ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" січня 2017 р. Справа № 914/2100/16

Львівський апеляційний господарський суд у складі суддів:

головуючий суддя Бонк Т.Б.

судді Бойко С.М.

ОСОБА_1

при секретарі Борщ І.О.

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_2, представник (довіреність №01-159-12 від 12.07.2016р.);

від відповідача не зявився.

розглянувши апеляційну скаргу Національної спілки художників України від 03.11.2016р

на рішення господарського суду Львівської області від 26.10.2016 року (суддя Король М.Р.)

у справі № 914/2100/16

за позовом: Національної спілки художників України, м.Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Девелопмент ЛТД», м.Львів

про: стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

рішенням господарського суду Львівської області від 26.10.2016 року у справі № 914/2100/16 у позові Національної спілки художників України (м.Київ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Девелопмент ЛТД», (м.Львів) про стягнення 142434,00 грн. відмовлено повністю.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що доказів звернення у встановленому законодавством порядку та визнання судом Договору оренди земельної поновленим (укладення Договору оренди земельної ділянки на новий строк), а також визнання дій чи бездіяльності Київської міської ради щодо вирішення вищевказаного питання сторонами не подано, а тому не підтверджено належне виконання Національною спілкою художників України своїх обовязків за Договором інвестиційної участі в будівництві та передачу функції Замовника Будівництва. А також, в матеріалах справи відсутні докази щомісячного виставлення рахунків, на виконання Національною спілкою художників України п.6.3.21. Договору інвестиційної участі, для здійснення компенсації платежів за оренду земельної ділянки, крім того, позивачем не подано доказів надіслання супровідних листів відповідачу.

В апеляційній скарзі скаржник Національна спілка художників України просить дане рішення скасувати і прийняти нове, яким позовні вимоги задоволити повністю, мотивуючи це тим, що згідно Договору оренди земельної ділянки від 28.10.2010 року між Національною спілкою художників України (Орендар) та Київською міською радою, у відповідності до якого було передано в оренду земельні ділянки по вул..Сошенко,33 у м.Києві Національній спілці художників України, строк дії цього договору був встановлений на 5 років. Дійсно, строк дії договору оренди земельної ділянки від 28.10.2010 року закінчився у жовтні 2015 року, проте позивач неодноразово звертався до Київської міської ради щодо продовження строку Договору оренди земельної ділянки, при цьому Орендар протягом цього терміну продовжував сплачувати плату за оренду та інші платежі, зокрема і земельний податок. Жодного разу Київська міська рада не висловлювала у будь-якому вигляді заперечення щодо продовження користування вищезазначеною земельною ділянкою. Таким чином, вищезазначений договір діє на тих самих умовах, що був первинно укладений, до моменту його переукладення. Уклавши Договір інвестиційної участі, відповідач визнав, що орендні платежі за землю сплачуються належно, та погодився взяти на себе компенсацію щодо сплати таких, не висловивши на момент укладення жодних заперечень з цього приводу. Надіслані відповідачу копії платіжних доручень, якими підтверджено здійснення оплати за землю та земельного податку, місять усі необхідні реквізити для здійснення компенсації платежів. Також, скаржник зазначає про те, що Договір інвестиційної участі є розірваним.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить оскаржуване рішення залишити без змін, мотивуючи це тим, що докази укладення договору оренди на новий строк (поновлення) в порядку ст.. 33 Закону України «Про оренду землі» в матеріалах справи відсутні. Переписка між позивачем та Київською міською радою не підтверджують факту укладення договору оренди земельної ділянки на новий строк. А відтак, відсутні правові підстави для компенсації відповідачем платежів, здійснених позивачем.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі та у відзиві, заслухавши пояснення присутнього представника скаржника, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення з наступних підстав.

