (F0964R028227SM) та статистичний звіт №4-сг (річна) не підтверджують здійснення позивачем сівби насіння соняшника саме на спірній земельній ділянці в травні 2016р.

Обставини, на які посилається позивач в обґрунтування заявлених вимог про визнання права власності на насіння соняшнику в кількості 10030кг, яке вирощене та зібране на земельній ділянці площею 8,9823га з кадастровим номером :01:003:0109, не підтверджені матеріалами справи. Тому суд відмовляє в їх задоволенні.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись положеннями статей Земельного кодексу України, Цивільного кодексу України, Закону України «Про оренду землі», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», статтями 1, 2, 4, 4-1, 4-2, 4-3, 4-4, 4-5, 4-6, 21, 22, 33, 34, 36, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Приватного підприємства «Таврія» с. Новософіївка до Фермерського господарства «Скорук Максим Анатолійович» смт. Томаківка за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_1 про визнання права власності на насіння соняшнику в кількості 10030кг, яке вирощене та зібране на земельній ділянці площею 8,9823га з кадастровим номером :01:003:0109, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, Нікопольський район, Новософіївська сільська рада та є приватною власністю ОСОБА_1 відмовити.

В судовому засіданні від 07.02.2017р. проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст підписаний 13.02.2017р.

Суддя ОСОБА_4