ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"01" лютого 2017 р.Справа № 916/444/16

Господарський суд Одеської області у складі судді Мостепаненко Ю.І.

при секретарі судового засідання Чебан К.В.

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 (довіреність №06 від 10.01.2017р.)

від відповідача ОСОБА_2 (довіреність б/н від 03.01.2017р.) ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом державного підприємства „Морський торговельний порт „Чорноморськ

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНС-СЕРВІС»

про стягнення -

встановив:

В лютому 2016 року державне підприємство Іллічівський морський торговельний порт (далі Порт, позивач) звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю ТРАНС-СЕРВІС (далі Товариство, відповідач) про стягнення суми основного боргу в розмірі 53 843,18 грн.

Позов обґрунтований тим, що між ДП "Іллічівський морський торговельний порт" та ТОВ "ТРАНС-СЕРВІС" укладено договір про перевантаження експортних вантажів навалом за прямим варіантом №186/э від 27.08.2013р., на виконання якого, по заявці агента ТОВ Глобал ЛТД та листа відповідача від 05.01.2015р., Портом було проведено перешвартування судна YUANNING SEA від причалу №12 до причалу №1 для подальшого дозавантаження. При цьому, ДП "Іллічівський морський торговельний порт" є сервітуарієм причалу № 1 відповідно до договору від 06.02.2015р. № 46-Пд-ІЛФ-15/55-о, укладеного з державним підприємством "Адміністрацією морських портів України". Позивач зазначає, що ним було сплачено ДП „АМПУ за користування причалом № 1 в січні 2015р. - 300 288, 73 грн. Вважаючи, що відповідач має сплатити компенсацію плати за сервітут за користування в період з 05.01.2015р. по 10.01.2015р. причалом № 1 - 53 843,18 грн. - в якості фактичних витрат Порту згідно п. 3.2 договору №186/э від 27.08.2013р., позивач виставив товариству відповідний рахунок. Листом від 09.10.2015р. Порт направив відповідачу акт здачі-приймання робіт (наданих послуг) разом з рахунком до нього для підписання та оплати. Позивач зазначає, що акт здачі-приймання робіт від 30.09.2015 №ПР/12215 відповідачем не підписано, проте, він має силу підписаного на підставі п. 3.5 договору №186/э від 27.08.2013р. Несплата відповідачем рахунку № Пр/12215 від 30.09.2015р. і стала підставою для звернення Порту до суду з даним позовом.

У відзиві на позов (вх. № 6337/16 від 15.03.2016р.) відповідач заперечував проти позову, просив суд відмовити в його задоволенні, зазначаючи, що згідно листа Іллічівської філії ДП „АМПУ № 343/15-02.2-10-5204 від 28.12.2015р. позивачу були надані роз`яснення, в яких вказано, що в січні 2015р. причал № 1 використовувався тільки одним портовим оператором ДП „ІМТП, та з огляду на те, що ТОВ ТРАНС-СЕРВІС не є сервітуарієм причалу № 1, у Адміністрації порту відсутні правові підстави для нарахування товариству плати за сервітут. Зокрема, відповідач зазначив, що, оскільки договір про встановлення сервітуту укладено в лютому 2015р., то державна реєстрація права сервітуту була здійснена не раніше, як в лютому 2015р., таким чином, у січні 2015р. ДП „ІМТП не могло бути сервітуарієм за договором від 06.02.2015р. № 46-Пд-ІЛФ-15/55-о, що виключає підстави вважати, що відповідач має сплатити позивачу фактичні витрати, що складаються з компенсації плати за сервітут причалу № 1 в період з 05.01.2015р. по 10.01.2015р.

Рішенням господарського суду Одеської області від 10.05.2016р. по справі № 916/444/16 (суддя Оборотова О.Ю.), залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 10.08.2016р. по справі № 916/444/16 в задоволенні позову ДП «Іллічівський морський торговельний порт» відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 08.11.2016р. постанову Одеського апеляційного господарського суду від 10.08.2016р. та рішення господарського суду Одеської області від 10.05.2016р. по справі № 916/444/16 скасовано, справу направлено на новий розгляд до господарського суду Одеської області.