Судами встановлено, що 30.03.2016 року Національною спілкою художників України (далі по тексту Сторона-1) та Товариством з обмеженою відповідальністю Глобал Девелопмент Лтд (далі по тексту Сторона-2) укладено Договір інвестиційної участі в будівництві та передачу функції замовника будівництва (далі по тексту Договір інвестиційної участі), відповідно до п. 2.1. котрого, Сторона-1 доручає Стороні-2 на умовах, визначених цим договором, виконати функції замовника будівництва та інвестора, а Сторона-2 зобов'язується належним чином виконувати зазначені функції та відповідні зобов'язання, забезпечити фінансування будівництва об'єкту за власний рахунок та/або із залученням коштів третіх осіб, відповідно до умов цього договору. Предметом даного договору є будівництво обєкта на земельній ділянці на засадах інвестиційної участі Стороною-2 в порядку та на умовах даного договору.

Згідно з п.1.1.2. Договору інвестиційної участі, земельна ділянка територія площею 1,71га, кадастровий номер :85:154:0001, для будівництва та експлуатації житлових будинків з вбудованими творчими майстернями та підземним паркінгом, розташована по вул. Сошенка, 33 у Подільському районі міста Києва, знаходиться у користуванні Сторони-1 на підставі договору оренди земельної ділянки.

Згідно п.1.1.12 Договору інвестиційної участі будівельний майданчик це Земельна ділянка, яка у встановленому законом порядку відведена під будівництво обєкту та передана по ОСОБА_2 приймання передачі стороні 2.

Відповідно до п.1.1.4. Договору інвестиційної участі, обєкт багатоповерхові житлові будинки з вбудованими творчими майстернями та підземним паркінгом, що має бути збудований на земельній ділянці, на будівництво якого складається окрема проектно-кошторисна документація і надається дозвіл на виконання будівельно-монтажних робіт. Параметри обєкта будуть визначені при розробці проектно-кошторисної документації.

Пунктами 6.3. та 6.3.2.1. Договору інвестиційної участі передбачено обовязок Сторони-2 переукласти Договір оренди земельної ділянки протягом 90 днів з моменту підписання даного договору.

Департаментом земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) листом №8 від 02.12.2015 року повідомлено Сторону-1 (позивача, орендаря), що ним (Департаментом) опрацьовується питання щодо поновлення Договору оренди земельної ділянки, для подальшого вирішення вищевказаного питання Стороні-1 необхідно надати певні документи, перелік котрих зазначено у цьому листі.

Відповідно до п.п.6.3. та 6.3.21. Договору інвестиційної участі, Сторона-2 зобовязана щомісячно, на підставі наданих Стороною-1 рахунків, здійснювати компенсацію Стороні-1 платежів по оренді земельної ділянки, які Сторона-1 сплачує згідно з договором оренди земельної ділянки.

Згідно з п.1.1.3. Договору інвестиційної участі, договір оренди земельної ділянки (далі по тексту Договір оренди земельної ділянки) укладений між Стороною-1 та Київською міською радою від 28.10.2010 року. Сторона-2 ознайомлена із текстом та умовами даного договору.

Листом №01-114-12 від 01.06.2016 року Сторона-1 повідомила Сторону-2 про те, що витрати щодо оренди землі становлять 94956,00грн., а відтак просила відшкодувати понесені Національною спілкою художників України витрати.

Відповідно до матеріалів справи, супровідним листом №01-114-12 від 01.06.2016року позивач надіслав відповідачу копію платіжних доручень, відповідно до котрих Стороною-1 було сплачено 32638,40грн. податку за землю (підтверджується платіжними дорученнями №206 від 26.02.2016 року на суму 19392,40грн., №264 від 27.04.2016 року на суму 6781,87грн., №297 від 27.05.2016 року на суму 6464,13грн.) та 223571,59 грн. орендної плати за землю (№173 від 26.01.2016 року на суму 99551,08грн., №204 від 26.02.2016 року на суму 41014,35грн., №247 від 11.04.2016 року на суму 83006,16грн.); супровідним листом №01-171-12 від 29.07.2016 року 6464,13грн. податку за землю (підтверджується платіжним дорученням №340 від 23.06.2016 року на суму 6464,13грн.) та 41948,93грн. орендної плати за землю ((підтверджується платіжним дорученням №337 від 23.06.2016 року на суму 41948,93грн.) (копії вищевказаних платіжних доручень містяться в матеріалах справи).

