Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "02" лютого 2017 р. Справа № 906/1160/16

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Сікорської Н.А.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1- дов. від 05.10.2016

від відповідача: ОСОБА_2 - дов. від 12.01.2017

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" ПАТ "Українська залізниця"

до Державного підприємства "Овруцький спецлісгосп"

про стягнення 34626,60 грн.

Позивачем подано позов про стягнення з відповідача нарахованих платежів за час затримки вагонів в сумі 34626,60 грн.

Суд своєю ухвалою від 13.12.2016 порушив провадження у справі та призначив розгляд справи на 12.01.2017.

Ухвалою від 12.01.217 в порядку ст. 69 ГПК України продовжив строк вирішення спору по 08.02.2017 та відклав розгляд справи на 02.02.2017.

02.02.2017 на адресу суду через загальний відділ від позивача надійшли письмові пояснення по справі щодо розрахунку сум збитків, спричинених затримкою вагонів згідно акту загальної форми від 01.06.2016 № 401 (а.с. 159-160).

Крім того, 02.02.2017 на адресу суду від відповідача надійшли клопотання про зупинення провадження у справі та про залучення іншого відповідача (а.с.164-165,171-174).

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та письмових поясненнях (а.с.126-128,159-160).

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти позову з підстав, викладених у письмовому відзиві (а.с. 83-87).

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_3 митниця ДФС України повноважного представника в судове засідання не направила. Про час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 157).

Розглядаючи клопотання відповідача про зупинення провадження у справі, суд зазначає наступне.

Так, обґрунтовуючи клопотання відповідач зазначає, що в провадженні Житомирського окружного адміністративного суду знаходиться справа №806/221/17 за позовом Державного підприємства «Овруцьке спеціалізоване лісове господарство» до ОСОБА_3 митниці Державної фіскальної служби про визнання дій протиправними.

Предметом позову по справі №806/221/17 є визнання протиправними дій ОСОБА_3 митниці ДФС по затримці та переогляду вагонів №№ 66553819, 65354953 з вантажем "колоди із сосни" ДП "Овруцьке спеціалізоване лісове господарство" на залізничній станції "Батьово" ОСОБА_3 митниці ДФС., на підставі перевірки якої ПАТ «Укрзалізниця» складено акт загальної форми з нарахуванням належних платежів за затримку у вагонів на загальну суму 34626,60 грн.

Вважає, що справа № 906/11160/16 пов'язана зі справою №806/221/17, яка розглядається Житомирським окружним адміністративним судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ГПК України, господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове або повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Зі змісту наведеної норми випливає, що причиною зупинення провадження у справі в даному випадку є неможливість її розгляду до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, яка розглядається іншим судом.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарському суду слід з'ясовувати: як пов'язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Пов'язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиціальне значення. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

Неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі. Йдеться про те, що господарський суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок: непідвідомчості; обмеженості предметом позову; неможливості розгляду тотожної справи; певної черговості розгляду вимог.

Предметом даного спору являється стягнення з відповідача 34626,60 грн. нарахованих платежів за час затримки вагонів.

Дослідивши зміст поданого відповідачем клопотання, заслухавши пояснення представників сторін суд дійшов висновку про відхилення клопотання відповідача про зупинення провадження у справі як безпідставне.

Водночас розглядаючи клопотання відповідача про залучення в якості іншого відповідача ОСОБА_3 митниці державної фіскальної служби України, суд зазначає про наступне.

Так, звертаючись з даним клопотанням відповідач зазначає, що підставою для складення залізницею Актів загальної форми на випуск вагонів від 01.06.2016 року №№ 400,401 з нарахуванням належних зборів за затримку вагонів згідно з ставками Збірника тарифів № 1 із застосуванням коригувального коефіцієнта, стало проведення ОСОБА_3 митницею ДФС України митного огляду рухомого складу вагонів №№ 66553819, 65354953.

Вказує, що митницею було затримано вагони та проведено огляд на підставі усного розпорядження начальника митного посту та заявки від 21.05.2016 № 18/16 за підписом старшого державного інспектора Гомада І.І.