При цьому, в своїй постанові Вищий господарський суд зазначив, що при вирішенні спору судами не з'ясовано, чи був позивач сервітуарієм у період з 05.01.2015р. по 10.01.2015р. на підставі договору про встановлення сервітуту нерухомого майна від 06.02.2015 № 46-ПД-ІЛФ-15/55-о, а також не надано належну оцінку акта передачі-прийняття послуг № Пр/12215 від 30.09.2015р.

На підставі розпорядження керівника апарату господарського суду Одеської області № 973 від 06.12.2016р. по справі №916/444/16 призначено повторний автоматичний розподіл справи, згідно якого справу № 916/444/16 передано на розгляд судді господарського суду Одеської області Мостепаненко Ю.І.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 08.12.2016р. суддею Мостепаненко Ю.І. справу № 916/444/16 прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 11.01.2017р.

Ухвалами господарського суду Одеської області від 11.11.2017р. та від 25.01.2017р. розгляд справи відкладено на 25.01.2017р. та на 01.02.2017р., відповідно, згідно ст. 77 ГПК України.

Під час розгляду справи позивачем надані суду письмові пояснення (№ 407/17 від 11.01.2017р.), згідно яких зазначено, що наказом Міністерства Інфраструктури № 319 від 16.09.2016р. державне підприємство "Іллічівський морський торговельний порт" перейменовано у державне підприємство „Морський торговельний порт „Чорноморськ, при цьому, зміни організаційно-правової форми або реорганізації вказаної юридичної особи не відбулось. В підтвердження зазначеного, позивачем надано суду копію витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 22432690, сформованого станом на 09.12.2016р.

В судовому засіданні 01.02.2017р.:

- представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд їх задовольнити, в підтвердження своєї позиції під час розгляду справи надав письмові пояснення (вх.№ 1851/17 від 25.01.2017р.);

- представник відповідача заперечував проти позову, просив суд відмовити в його задоволенні, в підтвердження своєї позиції під час розгляду справи надав письмові пояснення (вх.№ 149/17 від 04.01.2017р.)

Згідно із приписами ст. 85 ГПК України в судовому засіданні 01.02.2017р. оголошено вступну і резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

27.08.2013р. між ДП "Іллічівський морський торговельний порт" та ТОВ ТРАНС-СЕРВІС (Вантажовласник) укладено договір про перевантаження експортних вантажів навалом по прямому варіанту №186/э, за умовами якого Порт прийняв на себе зобов'язання вивантажити із залізничних вагонів і/або автотранспорту, завантажити на судна по прямому варіанту судно-вагон/судно-автомашина та документально оформити експортні зернові вантажі (пшениця, кукурудза, ячмінь, насіння ріпаку) навалом, а Вантажовласник планує до перевантаження 100000 тон вантажу та обов'язується оплатити надані йому Портом послуги в погодженому цим договором порядку (п. 1.1. договору).

На підставі п.3.2 договору від 27.08.2013р. №186/э, послуги, не зазначені у п.3.1 договору, надаються Портом на підставі заявок Вантажовласника та сплачуються за вільними тарифами Порта, чинними на день надання цих послуг. У випадках відсутності вільних тарифів плата за ці послуги здійснюється за фактичними витратам. Фактом виконання портом робіт (послуг) є підписаний акт виконаних робіт.

Даний договір набуває чинності від дня його підписання сторонами й діє до 31.12.2013р. (п. 7.1. договору).

23.12.2013р. сторони уклали додаткову угоду до договору від 27.08.2013 №186/э, згідно якої домовились про внесення змін до першого абзацу пункту 7.1. договору в наступній редакції: Даний Договір набуває чинності з дати укладання договору й діє до 31.12.2014р.

Також, додатковою угодою від 23.12.2013р. сторони виклали п. 3.5 договору в наступній редакції: на підставі доручення та коносаментів Портом формується рахунок на оплату та акт приймання-здачі наданих послуг протягом 8 діб після відвантаження суднової партії вантажу на судно. Вантажовласник зобов`язаний не пізніше 8-го дня після навантаження вантажу на судно направити до порту уповноваженого представника для отримання екземплярів акту приймання-здачі наданих послуг з рахунком на оплату та повернути порту підписаний та засвідчений печаткою акт. У разі невиконання Вантажовласником зазначених зобов`язань, акт приймання-здачі наданих послуг вважається прийнятим ним без зауважень і має силу документу, підписаного Вантажовласником.

