номер провадження справи 18/154/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2017 справа № 908/3440/16

за позовом державного підприємства Спеціалізована державна експертна організація - Центральна служба Української державної будівельної експертизи в особі філії Державного підприємства Укрдержбудекспертиза в Запорізькій області (юр. адреса: 69006, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України (40 років Радянської України), 3; факт. адреса: 69001, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 42)

до відповідача комунального підприємства Управління капітального будівництва (69037, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України (40 років Радянської України), буд. 60-Б)

про стягнення 1921,92 грн. основного боргу за договором № 08-0068-14 від 23.04.2014 р.

Суддя Носівець В.В.

Представники сторін:

від позивача: не зявився;

від відповідача: не зявився

До господарського суду Запорізької області 26 грудня 2016 року звернулось державне підприємство Спеціалізована державна експертна організація - Центральна служба Української державної будівельної експертизи в особі філії Державного підприємства Укрдержбудекспертиза в Запорізькій області з позовною заявою до комунального підприємства Управління капітального будівництва про стягнення 1921,92 грн. основного боргу за договором № 08-0068-14 від 23.04.2014 р.

Ухвалою суду від 28.12.2016 р. порушено провадження у справі № 908/3440/16, справі присвоєно номер провадження 18/154/16, судове засідання призначено на 06.02.2017 року. За наявними у справі документальними доказами розгляд справи закінчений в судовому засіданні 06.02.2017 р. прийняттям рішення.

Позовні вимоги заявлено з наступних підстав, викладених у позові: державне підприємство Спеціалізована державна експертна організація Центральна служба Української державної будівельної експертизи в особі філії Державного підприємства Укрдержбудекспертиза в Запорізькій області та комунальне підприємство Управління капітального будівництва 23.04.2014 р. уклали договір № 08-0068-14 про виконання експертизи. Позивач свій обовязок стосовно проведення експертизи проекту будівництва РП Капітальний ремонт вантажопасажирського ліфта № 3 житлового будинку № 23 по бул. Центральному, м. Запоріжжя виконав в повному обсязі, про що свідчать акти здачі-приймання виконаних робіт № 08-0068-14-Д від 23.04.2014 р. та № 08-0068-14-Е від 19.06.2014 р. Порушивши умови п. 2.4 вказаного договору, відповідач, як замовник робіт, не вніс, у визначені строки, кінцеву оплату за виконані роботи згідно акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 08-0068-14-Е від 19.06.2014 р. Позивач, з посиланням на ст.ст. 173, 175, 193 ГК України, ст.ст. 257, 526, 631 ЦК України, просив стягнути 1921,92 грн. основного боргу.

В судове засідання 06.02.2017 р. представники сторін не зявилися. Про час і місце судового засідання сторони попереджені належним чином, в порядку ст. 64 ГПК України. Матеріали справи містять поштове повідомлення, відповідно до якого 10.01.2017 р. примірник ухвали про порушення провадження у справі та призначення судового засідання отримано за довіреністю представником відповідача.

Від позивача 02.02.2017 р. до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у звязку із перебуванням юрисконсульта у відпустці та неможливістю забезпечити явку у судове засідання повноважного представника позивача, посилаючись на ст.ст. 22, 77 ГПК України.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору. Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Господарський суд, з урахуванням обставин конкретної справи, може не брати до уваги доводи учасника судового процесу підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у звязку з відсутністю його представника (з причин повязаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т.п.).

Суд зазначає, що надання повноважень на представництво інтересів сторін в процесі не обмежено будь-яким колом осіб. Відпустка юрисконсульта організаційно-договірного відділу філії ДП Укрдержбудекспертиза в Запорізькій області не може бути достатньою підставою для відкладення розгляду справи. Ухвала про порушення провадження у справі від 28.12.2016 р. направлена на адресу позивача своєчасно і позивач мав достатньо часу на підготовку до розгляду справи та не був позбавлений права і можливості забезпечити, за необхідності, участь у судовому засіданні представника, згідно зі ст. 28 ГПК України. Судом відхиляється клопотання позивача про відкладення розгляду справи.

Від відповідача 03.02.2017 р. до суду надійшло клопотання про розгляд справи за наявними матеріалами без участі представника комунального підприємства Управління капітального будівництва та надано документи на виконання ухвали про порушення провадження у справі № 908/3440/16 від 28.12.2016 р. Клопотання відповідача судом задоволено. Заявлені позовні вимоги відповідач не спростував, правом надати відзив на позов не скористався.

