ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" січня 2017 р. Справа № 925/1363/16

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі Ткаченку А.О., за участю представників сторін: позивача ОСОБА_1 (адвокат), відповідача ОСОБА_2 за довіреністю, у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси, розглянувши справу за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Канівці» до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про визнання договору оренди землі поновленим та визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі,

ВСТАНОВИВ:

03.11.2016 року позивач - Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Канівці» звернувся в господарський суд з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області (далі - відповідач), у якому просив суд поновити на 10 років договір оренди земельної ділянки від 15.05.2007 року, укладений між Чорнобаївською районною державною адміністрацією і позивачем, зареєстрований у Чорнобаївському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 22.05.2007 за № 001, зі змінами і доповненнями, внесеними за згодою сторін додатковими угодами від 24.11.2008, 07.05.2009, 13.04.2011, 20.07.2011, 22.07.2011 року, визнати укладеною додаткову угоду від 31.08.2016 року про поновлення цього договору в редакції позивача.

Ухвалою господарського суду від 04.11.2016 року позовну заяву прийнято до розгляду, по ній порушене провадження у справі № 925/1363/16, справу призначено до судового розгляду.

Відповідач - головне управління Держгеокадастру у Черкаській області, подав 24.11.2016 року за вх. № 23979 письмовий відзив на позов, у якому проти позову заперечував з мотивів безпідставності і необґрунтованості позовних вимог, а саме відсутності події порушення переважного права позивача на поновлення договору оренди землі та обранням позивачем неналежного способу захисту цього права.

В судових засіданнях представник позивача позов з підстав, викладених у позовній заяві і заяві про уточнення позовних вимог від 11.01.2016 (вх. № 851 від 12.01.2017), підтримав і просив суд його задовольнити повністю, представник відповідача позов не визнав і просив суд в його задоволенні позивачу відмовити повністю з підстав, викладених у письмовому відзиві.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд у задоволенні позову відмовляє повністю з наступних підстав.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 15.05.2007 року ним, як орендарем, і Чорнобаївською районною державною адміністрацією, як орендодавцем, був укладений договір оренди землі, за умовами пунктів 1, 2 якого орендодавець зобовязався надати, а орендар прийняти в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 672,627 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Великоканівецької сільської ради. Сторони договору погодили усі його істотні умови та, зокрема, домовились, що згідно з п. 8 договору, договір укладено терміном на 10 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Договір зареєстрований у Чорнобаївському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 22.05.2007 за № 001.

По акту прийому-передачі орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду земельну ділянку, яка є обєктом цього договору оренди.

24.11.2008, 07.05.2009, 13.04.2011, 20.07.2011, 22.07.2011 року сторонами договору оренди землі від 15.05.2007 року були укладені додаткові угоди до цього договору, якими внесено зміни і доповнення умов договору щодо обєкта оренди в частині визначення загальної площі орендованої позивачем землі, її нормативної грошової оцінки та розміру орендної плати за неї. Зокрема, додатковими угодами від 07.05.2009 і 22.07.2011 року сторони змінили умови договору щодо загальної площі орендованої землі і визначили її розмір, відповідно, 645,1824 га і 640,50 га.

Відповідно до поданого позивачем реєстру Витягів із Державного земельного кадастру, загальна площа земельних ділянок, право оренди яких на підставі договору оренди землі від 15.05.2007 року (дата його державної реєстрації 22.05.2007 року) зареєстроване за позивачем, складає 490,9449 га.

31.08.2016 року позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив поновити на 10 років договір оренди землі від 15.05.2007 року на загальну площу 672,627 га, до заяви додав документи, які підтверджують його право оренди зазначеної у договорі земельної ділянки та проект додаткової угоди про поновлення договору для підписання.

30.09.2016 року відповідач за наслідком розгляду заяви позивача від 31.08.2016 року надав письмову відповідь, за змістом якої відмовив позивачу у поновлені договору оренди землі від 15.05.2007 року на запропонованих позивачем умовах з тієї підстави, що термін дії договору оренди землі не закінчився, спливає лише 22.05.2017 року, тому його поновлення в такому порядку суперечить вимогам ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

Відмова відповідача у задоволенні заяви позивача про поновлення договору оренди землі стала підставою звернення позивача до суду за захистом його переважного права оренди, встановленого нормами ст. 33 Закону України «Про оренду землі» і п. 8 договору оренди землі від 15.05.2007 року, вимога позивача про захист цього права є предметом спору у справі, що розглядається.