05.01.2015р. по заявці агента ТОВ Глобал ЛТД № 007/2015 від 05.01.2015р. та листа відповідача № 005/01 від 05.01.2015 Портом було проведено перешвартування судна YUANNING SEA від причалу №12 до причалу №1 для подальшого дозавантаження.

Після цього, ТОВ ТРАНС-СЕРВІС здійснило дозавантаження вантажу на судно, користуючись причалом №1.

За надані послуги з постановки понтонів порт виставив відповідачу рахунок № Пр/268 від 14.01.2015р. на загальну суму 334 877,80грн., який сплачено ТОВ ТРАНС-СЕРВІС 29.01.2015р., що вбачається з платіжного доручення № 154.

При цьому, 06.02.2015р. між ДП „Адміністрація морських портів України (Сервітуар) та ДП „Іллічівський морський торговельний порт (Сервітуарій) було укладено договір про встановлення сервітуту нерухомого майна № 46-Пд-ІЛФ-15/55-О, у відповідності до умов якого його предметом є обмежене платне строкове право користування Сервітуарієм майном (обєктами нерухомого майна), яке є державною власністю, знаходиться в господарському віданні Сервітуара та обліковується на окремому балансі Іллічівської філії державного підприємства „Адміністрація морських портів України (адміністраціії Іллічівського морського порту). Сервітут полягає у наданні Сервітуаром Сервітуарію права користування причалами, в тому числі причалом № 1 необхідного для здійснення Сервітуарієм можливості забезпечення обробки флоту для приймання вантажів (встановлення пристосувань, механізмів, обладнання та складування матеріалів, необхідних для здійснення оброблення вантажів, навантажувально-розвантажувальних робіт через причали з використанням причальної інфраструктури тощо). Сервітут не позбавляє Сервітуара права володіння, користування та розпорядження майном, щодо якого встановлено сервітут. Цей договір діє до 31.12.2015р. включно. Договір набуває чинності з дати його підписання, але у будь-якому разі умови цього договору застосовуються до правовідносин з 01.01.2015р., у відповідності до положень ст. 631 ЦК України, в т.ч. внесення плати за сервітут. Підписанням додатку № 1 до договору № 46-Пд-ІЛФ-15/55-О від 06.02.2015р. сторонами було погоджено розрахунок щомісячної плати за користування кожним із причалів, щодо яких встановлюється сервітут. Ставки плат не враховують ПДВ. ПДВ нараховується відповідно до чинного законодавства України.

В додатку № 1 до договору № 46-Пд-ІЛФ-15/55-О сторони встановили, що в січні 2015р. плата за сервітут причалу № 1 становить 300 288,73грн.

В квітні 2015р. державне підприємство "Адміністрація морський портів України" в особі Іллічівської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до державного підприємства "Іллічівський морський торговельний порт", в якій просило суд стягнути з відповідача на свою користь 10 085 234,34 грн., яка складається із суми основного боргу в розмірі 8 338 979,00 грн. - плати за сервітут згідно умов договору № 46-Пд-ІЛФ-15/55-О від 06.02.2015р. за період з січня по квітень 2015 р., пені в сумі 863 335,46 грн., інфляційних втрат в сумі 839 071,79 грн. та трьох відсотків річних в сумі 43 848, 09 грн.

Рішенням господарського суду Одеської області від 24.06.2015р. по справі № 916/1605/15-г (суддя Желєзна С.П.), залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 25.08.2015р., позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача користь 8 338 979 грн. 00 коп. основного боргу, 839 071 грн. 79 коп. інфляційних втрат, 43 848 грн. 09 коп. трьох процентів річних, 8 633 грн. 35 коп. пені. В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

На виконання рішення господарського суду від 24.06.2015р. по справі № 916/1605/15-г судом видано відповідний наказ.

Як зазначає позивач, 17.09.2015р. платіжним дорученням № 769 ДП „ІМТП перерахувало на рахунок ІФ ДП „АМПУ 9 303 612,23грн. (в тому числі 300 288,73грн. плати за сервітут причалу № 1 за січень 2015р.) в якості добровільного виконання наказу ГСОО від 31.08.2015р. по справі № 916/1605/15-г.