Заявка видана на підставі усного розпорядження начальника митного посту "Залізничний", правовою підставою якої є ч.5 ст. 338, ст. 325 Митного кодексу України.

Зазначає, що огляд (переогляд) товарів, транспортних засобів комерційного призначення може проводитись за повідомленням правоохоронних органів, проте тільки за рішенням митного органу і за наявності при цьому законних підстав.

Відповідач вважає, що усне розпорядження не може слугувати беззаперечною підставою для зупинки вагонів, а заявка № 18/16 не має належного обґрунтування, тому не могла слугувати для зупинки вагонів на переогляд.

Разом з тим зазначає, що відповідачем у відповідності до Митного Кодексу України здійснено декларування на експорт вищевказаного товару "колоди із сосни", що слідував у вагонах №№ 66553819, 65354953 по митній декларації.

ОСОБА_3 митниці ДФС України були надані всі необхідні та належно оформлені товарно-супровідні документи, а саме митна декларація, залізнична накладна, рахунок-фактура, специфікація, сертифікат про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів для здійснення експортних операцій.

Вказує, що в результаті проведеного переогляду вантажу, незаконного переміщення товару через митницю з боку відповідача не встановлено, тому будь-якої шкоди відповідачем позивачу не завдано.

Вважає, що ОСОБА_3 митницею ДФС України було безпідставно та незаконно затримано вагони з товаром, відправленим відповідачем. Зазначає, що саме ОСОБА_3 митниця Державної фіскальної служби України, в порушення вимог ст. 338 МК України та Інструкції, здійснила переогляд належного відповідачу товару комерційного призначення, без достатніх підстав, внаслідок чого позивач поніс додаткові витрати, тому відповідачем у даній справі має бути саме ОСОБА_3 митниця Державної фіскальної служби України.

Відповідно до ч.1 ст.24 ГПК України, господарський суд за наявністю достатніх підстав має право до прийняття рішення залучити за клопотанням сторони або за своєю ініціативою до участі у справі іншого відповідача.

Залучення іншого відповідача відбувається у випадках, коли відповідач, що зазначений позивачем у позові, не повинен відповідати за цим позовом або повинен відповідати солідарно з іншою особою, яка в позові не зазначена як відповідач.

Предметом даного позову є стягнення з відповідача 34626,60грн. нарахованих платежів за час затримки вагонів №№ 66553819, 65354953 з вантажем "колоди із сосни", який перебували під митним контролем, відправлені ДП «Овруцьке спеціалізоване лісове господарство».

Відповідачем визначено ДП "Овруцький спецлісгосп" як особу-вантажовідправника.

Оскільки свої вимоги до відповідача позивач обґрунтовує приписами ст. 218 МК України, що виключає покладення обов'язку щодо відшкодування понесених додаткових витрат залізницею на митний орган, суд дійшов висновку, що підстави для залучення до участі у справі в якості відповідача ОСОБА_3 митниці Державної фіскальної служби України відсутні.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

16.05.2016 та 17.05.2016 ДП "Овруцький спец лісгосп" (відповідач) відправив зі ст. Бережесть Південно-Західної залізниці до ст.Тужер вагони №66553819, № 65354953 з вантажем «колоди із сосни», що підтверджується накладними №№ 4944190, 495630 (а.с.13,14).

20.05.2016 на ст. Батьово прибули вищевказані вагони з вантажем "колоди із сосни" та були відчеплені для проведення переогляду.

Про затримання вищевказаних вагонів Львівською залізницею (позивач) було складено акти загальної форми від 20.05.2016 № 10950 та № 10969. Відповідно до даних актів підставою затримання стало усне розпорядження начальника митного поста. Початок затримки вагону № 66553819 - 20.05.2016 о 14:00 год. Початок затримки вагону №65354953 - 20.05.2016 21.00 год. (а.с. 15,16).