Як вбачається, окремі з платіжних документів, які за твердженням позивача надіслані відповідачу з вимогою про компенсацію платежів за ними, датовані календарним числом до моменту укладення договору інвестиційної участі (від 26.02.2016 року).

Як зазначає позивач, жодних платежів по компенсації оплати оренди земельної ділянки, а також відповіді на вищевказаний лист від Сторони-2 не поступило; сторона-2 свої зобов'язання, передбачені Договором інвестиційної участі, з компенсації орендної плати за земельну ділянку не виконала, в результаті чого в останньої виник борг у розмірі 142434,00грн.

Відтак, предметом позову є стягнення заборгованості в розмірі 142 434,00грн. на підставі невиконання відповідачем умов договору інвестиційної участі. Позивач вважає, що у відповідача зобовязання із здійснення відповідних платежів виникло саме із договору інвестиційної участі.

Як встановлено апеляційним судом, 02.08.2016 року позивачем на адресу відповідача було надіслано повідомлення про розірвання договору інвестиційної участі (а.с.74). Представники сторін не заперечили проти факту розірвання договору інвестиційної участі з серпня 2016 року.

Як встановлено судами, спірні правовідносини між сторонами виникли на підставі укладеного 30.03.2016 року договору інвестиційної участі, за яким позивач брав участь у відносинах між сторонами шляхом передання земельної ділянки будівельного майданчика та передачі функцій Замовника будівництва. Договором зазначено, що така земельна ділянка знаходиться у користуванні Сторони 1 на підставі договору оренди земельної ділянки, а Сторона 2 у свою чергу ознайомлена з текстом та умовами даного договору.

А також, згідно п. 1.1.12 Договору інвестиційної участі, будівельний майданчик, тобто земельна ділянка, повинна бути передана стороні 2 по акту приймання передачі, однак такий ОСОБА_2 не зазначений як додаток до договору інвестиційної участі, а також не долучений сторонами до матеріалів справи, представник відповідача зазначав про відсутність такого акту приймання передачі будівельного майданчика (земельної ділянки).

Також встановлено, що між Національною спілкою художників України та Київською міською радою укладено договір оренди земельної ділянки від 28.10.2010 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу КМР (КМДА), про що зроблено напис від 11.01.2011 року за №85-6-00495 у книзі записів державної реєстрації договорів, на 5 років (п. 3.1. Договору оренди).

Отже, на момент укладення договору інвестиційної участі договір оренди земельної ділянки припинив свою дію у звязку з закінченням строку, на який його було укладено.

Пунктами 6.3. та 6.3.2.1. Договору інвестиційної участі передбачено обовязок Сторони-2 переукласти договір оренди земельної ділянки протягом 90 днів з моменту підписання даного договору.

Однак, докази переукладення договору оренди відповідачем у матеріалах справи відсутні.

Пунктом 11.7 Договору оренди передбачено право поновлення договору оренди, згідно якого після закінчення строку на який було укладено цей договір, орендар за умови належного виконання своїх обовязків, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Докази звернення позивача (орендаря) до орендодавця земельної ділянки у порядку п. 11.7 договору оренди, тобто не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору, у матеріалах справи відсутні.

Так, ст. 33 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, станом на момент виникнення права на поновлення договору оренди землі) врегульовано відносини у сфері поновлення договору оренди землі. Зокрема, у частині першій статті 33 цього закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обовязки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Реалізація зазначеного переважного права на поновлення договору оренди можлива лише за умови дотримання встановлених цією нормою певної процедури і строків (частини 2-5 цієї статті). Для застосування частини першої статті 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити наступні юридичні факти: орендар належно виконує свої обовязки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та про своє рішення. Частиною 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачена інша підстава поновлення договору оренди, а саме: у тому разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність наступних юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою; орендар належно виконує свої обовязки за договором; відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову у поновленні договору оренди; сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди (Постанова Верховного суду України від 25 лютого 2015 року у справі № 6-219цс14).

