РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2017Справа №927/1939/14
За позовом Першого заступника прокурора Чернігівської області в інтересах держави в

особі Ніжинської міської ради Чернігівської області

до 1) Міністерства економічного розвитку і торгівлі України

2) Публічного акціонерного товариства "Ніжинський механічний завод"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Регіональне відділення фонду державного майна України.

про визнання недійсним наказу та акту оцінки вартості цілісного майнового

Cуддя Борисенко І.І.

Представники сторін:

від прокуратури: МамушкінаА.І., за посвідченням;

від позивача: не з'явився;

від відповідача 1: не з'явився;

від відповідача 2: Падалко С.С. за довіреністю;

від третьої особи: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Перший заступник прокурора Чернігівської області звернувся до Господарського суду міста Києва в інтересах держави в особі Ніжинської міської ради Чернігівської області до Міністерства промислової політики України та Публічного акціонерного товариства "Ніжинський механічний завод" про:

- скасування наказу Міністра машинобудування військово-промислового комплексу і конверсії України від 30.06.1994 №990, яким затверджено акт інвентаризації майна і акт оцінки вартості цілісного майнового комплексу Ніжинського механічного заводу, в частині включення до нього будівлі дитячого садка по вул. Гончарній, 25 у м. Ніжині.

- скасування акта оцінки вартості цілісного майнового комплексу, затвердженого наказом Міністра машинобудування військово-промислового комплексу і конверсії України від 30.06.1994 №990, в частині включения до нього будівлі дитячого садка по вул. Гончарній, 25 у м. Ніжині.

Суть спору полягає у тому, що під час корпоратизації Ніжинського механічного заводу до його статутного фонду, у порушення вимог ч. 2 ст. 3 Закону України «Про приватизацію майна державних підприємств» у редакції, а діяла на момент спірних правовідносин, увійшло приміщення дитячого садка по вул. Гончарній, 25 у м. Ніжині (13/20 частин приміщення по вул. Гончарна, 19-а (колишня будівля дитячого садка).

Прокурор стверджує, що у відповідача не було правових підстав для передачі приміщення дитячого садка по вул. Гончарній, 19-а у м. Ніжині до статутного фонду товариства, а відтак останній неправомірно набув права власності на нього.

Відповідно до вимог Закону України «Про приватизацію майна державних підприємств» у редакції, яка діяла на момент спірних правовідносин, приміщення дитячого садка підлягало передачі у комунальну власність. Прокурор вказує, що внаслідок порушення ВАТ «Ніжинський механічний завод» законодавства щодо приватизації дитячого садка було порушено інтереси держави в особі Ніжинської міської ради.

Ухвалою суду від 27.08.2015 залучено до участі у справі правонаступника відповідача1 - Міністерство економічного розвитку і торгівлі України.

Відповідачем-1 подано відзив на позовну заяву, в якому останній проти позову заперечив з тих підстав, що державне підприємство починаючи з 02.08.1994 вибуло з державної власності, та до сфери управління подальших міністерств, в тому числі і до Мінекономрозвитку воно передано бути не могло, відповідно вся документація стосовно як діяльності самого заводу, так і щодо будівництва дитячого садочку зокрема відповідачу-1 не передавалась. Також, у відзиві відповідач-1 підтримав подану відповідачем-2 заяву про застосування строку позовної давності

Відповідач-2 у відзиві на позовну заяву зазначив, що прокурор неправильно визначив позивача, тобто орган уповноважений державою здійснювати відповідні функцій у спірних правовідносинах. Окрім того, керуючись ст. 256, 257, 261, 267 ЦК України просив застосувати строк позовної давності, про що відповідачем-2 було зазначено у відзиві на позовну заяву та в окремо поданій заяві про застосування строку позовної давності.

У поданих письмових поясненнях заперечив проти позову з підстав викладених у письмових поясненнях.

Рішенням господарського суду міста Києва від 17.11.2015 у справі №927/1939/14 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Вказане рішення суду від 17.11.2015 залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 01.06.2016.

Постановою Вищого господарського суду України від 23.08.2016 постанову Київського апеляційного господарського суду від 01.06.2016 та рішення суду від 17.11.2015 скасовано, справу направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Розпорядженням від 31.08.2016 призначено повторний автоматичний розподіл справи №927/1939/14.

За результатами повторного автоматичного розподілу справа №927/1939/14 передана для подальшого розгляду судді Борисенко І.І.

Ухвалою суду від 02.09.2016 прийнято справу до провадження судді Борисенко І.І.

Прокурором та відповідачем-2 подані письмові пояснення з урахуванням постанови Вищого господарського суду України від 23.08.2016, які долучені судом до матеріалів справи.