За поясненнями позивача, на підставі заявки ОСОБА_3 митниці № 18/16 від 21.05.2016 вищевказані вагони було подано для здійснення митного огляду (переогляду) на ділянку митного контролю (а.с. 17).

Про вказаний факт було повідомлено відповідачу 21.05.2016 телеграфним повідомленням № 155 (а.с.18).

01.06.2016 за результатами огляду вагонів №66553819, № 65354953 інспектором митниці складено акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу № 305010505/2016/ЗМК003022.

Згідно вказаного акту, в результаті митного огляду вантажу, без його вивантаження на ділянці митного контролю "Сортувальне" ОСОБА_3 митниці ДФС, м/п "Залізничний", ВМ04 "Батєво", що переміщуються у вагонах №№ 66553819,65354953 встановлено, що вантаж відповідає відомостям, визначеним у товаро-супровідних документах (а.с. 19).

Після прийняття ОСОБА_3 митницею ДФС рішення про випуск даного вагону, 01.06.2016 позивачем складено акти загальної форми № 400 та № 401 про те, що вагони за накладними №494419 від 16.05.2016 та № 495630 від 17.05.2016 можуть слідувати до станції призначення.

За час затримки вагонів позивачем було здійснено нарахування згідно з ставками Збірника тарифів № 1 із застосуванням коригувального коефіцієнта, які в загальному розмірі склали 34626,60 грн., а по вагону № 66553819 нарахування склали 17543,50 грн., по вагону № 65354953 -17083,10грн. (а.с. 20,21).

16.11.2016 позивачем на адресу відповідача направлено претензію з вимогою про перерахування нарахованих зборів за результатами складення актів загальної форми № 400 та № 401 від 01.06.2016 в сумі 34626,60грн. Вказану претензію відповідачем отримано 25.11.2016 (а.с. 20, 83).

Відповідач вимоги претензії не виконав, нарахованого платежу в сумі 34626,60грн. за час затримки вагону в добровільному порядку не сплатив, що стало підставою звернення до суду з даним позовом.

Відповідач, заперечуючи проти позову вказує, що за результатами переогляду інспекторами митниці складено акт про проведення огляду (переогляду) товарів від 14.06.2016 року №408020205/2016/000025 та акта обстеження, встановлено, що сторонніх вкладень у вантажі не виявлено.

ОСОБА_3 митниця ДФС, керується і обґрунтовує затримку рухомого складу вагонів №№ 66553819, 65354953 необхідністю проведення заходів належного контролю за експертом лісоматеріалів з посиланням на ЗУ "Про особливості державного регулювання діяльності суб'єктів підприємницької діяльності, пов'язаної з реалізацією та експортом лісоматеріалів", а також на рішення ОСОБА_3 ОДА від 13.05.2016 № 236, що відповідач вважає безпідставним.

Разом з тим відповідач зауважує, що вагони в порушення ст. 255 МК України затримано в термін, що перевищує 4 години та строки здійснення митних формальностей в пункті пропуску через державний контроль погоджено не було.

Вважає, що вагони митним органом були затримані без належної правової підстави.

Вважає, що у діях відповідача відсутня вина у понесені позивачем додаткових витрат, пов'язаних із затримкою вагона.

Вважає, що саме ОСОБА_3 митниця Державної фіскальної служби України має нести відповідальність перед позивачем.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд дійшов висновку про задоволення позову з огляду на наступне.

Предметом спору є стягнення плати за витрати залізниці , які пов'язані із затримкою вагонів в залізничному перевезенні.

Частиною 1 ст. 26 Закону України «Про залізничний транспорт» передбачено, що обставини, які можуть служити підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників і одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів засвідчуються актами.

Стаття 4 Статуту залізниць України вказує, що перевезення залізницями вантажів, пасажирів, багажу і вантажобагажу у міжнародному сполученні здійснюється відповідно до угод про залізничні міжнародні сполучення.

При цьому ст. 10 ЦК України передбачено застосування правил відповідного міжнародного договору, якщо в чинному міжнародному договорі України, укладеному у встановленому законом порядку, містяться інші правила, ніж ті, що встановлені відповідним актом цивільного законодавства.