Спірні правовідносини сторін за правовою природою віднесені до договірних зобовязань найму (оренди), виникли із договору оренди землі від 15.05.2007 року з наступними змінами і доповненнями, внесеними до договору сторонами за їх згодою 24.11.2008, 07.05.2009, 13.04.2011, 20.07.2011, 22.07.2011 року, вимоги позивача і заперечення відповідача витікають із їх прав і зобовязань за цим договором.

Згідно з ст. 11 ч.ч. 1, 2 п. 1 Цивільного кодексу (далі ЦК) України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки; підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 2 ст. 792 ЦК України визначено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, що регулює суспільні відносини в Україні з питання оренди землі є Закон України «Про оренду землі». Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про оренду землі» у редакції Закону України від 17.02.2011 р. N 3038-VI (редакція діє з 12.03.2011 року), відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Статтею 33 Закону України «Про оренду землі» у редакції Закону, чинній на період спірних правовідносин, визначено умови поновлення договору оренди землі, зокрема:

по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі) (ч. 1);

орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі (ч. 2);

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди (ч. 3);

при поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється (ч. 4);

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (ч. 5);

керівник органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, визначається рішенням цього органу (ч. 7);

додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку (ч. 8);

відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді (ч. 11).

Спори, пов'язані з орендою землі, відповідно до ст. 35 Закону України «Про оренду землі», вирішуються у судовому порядку.

Пунктом 8 договору сторони визначили строк дії договору 10 років, який спливає 22.05.2017 року, а також домовились, що після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк за умови не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомлення орендарем письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Отже, відповідно до норм ст. 33 Закону України «Про оренду землі» та умов договору оренди землі переважне право орендаря на поновлення договору оренди землі виникає у нього після закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі. Оскільки на момент звернення позивача до відповідача про поновлення договору оренди землі строк дії договору не закінчився, подія порушення переважного права позивача на поновлення договору на новий строк не настала, а відтак вимога позивача про захист цього права є необґрунтованою.

Крім того, відповідно до норм нової редакції ст. 33 Закону України «Про оренду землі» (в редакції Закону N 3038-VI від 17.02.2011 р.), регулюючої суспільні відносини з приводу поновлення (продовження), пролонгації договорів оренди землі на той же термін дії і на тих же умовах, встановлений новий порядок поновлення (продовження) терміну дії раніше укладених і діючих договорів оренди землі - без прийняття рішення органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі, за умови: належного виконання орендарем зобов'язань за договором оренди, його бажанням на продовження (поновлення) договору оренди землі на новий строк і відсутності заперечень з боку орендодавця на поновлення договору оренди землі на той самий строк дії і на тих же умовах.

Запропонована позивачем до укладення додаткова угода про поновлення договору оренди землі містить умову щодо площі орендованої земельної ділянки і її кадастрового номера. Зазначена умова є істотною для договорів даного виду, проте суперечить фактичній площі орендованих позивачем земельних ділянок і їх кадастрових номерів, тому за таких обставин вимога позивача про поновлення договору за рішенням суду є також необґрунтованою.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 13, ч. 1 ст. 15, ч.ч. 1, 2 п.п. 1, 4, 5 ст. 16 Цивільного кодексу України: при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб; кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусового виконання обовязку в натурі.

Згідно з пунктами «а», «д» частини 3 статті 152 Земельного кодексу України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, визнання прав, застосуванням інших, передбачених законом , способів.

При вирішенні даного спору суд також керується розясненнями, викладеними у постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 року № 6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин», а саме пункті 2.17.

Відповідно до ст.ст. 33, 34, 43 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, обставини справи повинні підтверджуватись лише належними і допустимими доказами, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Судом, відповідно до ст. 22 ГПК України, було запропоновано сторонам подати докази в обґрунтування позову і заперечень проти нього, брати участь в засіданнях суду, вони своїми правами скористались на свій розсуд, подали всі наявні у них докази і на їх підставі судом прийнято рішення у справі.

З огляду на викладені вище обставини справи та з врахуванням наведених приписів законодавства, господарський суд порушення спірного права позивача не вбачає, тому приходить до висновку, що вимога позивача про визнання договору оренди землі поновленим, а додаткової угоди укладеною на умовах позивача є необґрунтованою, недоказаною. Приймаючи до уваги допустимі способи захисту порушеного права особи, яка звертається до суду з позовом про захист порушеного права, надає перевагу запереченням відповідача на позов, а позов визнає безпідставним і в його задоволенні відмовляє повністю.

Відповідно до статті 49 ГПК України, судові витрати сплачений судовий збір покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня підписання.

Повний текст рішення складено і підписано 03.02.2016 року.

Суддя В.М. Грачов