Розгляд справи відкладався.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення учасників судового процесу, всебічно і повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши обставини на дослідження яких вказав Вищий господарський суд України у постанові від 23.08.2016, суд

ВСТАНОВИВ:

На виконання Указу Президента України "Про корпоратизацію підприємств" від 15.06.1993 та Положення про порядок корпоратизації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.1993 № 508 наказом Міністра машинобудування військово-промислового комплексу і конверсії України від 30.06.1994 № 989 вирішено створити на базі Ніжинського механічного заводу Відкрите акціонерне товариство "Ніжинський механічний завод" та затвердити статут Відкритого акціонерного товариства "Ніжинський механічний завод".

Наказом Міністра машинобудування військово-промислового комплексу і конверсії України від 30.06.1994 № 990 затверджено акт інвентаризації майна і акт оцінки цілісного майнового комплексу Ніжинського механічного заводу.

Згідно з актом оцінки вартості цілісного майнового комплексу - Ніжинського механічного заводу, комісія, створена відповідно до наказу від 31.03.1994 № 494 на засіданні (протокол № 2 від 20.05.1994) розглянула результати інвентаризації майна Ніжинського механічного заводу станом на 01.05.1994 та з врахуванням вимог Методики оцінки вартості об'єктів приватизації визначила його оціночну вартість. Відповідно до п. 11 акту оцінки вартості цілісного майнового комплексу, вартість цілісного майнового комплексу - Ніжинського механічного заводу складає 69 356 220 тис. крб., розмір статутного фонду акціонерного товариства складає 69 354 200 тис. крб.

При цьому, відповідно до Переліку об'єктів, які не підлягають приватизації станом на 01.05.1994, який додається до акту оцінки, до об'єктів, які не підлягали приватизації станом на 01.05.1994, включено: жилі будинки та гуртожиток на 240 місць - загальною вартістю 2 034 тис. крб.

Відкрите акціонерне товариство "Ніжинський механічний завод", створене шляхом корпоратизації, зареєстроване 02.08.1994, що підтверджується даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (витяг № 20597984).

Як вбачається зі Статуту Публічного акціонерного товариства "Ніжинський механічний завод", а саме п.1.1., Відкрите акціонерне товариство "Ніжинський механічний завод" засноване згідно з рішенням Міністерства машинобудування, військово-промислового комплексу та конверсії України (наказ № 777 від 23.12.1993) шляхом перетворення державного підприємства "Ніжинський механічний завод" у відкрите акціонерне товариство "Ніжинський механічний завод" відповідно до Указу Президента України "Про корпоратизацію державних підприємств" від 15.06.1993, інших актів чинного законодавства України.

Відкрите акціонерне товариство "Ніжинський механічний завод" зареєстровано розпорядженням Ніжинської міської ради народних депутатів № 163 від 02.08.1994 і набуло права юридичної особи та є правонаступником державного підприємства "Ніжинський механічний завод".

Товариство відповідно до Закону України "Про акціонерні товариства" є публічним акціонерним товариством (абз. 3 п. 1.1. Статуту), найменування товариства українською мовою: Публічне акціонерне товариство "Ніжинський механічний завод" (п. 1.2. Статуту).

Правонаступником Міністерства машинобудування, військово-промислового комплексу та конверсії України станом на час розгляду справи є Міністерства економічного розвитку і торгівлі (відповідач-).

07.12.2004 між Відкритим акціонерним товариством "Ніжинський механічний завод" як продавцем та територіальною громадою міста Ніжина Чернігівської області, інтереси якої представляє Ніжинська міська рада (покупець), укладено договір купівлі-продажу частини нежитлової будівлі, посвідчений приватним нотаріусом Ніжинського міського нотаріального округу Кізуб Т.Є. та зареєстрований в реєстрі за № 3688. Предметом вказаного договору є продаж продавцем та покупка покупцем належних продавцю 7/20 частин нежитлової будівлі, яка розташована в місті Ніжин по вул. Гончарна № 19-а.

Відповідно до п. 2 договору купівлі-продажу частини нежитлової будівлі від 07.12.2004, вказана частка будівлі належить продавцю на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Ніжинської міської ради 07 квітня 2004 року на підставі рішення виконавчого комітету Ніжинської міської ради № 174 від 01 квітня 2004 року, зареєстрованого в Ніжинському міжміському бюро технічної інвентаризації 07 квітня 2004 року в реєстровій книзі № 4 за № 306. Вказане підтверджується наявною у справі копією витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 3329547 від 14.04.2004.