Перевезення вантажів у міжнародному сполученні здійснюється, зокрема, відповідно до Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (далі - УМВС), яка є чинною для України відповідно до Закону України «Про правонаступництво в Україні» та Віденської конвенції про правонаступництво держав щодо договорів.

За умовами § 3. ст. 14 УМВС укладення договору перевезення підтверджується накладною.

Матеріалами справи підтверджується, що між сторонами на підставі накладної №494419 від 16.05.2016 та № 495630 від 17.05.2016 (а.с.13,14 ) виникли правовідносини з перевезення вантажу.

Статтею 32 УМВС передбачено, що перевізнику повинні бути відшкодовані всі додаткові витрати, пов'язані із перевезенням вантажів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем нараховано плату за час затримки вагонів №66553819, № 65354953 в результаті проведення митного контролю.

Відповідно до ч.1 ст.4 Митного кодексу України митним контролем є сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Митні формальності - сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 218, глави 32 "Митні формальності на залізничному транспорті" Митного кодексу України розвантажувальні, навантажувальні, перевантажувальні та інші операції, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, проводяться підприємствами залізниці за рахунок власників товарів або уповноважених ними осіб.

Необхідно зауважити, що відповідач є вантажовласником, якому позивач надав послуги з перевезення на підставі накладних №494419 від 16.05.2016 та № 495630 від 17.05.2016, передбачених Статутом залізниць України.

Отже, обов'язок власників товару або уповноважених ними осіб щодо оплати операцій, здійснених під час проведення митного контролю на залізничному транспорті, незалежно від факту виявлення незаконного переміщення товару під час здійснення такого контролю, визначений нормами чинного законодавства, які мають бути застосовані до спірних правовідносин.

У відповідності до ч.ч. 1, 2, 4 статті 129 Статуту залізниць, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу (ч.2 ст.129 Статуту залізниць).

В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми (ч.4 ст.129 Статуту залізниць).

Так, підставою для стягнення з відповідача коштів за затримку вагонів № 66553819, № 65354953, щодо яких здійснювався ОСОБА_3 митницею ДФС огляд товару, є акти загальної форми № 400 та № 401 від 01.06.2016 (а.с. 20,21).

На підставі вказаних актів позивачем нараховано відповідачу платежі за час затримки вищевказаних вагонів на станції Батьово.

З розрахунку позивача (а.с.20) вбачається, що початком затримки вагону № 66553819 є 20.05.2016 о 14.00 год., закінчення затримки - 01.06.200116 о 14.00 год. Загальний час затримки склав 288 год.

Позивачем за користування вагоном нараховано 9424,80 грн., за відправлення повідомлення телеграфом на станцію відправлення нараховано 122,00 грн., збір за маневрову роботу з вагонами нараховано в сумі 2020,70 грн., за зберігання (затриму) нараховано 5976,00 грн.

Загальна сума за затримку вагону склала 17543,50 грн.

З розрахунку позивача щодо затримки вагону № 65354953 (а.с.21) вбачається, що початком затримки вагону є 20.05.2016 о 21.00 год., закінчення затримки вагону - 01.06.200116 о 14.00 год. Загальний час затримки склав 281 год.

Позивачем за користування вагоном нараховано 9167,00 грн., за відправлення повідомлення телеграфом на станцію відправлення нараховано 122,00 грн., збір за маневрову роботу з вагонами нараховано в сумі 2020,70 грн., за зберігання (затримку) нараховано 5773,40,00 грн.

Загальна сума за затримку вагону склала 17083,10 грн.

Перевіривши розрахунки позивача, суд встановив, що заявлена до стягнення з відповідача сума 34626,60 грн. розрахована позивачем відповідно до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ним послуги (Тарифне керівництво № 1), затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку України 15.04.2009 за № 340/16356.