Оскільки всі учасники судового процесу були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про відмову від позову позивач не заявив, суд дійшов висновку про можливість розгляду позовної заяви по суті в судовому засіданні 06.02.2017 року за відсутності представників сторін.

Відповідно до п. 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно зі ст. 75 ГПК України справу розглянуто за наявними матеріалами, які суд визнав достатніми для вирішення спору по суті.

Вивчивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство Спеціалізована державна експертна організація - Центральна служба Української державної будівельної експертизи (виконавець, позивач у справі), в особі директора філії Державного підприємства Укрдержбудекспертиза в Запорізькій області ОСОБА_1 та комунальне підприємство Управління капітального будівництва (замовник, відповідач у справі), в особі начальника підприємства ОСОБА_2 23.04.2014 р. уклали договір № 08-0068-14 на виконання експертизи проекту будівництва (далі договір).

Згідно п. 1.1 договору замовник доручає виконавцю проведення експертизи проекту будівництва щодо дотримання вимог міцності, надійності та довговічності будинків і споруд, кошторисної частини проекту будівництва (далі експертиза). Назва проекту будівництва: РП Капітальний ремонт вантажопасажирського ліфта № 3 житлового будинку № 23 по бул. Центральному, м. Запоріжжя.

Відповідно до п. 2.2 договору вартість проведення експертизи виконавцем за цим договором складає 2288,00 грн., ПДВ 20 % 457,60 грн., всього до сплати 2745,60 грн.

Пунктом 2.4 договору передбачено, що виконавець, після підписання даного договору здійснює обробку документації, замовник проводить оплату обробки документації згідно акту 08-0068-14-Д здачі-прийняття робіт (надання послуг) у відповідності з виставленим рахунком у сумі: 823,68 грн., в т.ч. ПДВ 20 % - 137,28 грн. Кінцеву оплату за виконані роботи замовник проводить у строк не більше 5-ти банківських днів з дня підписання акту 08-0068-14-Е здачі-приймання робіт (надання послуг) з виконання експертизи до експертного звіту у відповідності з виставленим рахунком у сумі: 1921,92 грн., в т.ч. ПДВ 20 % - 320,32 грн.

Відповідно до п. 9.1 договору цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення їх печатками та діє до 31.12.2014 р., а у частині розрахунків до повного виконання сторонами передбачених договором зобовязань.

Частиною 1 ст. 631 ЦК України передбачено, що стоком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Як свідчать вивчені матеріали справи, на виконання умов договору № 08-0068-14 від 23.04.2014 р. щодо проведення експертизи проекту будівництва РП Капітальний ремонт вантажопасажирського ліфта № 3 житлового будинку № 23 по бул. Центральному, м. Запоріжжя сторонами підписано акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 08-0068-14-Е від 19.06.2014 р., тому суд дійшов висновку, що свій обовязок за договором позивач виконав у повному обсязі.

Відповідач, порушивши умови п. 2.4 договору, як замовник робіт, не вніс, у визначені строки, кінцеву оплату за виконані роботи в сумі 1921,92 грн., у тому числі ПДВ 320,32 грн.

Матеріали справи містять претензією позивача № 493 від 17.11.2016 р. до відповідача про стягнення заборгованості у сумі 1921,92 грн. за договором № 08-0068-14 від 23.04.2014 р.

Пунктом першим ст. 193 ГК України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься і в статті 526 Цивільного кодексу України.

Статтею 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно з вимогами п. 7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Пунктом 2 ст. 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Оскільки відповідач не надав суду доказів сплати боргу позивачу, про сплив позовної давності не заявив, суд дійшов висновку, що вимоги про стягнення основного боргу в сумі 1921,92 грн. обґрунтовані, підтверджені доданими матеріалами та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 1378,00 грн., покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з комунального підприємства Управління капітального будівництва (69037, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України (40 років Радянської України), буд. 60-Б) ідентифікаційний код 04054151) на користь державного підприємства Спеціалізована державна експертна організація Центральна служба Української державної будівельної експертизи (01133, м.Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, ідентифікаційний код 35691621) в особі філії Державного підприємства Укрдержбудекспертиза в Запорізькій області (юр. адреса: 69006, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України (40 років Радянської України), 3; факт. адреса: 69001, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 42, ідентифікаційний код 35922286) 1921,92 грн. (одну тисячу девятсот двадцять одну грн. 92 коп.) основного боргу, 1378,00 грн. (одну тисячу триста сімдесят вісім грн. 00 коп.) судового збору. Видати наказ.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення оформлено і підписано, згідно із вимогами ст. 84 ГПК України, 10 лютого 2017 р.

Суддя В.В. Носівець