Нежитлова будівля, 7/20 часток якої є предметом договору купівлі-продажу частини нежитлової будівлі від 07.12.2004, розташована на землях Ніжинської міської ради. На вказаній земельній ділянці розташовані: нежитлова будівля "дитячий садок", цегляна, загальною площею 575,2 кв.м., зазначені на плані літерою "А", прибудова цегляна загальною площею 1067,0 кв.м., "А1", прибудова цегляна загальною площею 22,0 кв.м. "а", ганки цегляні "а1", "а2", "а3", "а4", ганки бетонні "а5", "а6", "а7", "а8", "а9", котельня цегляна "Б", погріб цегла "П", погрібник цегла "В", огорожа мет.сітка, зазначена на плані цифрою № 1 огорожа бетонні плити № 2 (абз.абз. 2, 3 п. 2 договору).

За заявою власника відчужується 7/20 частин нежитлової будівлі: нежитлова будівля "дитячий садок" літ "А" площею 575,2 кв.м., прибудова площею 22,0 кв.м. літ. "а", ганки "а1", "а2", "а3", "а4", погріб "П", погрібник "В" (абз. 4 п. 2 договору).

Згідно з витягом про реєстрацією права власності на нерухоме майно № 11127776 від 05.07.2006, власником нежитлової будівлі за адресою Чернігівська обл., м. Ніжин, вул. Гончарна, 19а, в частині 7/20 є територіальна громада в особі Ніжинської міської ради; форма власності - комунальна; дата прийняття рішення про реєстрацію права власності - 05.07.2006.

При цьому, відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно №329892 від 06.02.2013, Реєстраційною службою Ніжинського міськрайонного управління юстиції Чернігівської області зареєстровано за Публічним акціонерним товариством "Ніжинський механічний завод" право власності на 13/20 частки нежитлової будівлі "Дитячий садок", що знаходиться за адресою Чернігівська обл., м. Ніжин, вул. Гончарна, 19а, загальною площею 1073,2 кв.м.; форма власності - приватна.

На думку Прокурора, незаконним було включення до статутного фонду ВАТ "Ніжинський механічний завод", під час корпоратизації останнього, приміщення дитячого садка по вул. Гончарній 19-А (колишня Гончарна, 25) у м. Ніжині, де на сьогодні розміщено школу мистецтв, з тих підстав, що відповідно до статті 3 Закону України "Про приватизацію майна державних підприємств" (у редакцій, чинній на час передачі дитячого садка до зазначеного статутного фонду) дія цього Закону не поширювалася на приватизацію об'єктів соціально-культурного призначення (яким є й дитячий садок), за винятком тих, що належать підприємствам, які приватизуються. Прокурор просить суд скасувати наказ міністра машинобудування військово-промислового комплексу і конверсії України від 30.06.1994 № 990, яким затверджено акт інвентаризації майна і акт оцінки вартості цілісного майнового комплексу Ніжинського механічного заводу в частині включення до нього будівлі дитячого садка по вул. Гончарній, 25 у місті Ніжині, а також скасувати акт оцінки вартості цілісного майнового комплексу, затверджений Наказом № 990, в частині включення до нього будівлі Дитсадка.

Як було зазначено раніше, Відкрите акціонерне товариство "Ніжинський механічний завод" (перейменоване в Публічне акціонерне товариство "Ніжинський механічний завод") створене шляхом корпоратизації відповідно до Указу Президента України "Про корпоратизацію підприємств" від 15.06.1993 та зареєстроване 02.08.1994.

Згідно з п. 1 Указу Президента України "Про корпоратизацію підприємств" від 15.06.1993 корпоратизацією є перетворення державних підприємств, закритих акціонерних товариств, більш як 75 відсотків статутного фонду яких перебуває у державній власності, а також виробничих і науково-виробничих об'єднань, правовий статус яких раніше не був приведений у відповідність з чинним законодавством (далі - підприємства), у відкриті акціонерні товариства. Корпоратизації підлягають підприємства, балансова вартість основних фондів яких за станом на 1 січня 1993 року становила не менш як 20 млн. карбованців.

Відповідно до Положення про порядок корпоратизації підприємств, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 5 липня 1993 року №508, яке визначає порядок корпоратизації державних підприємств, закритих акціонерних товариств, більш як 75 відсотків статутного капіталу яких перебуває у державній власності, а також виробничих і науково-виробничих об'єднань, правовий статус яких раніше не був приведений у відповідність з чинним законодавством, у двотижневий термін з моменту початку корпоратизації, визначеного відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 15 червня 1993 р. "Про корпоратизацію підприємств", керівник підприємства подає засновникові відкритого акціонерного товариства (далі - засновник) пропозиції про персональний склад комісії з корпоратизації (далі - комісія). До складу комісії включаються на паритетних засадах представники засновника, банківської установи, що обслуговує підприємство, відповідного органу приватизації, трудового колективу підприємства, що корпоратизується, місцевої державної адміністрації (п. 2).