Докази укладення Договору оренди земельної ділянки на новий строк (поновлення договору оренди землі) в порядку статті 33 Закону України Про оренду землі, зокрема, шляхом укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі, в матеріалах справи відсутні та сторонами не подані.

Переписка між позивачем та Київською міською радою (зокрема, відповідно до листів (реєстраційна позначка А 22046) від 30.10.2015 року та №8 від 02.12.2015 року), а також платіжні доручення про сплату орендної плати за землю не підтверджують факту укладення Договору оренди земельної ділянки на новий строк (поновлення договору оренди землі).

У Листі виконавчого органу Київської міської ради від 02.12.2015 року до Національної спілки художників (а.с. 91) зазначено про те, що у Департаменті земельних ресурсів опрацьовується питання щодо поновлення договору оренди земельної ділянки по вул. Сошенка, 33, у м.Києві.

Крім того, доказів звернення у встановленому законодавством та договором оренди порядку та визнання судом Договору оренди земельної поновленим (укладення Договору оренди земельної ділянки на новий строк), а також визнання дій чи бездіяльності Київської міської ради щодо вирішення вищевказаного питання сторонами не подано та такі в матеріалах справи відсутні.

Докази укладення Договору оренди земельної ділянки на новий строк (поновлення договору оренди землі) в порядку статті 33 Закону України Про оренду землі В редакції чинній на момент виникнення правовідносин щодо поновлення договору), зокрема, шляхом укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі в матеріалах справи відсутні та сторонами не подано.

Апеляційний суд зазначає, що такі докази факту поновлення договору оренди земельної ділянки були відсутні і на момент укладення договору інвестиційної участі. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази передання будівельного майданчика (земельної ділянки) відповідачу, а відтак, і докази на підтвердження користування такою земельною ділянкою відповідачем за договором інвестиційної участі.

Апеляційний суд звертає увагу, що відповідач покликається на судову практику (долучені копії судових рішень, зокрема, від 2009, 2011 років…), у якій йдеться про договори оренди, які були укладені до набрання чинності новою редакцією Закону України «Про оренду землі», також до моменту набрання нею чинності виникли і правовідносини щодо поновлення таких договорів), а відтак, покликання відповідача на застосування приписів ст. 33 Закону України у редакції чинній до моменту набрання законної сили новою редакцією за Законом N 3038-VI від 17.02.2011 є необґрунтованими.

Відтак, оскільки матеріалами справи не встановлено доказів поновлення строку дії договору оренди, такий є припиненим у звязку з закінчення строку дії договору оренди.

Сам позивач (скаржник) зазначає у апеляційній скарзі, що договір оренди був дійсно припинений у жовтні 2015 року.

Позивач не надав суду доказів сплати ним грошових коштів орендодавцю саме на підставі чинного договору оренди земельної ділянки, як і не надав доказів на підтвердження підстав для сплати саме орендних платежів, а відтак, і підстав для стягнення з відповідача коштів у формі компенсації платежів по оренді земельної ділянки, право на які він захищає.

Отже, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що за матеріалами справи не встановлено правових підстав для компенсації відповідачем платежів, здійснених позивачем, що свідчить про безпідставність позову.

Апеляційний суд зазначає, що Закон України «Про плату за землю», на який покликаються сторони та суд першої інстанції, втратив чинність на підставі Податкового кодексу України N 2755-VI від 02.12.2010, сторонами не обґрунтовано підставність застосування положень такого Закону.

Відповідно до ст.ст. 33, 43 ГПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи наведене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення господарського суду першої інстанції прийняте з урахуванням усіх обставин справи та з дотриманням норм чинного законодавства, а тому підстав для його скасування немає.

Судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку, відповідно до вимог ст. 49 ГПК України, слід покласти на скаржника.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ :

1. Рішення господарського суду Львівської області від 26.10.2016 року у справі №914/2100/16 - залишити без змін, апеляційну скаргу Національної спілки художників України від 03.11.2016 - без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

3. Справу скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Повний текст постанови виготовлено 03.02.2017 року.

Головуючий суддя Бонк Т. Б.

Судді Бойко С.М.

ОСОБА_1