Таким чином, фактичні витрати позивача за користування причалом №1 за договором № 46-Пд-ІЛФ-15/55-О від 06.02.2015р., укладеним між ДП Іллічівський морський торговельний порт та ДП АМПУ за січень 2015 року склали 300 288, 73 грн.

З огляду на зазначене та п. 3.2 договору про перевантаження експортних вантажів навалом по прямому варіанту №186/э від 27.08.2013р., ДП „ІМТП 30.09.2015р. виставив ТОВ ТРАНС-СЕРВІС рахунок № Пр/12215 з компенсації плати за сервітут причалу №1 при виконанні вантажних робіт на судні YUANNING SEA у період з 05.01.2015(21 год. 55 хв.) по 10.01.2015 (13 год. 05 хв.) на суму 53 843,18 грн.

Листом від 09.10.2015 № 743/05.3-22 Порт направив відповідачу акт здачі-прийняття робіт (наданих послуг) від 30.09.2015 № Пр/12215 разом із рахунком до нього (2 примірника) для підписання та оплати.

Акт здачі-приймання робіт від 30.09.2015 №ПР/12215 товариство не підписало та не повернуло, проте, відповідно до листа від 04.12.2015 № 675/12 зазначило, що не заперечує щодо компенсації Порту плати за використання причалу №1 (сервітуту), заперечуючи лише в частині розрахунку, оскільки останній не відповідає вимогам Наказу Державного підприємства Адміністрація морських портів України від 12.06.2013 № 6 Про встановлення механізму визначення плати за сервітут на причали (причальну інфраструктуру), що знаходиться на балансі Державного підприємства Адміністрація морських портів України.

В свою чергу, позивач звернувся за роз'ясненнями до Іллічівської філії ДП Адміністрація морських портів України з порушеного вище питання, на яке отримав відповідь від 28.12.2015 № 434/15-02.2-10 наступного змісту: Нарахування плати Адміністрацією порту за сервітут причалів, що знаходяться у її господарському віданні, здійснюється на підставі договірних умов з портовими операторами (операторами терміналів), а у випадку їх відсутності - за відповідними заявками портових операторів (операторів терміналів). У січні 2015р. причал № 1 використовувався тільки одним портовим оператором ДП „ІМТП. У зв`язку з тим, що ТОВ ТРАНС-СЕРВІС не є сервітуарієм причалу, то для застосування п. 2 Наказу ДП АМПУ від 12.06.2013 № 6 при нарахуванні плати за сервітут причалу № 1 у Адміністрації порту відсутні правові підстави.

Враховуючи те, що, як зазначає позивач, несплачена вартість послуг за договором №186/э від 27.08.2013р. його фактичних витрат - складає 53 843,18 грн., позивач і звернувся до господарського суду Одеської області за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з приписами ст.11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства, але за аналогією породжують цивільні права і обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти, акти цивільного законодавства. Цивільні обов'язки виконуються в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства; особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (ст.14 ЦК України).

Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних вимогах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Статтею 626 Цивільного кодексу України передбачено що, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. ст. 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.ст. 401, 402 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Частинами 1, 2 ст. 403 ЦК України визначено, що сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном. Сервітут може бути встановлений на певний строк або без визначення строку.

Як вбачається з матеріалів справи, 06.02.2015р. між ДП „Адміністрація морських портів України (Сервітуар) та ДП „Іллічівський морський торговельний порт (Сервітуарій) було укладено договір про встановлення сервітуту нерухомого майна № 46-Пд-ІЛФ-15/55-О, у відповідності до умов якого його предметом є обмежене платне строкове право користування Сервітуарієм майном (обєктами нерухомого майна), яке є державною власністю, знаходиться в господарському віданні Сервітуара та обліковується на окремому балансі Іллічівської філії державного підприємства „Адміністрація морських портів України (адміністраціії Іллічівського морського порту). Сервітут полягає у наданні Сервітуаром Сервітуарію права користування причалами, в тому числі причалом № 1, необхідного для здійснення Сервітуарієм можливості забезпечення обробки флоту для приймання вантажів Цей договір діє до 31.12.2015р. включно. Договір набуває чинності з дати його підписання, але у будь-якому разі умови цього договору застосовуються до правовідносин з 01.01.2015р., у відповідності до положень ст. 631 ЦК України, в т.ч. внесення плати за сервітут. Підписанням додатку № 1 до договору № 46-Пд-ІЛФ-15/55-О від 06.02.2015р. сторонами було погоджено розрахунок щомісячної плати за користування кожним із причалів, щодо яких встановлюється сервітут.