За змістом п. 10 зазначеного Положення, комісія готує і подає засновнику у двомісячний термін з дня затвердження її складу акт оцінки вартості цілісного майнового комплексу підприємства, що підлягає корпоратизації, та проект статуту відкритого акціонерного товариства, розроблений відповідно до Закону України "Про господарські товариства", з урахуванням вимог, передбачених Указом Президента України " Про корпоратизацію підприємств".

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.1993 №158 затверджено Положення про інвентаризацію майна державних підприємств, що приватизуються, а також майна державних підприємств та організацій, яке передається в оренду, яке визначає порядок проведення інвентаризації майна державних підприємств, що приватизуються, а також майна державних підприємств та організацій, яке передається в оренду, та оформлення її результатів.

Відповідно до п. 3 вказаного Положення в редакції від 02.03.1993, чинній на час існування спірних правовідносин, інвентаризації підлягає все майно державних підприємств, що приватизуються, а також майно державних підприємств та організацій, яке передається в оренду, чи їх окремих структурних підрозділів, включаючи об'єкти невиробничого призначення, діючі об'єкти, об'єкти та предмети, що передані у прокат, оренду або перебувають на реконструкції, модернізації, консервації, у ремонті, запасі або резерві незалежно від технічного стану, а також зараховані чи не зараховані з різних причин на баланс.

Судом встановлено, що з урахуванням вимог вищенаведених нормативних актів Наказом Міністра машинобудування військово-промислового комплексу і конверсії України від 30.06.1994 №990 затверджено акт інвентаризації майна і акт оцінки цілісного майнового комплексу Ніжинського механічного заводу.

Як вбачається зі змісту акту оцінки цілісного майнового комплексу - Ніжинського механічного заводу, комісія, створена відповідно до наказу від 31.03.1994 № 494 на засіданні (протокол № 2 від 20.05.1994) розглянула результати інвентаризації майна Ніжинського механічного заводу станом на 01.05.1994 та з врахуванням вимог Методики оцінки вартості об'єктів приватизації визначила його оціночну вартість.

Відповідно до п. 11 акту оцінки вартості цілісного майнового комплексу, вартість цілісного майнового комплексу - Ніжинського механічного заводу складає 69 356 220 тис. крб., розмір статутного фонду акціонерного товариства складає 69 354 200 тис. крб.

Як вбачається з Відомості розрахунку вартості будівель, споруд і передавальних пристроїв станом на 1 травня 1994 року Ніжинського механічного заводу, вартість дитячого садка (рік введення в експлуатацію 1977) становить 37 315 тис. крб.

При цьому, відповідно до Переліку об'єктів, які не підлягають приватизації станом на 01.05.1994, який доданий до акту оцінки, до об'єктів, які не підлягали приватизації станом на 01.05.1994, включено: жилі будинки та гуртожиток на 240 місць - загальною вартістю 2034 тис. крб.

Отже, спірний дитячий садок по вул. Гончарній у м. Ніжині до Переліку об'єктів, які не підлягають приватизації станом на 01.05.1994, не включений.

На думку прокурора, незаконність акта оцінки ЦМК та наказу №990 призвели до неправомірного набуття права власності на дитсадок.

Ст. 1 Закону України "Про приватизацію майна державних підприємств" (у редакції, що діяла у спірний період) встановлено, що приватизація майна державних підприємств України (надалі - приватизація) - це відчуження майна, що перебуває у загальнодержавній, республіканській (Республіки Крим) і комунальній власності, на користь фізичних та недержавних юридичних осіб.

Як передбачено п. 2.3. Постанови Верховної Ради України "Про державну програму приватизації" від 26.01.1994, якою схвалено Державну програму приватизації на 1994 рік, не підлягають приватизації, зокрема, заклади освіти, фізичної культури, спорту і науки, що фінансуються з бюджету, а також підрозділи, технологічно пов'язані з навчальним та науковим процесом (крім закладів освіти, фізичної культури і спорту, які належать підприємствам та відомствам і можуть приватизуватися за умови збереження їх призначення).

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України "Про приватизацію майна державних підприємств", дія цього Закону не поширюється, зокрема, на приватизацію об'єктів державного земельного та житлового фондів, а також об'єктів соціально-культурного призначення, за винятком тих, які належать підприємствам, що приватизуються.

В свою чергу згідно з ч. 2 ст. 5 вказаного Закону приватизації не підлягають, зокрема, об'єкти освіти і науки, що фінансуються з бюджету, а також підрозділи, технологічно пов'язані з навчальним та науковим процесом. Об'єкти освіти, які належать підприємствам та відомствам, можуть приватизуватися за умови збереження освітянського призначення.

Приписами ст. 25 Закону Української Радянської Соціалістичної Республіки "Про освіту", чинного на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що структура системи освіти включала в себе: дошкільне виховання; загальну середню освіту; професійну освіту; вищу освіту; післядипломну підготовку (стажування, клінічна ординатура тощо); аспірантуру; докторантуру; підвищення кваліфікації, перепідготовку кадрів; позашкільне навчання і виховання; самоосвіту.