Під час нарахування платежу за час затримки вищевказаного вагону позивачем були застосовані коефіцієнти, що затверджені наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26.03.2009 № 317 "Коефіцієнти, що застосовуються до тарифів Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги. На момент затримки вагонів та здійснення позивачем нарахування платежів діяли коефіцієнти, розмір яких встановлено наказом Міністерства інфраструктури України від 26.04.2016 № 161 "Коефіцієнти, що застосовуються до тарифів Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги".

Суд, перевіривши розрахунки позивача, дійшов висновку, що позивачем правомірно здійснено відповідні нарахування, відтак відповідач в силу приписів норм чинного законодавства зобов'язаний сплати позивачу понесені ним додаткові витрати пов'язані із затримкою вагонів для здійснення митних формальностей.

Щодо строку проведення оплати нарахованих позивачем платежів за затримку вагонів, то слід керуватись нормами ч. 2 ст. 530 ЦК України, оскільки такий строк розрахунку сторонами не визначений.

Так, відповідно до ч.2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Таким чином, відповідач зобов'язаний був у термін до 29.11.2016. (16.11.2016 дата відправлення вимоги + 5 днів на пересилку згідно Наказу Міністерства Інфраструктури України № 958 від 28.11.2013 "Про затвердження Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень" + 7 пільгових днів ) здійснити оплату нарахованих позивачем платежів за затримку вагонів в сумі 34626,60 грн.

Незважаючи на пред'явлену вимогу, відповідач не здійснив відповідних розрахунків на момент звернення з позовом до суду та на момент вирішення спору.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

За таких обставин позовні вимоги є обґрунтованими, заявленими у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються належними та допустимими доказами, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Як визначає ст.32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.34 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За змістом статті 33 ГПК України обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Відповідач позов за підставою та предметом належними та допустимими доказами не спростував, доказів перерахування платежів за затримку вагонів суду не надав.

Водночас, суд не погоджується з запереченнями відповідача щодо того, що вини відповідача у затримці вагонів немає, тому він звільнений від відповідальності, оскільки згідно з п. 5.15 роз'яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 № 04-5/601 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею» плата за користування вагонами як належності України, так і належності інших держав не є заходом відповідальності, яка може застосовуватись лише за наявності вини сторони у зобов'язанні.

Крім того суд й не погоджується з твердженням відповідача щодо того, що обов'язок з оплати платежів за затримку вагону має нести третя особа - ОСОБА_3 митниця Державної фіскальної служби України, оскільки нормами чинного законодавства обов'язок по відшкодуванню таких витрат покладається на власників товару або уповноважених ними осіб.

Щодо дій ОСОБА_3 митниці ДФС України по проведенню поглибленого митного огляду вагонів № 66553819, 65354953 відправлених відповідачем, то суд не вправі надавати оцінку діям митного органу, оскільки такі не є предметом розгляду даного спору.

Суд зауважує, що законність дій ОСОБА_3 митниці ДФС України по затримці та переогляду вагонів № 66553819, 65354953 з вантажем "Колоди із сосни" ДП "Овруцьке спеціалізоване лісове господарство" на залізничній станції "Батьово" ОСОБА_3 митниці ДФС є предметом розгляду справи № 806/221/17, що розглядається Житомирським окружним адміністративним судом.

Крім того, слід зазначити, що ДП "Овруцьке спеціалізоване лісове господарство" вправі, за своїм волевиявленням, звернутись в установленому законом порядку до ОСОБА_3 митниці ДФС України з вимогою про відшкодування йому коштів за затримку вагонів на залізничній станції "Батьово", яка мала місце не з вини відповідача.

В порядку ст. 49 ГПК України, судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства "Овруцьке спеціалізоване лісове господарство" (11102, Житомирська область, м. Овруч, вул. Житомирська,35, )

на користь Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця" (03680,м.Київ, Печерський район, вул. Тверська,5, код ЕДРПОУ 40075815) в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" (79007, м. Львів, вул. Гоголя, 1, )

- 34626,60 грн. платежів за час затримки вагонів;

- 1378,00 грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 07.02.17

Суддя Сікорська Н.А.

Віддрукувати:

1- в справу