При цьому, ст. 27 Закону Української Радянської Соціалістичної Республіки "Про освіту" передбачала, що дошкільними виховними закладами є, зокрема дитячі садки, дитячі ясла-садки, дитячі садки інтернатного типу, школи-садки та інші.

Таким чином, дитячий садок, що займав площу спірних нежитлових будівель, відповідно до приписів наведеного вище законодавства належав до об'єкта освіти (дошкільний виховний заклад), приватизація яких відповідно до ст. 5 Закону України "Про приватизацію майна державних підприємств" не допускалась за умови фінансування їх з державного бюджету.

У той же час, приписи ст. 5 вказаного Закону передбачали, що об'єкти освіти, які належать підприємствам та відомствам, можуть приватизуватися за умови збереження освітянського призначення.

З огляду на наведене, чинним на час виникнення спірних правовідносин законодавством Дитсадок належав до об'єктів освіти (дошкільний виховний заклад), приватизація яких не допускалася лише за умови фінансування закладу з державного бюджету. Крім того, законом передбачалося, що об'єкти освіти, які належать підприємствам та відомствам, можуть приватизуватися за умови збереження освітянського призначення.

Як вбачається з архівного витягу, виданого Державним архівом Чернігівської області, з протоколу № 17 від 09.09.1976 засідання виконавчого комітету Ніжинської міської ради депутатів трудящих Чернігівської області, предметом якого був розгляд питання про розширення під'їзду до дитячого садка-ясел по вул. Гончарній, рішенням № 499 вирішено: для розширення під'їзду до дитячого садка-ясел по вул. Гончарній вилучити додаткову земельну ділянку площею 100 кв.м. Мехзаводу доручено побудувати огорожу вздовж виїзної дороги. При цьому, з зазначеного архівного витягу з протоколу № 17 від 09.09.1976 вбачається, що розгляд питання про розширення під'їзду до дитячого садка було здійснено саме за клопотанням дирекції Ніжинського механічного заводу.

Окрім того, відповідно до архівного витягу, виданого Державним архівом Чернігівської області, з протоколу № 20 від 13.10.1977 виконавчого комітету Ніжинської міської ради депутатів Чернігівської області, предметом якого був розгляд питання про затвердження актів Державної комісії про здачу в експлуатацію, зокрема, дитячого садка на 140 місць механічного заводу по вул. Гончарній, 19-А, рішенням № 484 виконком міської Ради депутатів трудящих вирішив: затвердити акт Державної комісії про здачу в експлуатацію дитячого садка на 140 місць Ніжинського механічного заводу по вул. Гончарній, 19-А, корисною площею 1020 кв.м. вартістю 236, 45 тис. крб.

Постановою Ради Міністрів СРСР №538 від 13.07.1970 «Про порядок приймання в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів житлово-громадського призначення» заселення та експлуатація об'єктів житлово-громадського призначення допускається лише після приймання їх державними приймальними комісіями у встановленому даним положенням порядку. Датою введення в експлуатацію об'єктів житлово-громадського призначення розглядаються і затверджуються органом, що призначив державні приймальні комісії, не пізніше, ніж тижневий термін після їх підписання комісією.

Отже, документально доведено, що дитячий садочок по вул. Гончарній, 19-А в м. Ніжині був введений в експлуатацію 1977 року.

У той же час, як вбачається з пояснень відповідача-2 та підтверджується актом документальної ревізії фінансово-господарської діяльності Ніжинського механічного заводу, проведеного ВПО "Союзпищемаш" для Міністерства машинобудування для легкої та харчової промисловості і побутових пристроїв СРСР за період з травня 1977 року по липень 1978 року, підприємство в той час працювало в умовах госпрозрахунку, самостійно заробляючи та витрачаючи кошти. Так, актом документальної ревізії фінансово-господарської діяльності Ніжинського механічного заводу підтверджено освоєння заводом власних коштів на будівництво, зокрема, дитячого садка за період ревізії у 1977 році у розмірі 168 тис. крб. в той час, коли заплановано було 137 тис. крб., та у 1978 році - 10 тис. крб.

Більше того, доказами фінансування будівництва дитячого садка саме Ніжинським механічним заводом (1-ої та 2-ої черги) є надані відповідачем-2 копій журналів будівельно-монтажних робіт, відповідно до яких вбачається, що замовником будівництва такого об'єкта був Ніжинський механічний завод. При цьому, згідно з наданими відповідачем 2 інвентарними картками обліку основних засобів №№ 1, 2, вартість об'єкта - споруди на 140 місць, введеної в експлуатацію в 1977 (1 черга будівництва дитячого садка), становить 230 000, 00 руб.( інвентарна картка обліку основних засобів № 1), а в річному звіті капітальних вкладень за 1977 рік в переліку вводу основних засобів вказана вартість дитячого садка за рахунок загальнозаводських капітальних вкладень ВАТ "Ніжинський механічний завод" - 232 051,00 руб. в той час, як вартість об'єкта - споруди на 70 місць, введеної в експлуатацію в 1990 (2 черга будівництва дитячого садка), - 141 747, 00 руб. (інвентарна картка обліку основних засобів № 2).

За таких обставин, враховуючи зазначені вище докази, відповідачем-2 самостійно залучалися кошти для фінансування будівництва дитячого садка по вул. Гончарній 19-А у місті Ніжин Чернігівської області.

Прокуратурою та позивачем, в свою чергу, не доведено жодними доказами факту здійснення бюджетного фінансування об'єкту освіти - дитячого садка по вул. Гончарній 19-А у місті Ніжин Чернігівської області в той час, коли відповідач-2 належними та допустимими в розумінні ст. 34 ГПК України доказами довів факт фінансування такого об'єкта внаслідок залучення власних коштів, що дає підстави для висновку про правомірність не включення дитячого садка по вул. Гончарній 19-А до переліку об'єктів, які не підлягають приватизації, а також, відповідно, про законність акту оцінки цілісного майнового комплексу - Ніжинського механічного заводу.

На виконання вказівок Вищого господарського суду України викладених у постанові від 23.08.2016 щодо дослідження доводів прокурора про те, що Ніжинський механічний завод перебував до здійснення його корпоратизації у державній власності, а, отже, і все його майно, включаючи Дитсадок, на час такої корпоратизації належало державі, а не названому підприємству, незалежно від того, за рахунок яких джерел здійснювалося фінансування будівництва відповідного об'єкта до корпоратизації названого заводу, суд встановив наступне.

На момент корпоратизації Ніжинського механічного заводу все майно перебувало у державній власності, безпосередньо в управлінні Міністерства машинобудування, військово-промислового комплексу та конверсії України. Майно, яке не підлягало приватизації, залишилося у державній власності та в управлінні вказаного міністерства.

З пояснень Міністерства економічного розвитку і торгівлі України (а.с.70 т. 2) слідує, що відповідач-2 з моменту його державної реєстрації, (02.08.1994) вибув з державної власності і до сфери управління Мінекономрозвитку не відноситься.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про приватизацію майна державних підприємств» його дія не поширюється на приватизацію об'єктів соціально культурного призначення, за винятком тих, які належать підприємствам, що приватизуються. Дитячий садок по вул. Гончарній, 19-а в м. Ніжині був побудований господарським способом працівниками підприємства за рахунок коштів соціального розвитку. Оскільки підприємство перебувало у державній власності (на момент корпоратизації), то і дитячий садок теж був у державній власності. Це не була окрема юридична особа, а їх працівники були працівниками Ніжинського механічного заводу, що вбачається зокрема з наказу №107 від 19.08.1994 року «Про підвищення соціальних гарантій працівників заводу», ні на будівництво, ні на його обслуговування бюджетні кошти будь-якого рівня не виділялися (зворотного матеріали справи не містять), тобто належав до числа відомчих.

ПАТ «Ніжинський механічний завод» надав докази включення будівництва дитячого комбінату за рахунок нецентралізованих капітальних вкладень в план розвитку підприємства на 1966-1970р.р. Так, передбачалося освоїти 149тис.руб. капітальних вкладень та 121 тис.руб. будівельно-монтажних робіт. Було освоєно загальнозаводських капітальних вкладень 232 051,00руб., що підтверджується річним звітом за 1977 рік. Так, в річному звіті за 1977 рік у переліку вводу основних засобів за рік показана вартість дитячого садка за рахунок загальнозаводських капітальних вкладень 232 051,00 руб. Вартість згідно інвентарної картки - 230 000,00 руб. Друга черга - ведення к експлуатацію 1990 рік (відповідно до журналу будівельно-монтажних робіт). Вартість згідно інвентарної картки - 141 747,00 руб. Комплексна перевірка (висновок міститься у матеріалах справи) не виявила фінансових порушень, отже фінансування проводилося у відповідності до діючого на той час законодавства.

Таким чином, під час корпоратизації дитячий садок підлягав передачі ВАТ «Ніжинський механічний завод», а твердження заступника прокурора про те, що підприємство вкладало свої кошти в будівництво лише другої черги є необґрунтованим та таким, що спростовується матеріалами справи.

Посилання прокурора на рішення спільного засідання правління та наглядової ради ВАТ «Ніжинський механічний завод» від 14.10.1999 судом не береться до уваги, оскільки воно жодним чином не підтверджує здійснення бюджетного фінансування спірного приміщення.

Твердження прокурора щодо неправомірності дій державного реєстратора під час проведення реєстрації права власності на дитячий садок 06.02.2013р. також визнаються необґрунтованими, оскільки постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2014 року Ніжинській міській раді в задоволенні позову про визнання протиправним реєстрації, рішень, їх скасування та зобов'язання вчинити певні дії відмовлено. Вищий адміністративний суд України своєю ухвалою від 21 жовтня 2014 року вказану постанову залишив без змін.

Щодо оцінки доводів прокурора стосовно того, що лише після набрання Законом Союзу РСР «Про державне підприємство (об'єднання)» від 30.06.1987 трудовому колективу було надано право самостійно вирішувати за рахунок доходу від виробничої діяльності питання соціального розвитку - тобто вже після закінчення будівництва Дитсадка.

Так, судом встановлено, що на момент будівництва дитячого садка Ніжинський механічний завод працював на підставі статуту, затвердженого наказом міністра машинобудування для легкої та харчової промисловості і побутових пристроїв №219 від 6 квітня 1966року. Відповідно до цього статуту, підприємство працювало на основі госпрозрахунку. Госпрозрахунок - це планове ведення господарства підприємства на основі самоокупності, без допомоги коштів бюджету.

Завод діяв на підставі Положення про соціалістичне державне виробниче підприємство, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 4 жовтня 1965р. №731.

Пункт 4 вказаного Положення передбачав, що прибуток підприємства розподіляється у відповідності з його балансом доходів і розходів (фінансовим планом).

З метою підвищення матеріальної зацікавленості колективу підприємства у виконанні плану і забезпеченні рентабельності виробництва в розпорядження підприємства проводяться підрахунки від отриманого прибутку, які утворюють фонд підприємства для покращення культурно-побутових умов працівників і поліпшення виробництва (фонд підприємства).

Кошти із фонду підприємства використовуються на виконання заходів по новій техніці, на модернізацію обладнання, розширення виробництва, на житлове та культурно-побутове будівництво.

Вилучення та перерозподіл вищестоящим органом коштів фонду підприємства не допускаються.

Пункт 25 Положення дозволяє підприємству здійснювати будівництво, реконструкцію а також капітальний ремонт основних фондів у відповідності із затвердженими планами, титульними списками і проектною документацією, які затверджуються директором підприємства (п.50 Положення).

Відповідно до п. 31 Положення підприємство самостійно розпоряджається своїми фінансовими ресурсами.

П. 38 Положення зобов'язує підприємство систематично покращувати житлові та культурно побутові умови працівників, організовувати будівництво житлових будинків, дитячих дошкільних установ та об'єктів культурно-побутового призначення.

У повній відповідності до Положення про соціалістичне державне виробниче підприємство Ніжинський механічний завод вніс до плану розвитку будівництво дитячого садка (копія витягу з плану знаходиться у матеріалах справи), за власні кошти побудував садок.

Щодо того, що освітянський напрямок установи було дотримано не заводом (на час складання оспорюваних актів), а Радою, суд вказує наступне.

На час складання оспорюваних актів у відповідності до Закону України «Про освіту» спірні приміщення використовувалися Ніжинським механічним заводом для розміщення дитячого садка. Тобто об'єкт освіти приватизовано з дотриманням передбаченої Законом України «Про приватизацію майна державних підприємств» із збереженням освітянського призначення об'єкта освіти. У матеріалах справи наявні копії наказів по підприємству щодо встановлення розмірів, заробітної плати працівників підприємства, в тому числі працівників дитячого садка, а також копії трудових книжок працівників.

Школа мистецтв була розміщена лише після того, як приміщення були передані відповідно до акту приймання передачі від 1 грудня 2000 року на баланс (а не у власність) до відділу капітального будівництва та комунального господарства.

На виконання вказівок викладених в постанові Вищого господарського суду України від 23.08.2016 щодо з'ясування обставин на яких засновано подання прокурором позову в цій справі в інтересах держави в особі саме Ради (яка у спірних правовідносинах представляє відповідну територіальну громаду, а не державу), і відповідно обґрунтованість подання такого позову, суд вказує наступне.

Позовна заява подана як в інтересах Ніжинської міської ради, як органу уповноваженому представляти інтереси термальної громади м. Ніжина, в частині права розпорядження та управління об'єктами соціальної інфраструктури.

Судом взято до уваги, що у даній справі апеляційною та касаційною інстанціями вже вирішувалося питання за скаргами відповідача щодо правильності визначення прокурором в якості позивача Ніжинської міської ради (постанова Київського апеляційного господарського суду від 17.03.2015 та постанова Вищого господарського суду України від 18.06.2015, які набрали законної сили є обов'язковими до виконання).

Так, в постанові Вищого господарського суду України від 18.06.2015 зазначено, що внаслідок дій ПАТ «Ніжинський механічний завод» щодо приватизації та включення до статутного фонду товариства дитячого садка за адресою: м. Ніжин, вул. Гончарна, 19-а порушено інтереси держави в особі Ніжинської міської ради, прокурором вірно визначено орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

За таких обставин, усі докази в сукупності свідчать про відсутність передбачених Законом України "Про приватизацію майна державних підприємств" заборон на приватизацію спірного майна саме відповідачем-2, отже не включення його до переліку об'єктів, що не підлягають приватизації, та, відповідно, включення до статутного фонду ВАТ "Ніжинський механічний завод" було здійснено відповідно до приписів чинного законодавства, у зв'язку з чим, підстав для скасування наказу Міністра машинобудування військово-промислового комплексу і конверсії України від 30.06.1994 № 990, яким затверджено акт інвентаризації майна і акт оцінки вартості цілісного майнового комплексу Ніжинського механічного заводу, в частині включення до нього будівлі дитячого садка по вул. Гончарній, 25 у місті Ніжині, а також скасування акту оцінки вартості цілісного майнового комплексу, затвердженого наказом Міністра машинобудування військово-промислового комплексу і конверсії України від 30.06.1994 № 990, в частині включення до нього будівлі дитячого садка по вул. Гончарній, 25 у м. Ніжин, у суду немає.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що позов Першого заступника прокурора Чернігівської області не підлягає задоволенню.

Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити, що рішенням спільного засідання правління і наглядової ради ВАТ "Ніжинський механічний завод" від 14.10.1999 "Про передачу на баланс відділу капітального будівництва і комунального господарства міста дитячого садка" вирішено передати на баланс комунального господарства міста дитячий садок, який знаходиться на вулиці Гончарній, 25.

При цьому, рішенням виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 23.03.2000 № 117 "Про прийняття до комунальної власності територіальної громади міста дитячого садка за адресою вул. Гончарна, 25" вирішено прийняти у комунальну власність територіальної громади міста приміщення дитячого садка по вул. Гончарна, 25 Відкритого акціонерного товариства "Ніжинський механічний завод" (п. 1.); відділу капітального будівництва та комунального господарства доручено взяти на баланс приміщення дитячого садка по вул. Гончарна, 25, з подальшою передачею в оренду Ніжинському училищу культури.

З матеріалів справи вбачається, що актом прийому-передачі з балансу ВАТ "Ніжинський механічний завод" на баланс відділу капітального будівництва та комунального господарства м. Ніжин приміщення дитячого садка по вул. Гончарна, 25 від 01.12.2000, копія якого подана до суду 02.09.2015, Відкрите акціонерне товариство "Ніжинський механічний завод" передало, а відділ капітального будівництва та комунального господарства м. Ніжин прийняв приміщення дитячого садка по вул. Гончарна, 25 (рік введення в експлуатацію 1977). Основа для передачі: рішення правління ВАТ "Ніжинський механічний завод" - протокол від 13.10.1999; рішення міськвиконкому № 117 від 23.03.2000.

Зважаючи на вищенаведене, суд дійшов висновку, що передачі спірного майна до комунальної власності м. Ніжин, як це зазначено в рішенні виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 23.03.2000 № 117, здійснено не було, а між сторонами фактично існували правовідносини з передачі спірного дитячого садка на баланс, тим більше, що в акті прийому-передачі з балансу ВАТ "Ніжинський механічний завод" на баланс відділу капітального та комунального господарства м. Ніжин приміщення дитячого садка по вул. Гончарна, 25 від 01.12.2000, міститься посилання на рішення міськвиконкому № 117 від 23.03.2000 як на основу для прийняття майна на баланс безпосередньо від ВАТ "Ніжинський механічний завод".

Щодо строку позовної давності.

Відповідно до вимог ст.ст. 256 та 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності за змістом ст. 261 ЦК України починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

При цьому, за приписами ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до п. 2.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" від 29 травня 2013 року N 10, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Оскільки суд відмовляє у задоволенні позову по суті, з підстав його необґрунтованості у суду відсутні підстави і для застосування строку позовної давності у даній справі.

У зв'язку з відмовою в задоволенні позовних вимог, враховуючи, що відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, чинній станом на час звернення з даним позовом до суду) органи прокуратури були звільнені від сплати судового збору при здійсненні представництва інтересів громадян або держави в суді, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням приписів п.п. 2.11, 4.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача та стягуються в доход Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Стягнути з Ніжинської міської ради Чернігівської області (16600, Чернігівська обл., місто Ніжин, площа Імені Івана Франка, будинок 1, ідентифікаційний код 34644701) у дохід Державного бюджету України 2 436 (дві тисячі чотириста тридцять шість) гривень 00 копійок.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 07.02.2017

Суддя І.І. Борисенко