В квітні 2015р. державне підприємство "Адміністрація морський портів України" в особі Іллічівської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до державного підприємства "Іллічівський морський торговельний порт", в якій просило суд стягнути з відповідача на свою користь 10 085 234,34 грн., яка складається із суми основного боргу в розмірі 8 338 979,00 грн. - плати за сервітут згідно умов договору № 46-Пд-ІЛФ-15/55-О від 06.02.2015р. за період з січня по квітень 2015 р., пені в сумі 863 335,46 грн., інфляційних втрат в сумі 839 071,79 грн. та трьох відсотків річних в сумі 43 848, 09 грн.

Рішенням господарського суду Одеської області від 24.06.2015р. по справі № 916/1605/15-г (суддя Желєзна С.П.), залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 25.08.2015р. та постановою Вищого господарського суду України від 18.11.2015р., позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача користь 8 338 979 грн. 00 коп. основного боргу, 839 071 грн. 79 коп. інфляційних втрат, 43 848 грн. 09 коп. трьох процентів річних, 8 633 грн. 35 коп. пені. В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

В рамках справи № 916/1605/15-г судами не прийнято до уваги посилання ДП „ІМТП на те, що право користування причалами не було зареєстровано у відповідності до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та встановлено, що договір № 46-Пд-ІЛФ-15/55-О від 06.02.2015р. містить усі істотні умови, необхідні для даного роду договорів, при цьому, враховуючи відсутність законодавчо визначеної необхідності здійснення державної реєстрації договору сервітуту, встановленого щодо нерухомого майна, відмінного від земельної ділянки, цей договір є підставою для виникнення прав та обовязків сторін у спірних правовідносинах. При цьому, судами встановлено, що за ДП „Адміністрація морських портів України зареєстроване право господарського відання на нерухоме майно, щодо якого встановлений сервітут за умовами договору № 46-Пд-ІЛФ-15/55-О від 06.02.2015р.

Відповідно до ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, враховуючи, що обставини, встановлені в межах справи № 916/1605/15-г, мають преюдиційне значення та не потребують доказування при розгляді даної справи, а саме те, що договір № 46-Пд-ІЛФ-15/55-О від 06.02.2015р. містить усі істотні умови, необхідні для даного роду договорів, та відповідає вимогам чинного законодавства, з огляду на що суди визнали правомірним стягнення, в тому числі, плати за сервітут причалу № 1 за січень 2015р., - суд в межах справи № 916/444/16 доходить висновку, що ДП „ІМТП з 01.01.2015р. є сервітуарієм, в тому числі, причалу № 1, за договором про встановлення сервітуту нерухомого майна № 46-Пд-ІЛФ-15/55-О від 06.02.2015р.

Як зазначає позивач, його фактичні витрати за користування причалом №1 за договором № 46-Пд-ІЛФ-15/55-О від 06.02.2015р., укладеним між ДП Іллічівський морський торговельний порт та ДП АМПУ, за січень 2015 року склали 300 288, 73 грн.

Поряд з тим, судом встановлено, що 27.08.2013р. між ДП "Іллічівський морський торговельний порт" та ТОВ ТРАНС-СЕРВІС укладено договір про перевантаження експортних вантажів навалом по прямому варіанту №186/э, за умовами якого Порт прийняв на себе зобов'язання вивантажити із залізничних вагонів і/або автотранспорту, завантажити на судна по прямому варіанту судно-вагон/судно-автомашина та документально оформити експортні зернові вантажі (пшениця, кукурудза, ячмінь, насіння ріпаку) навалом, а Вантажовласник планує до перевантаження 100000 тон вантажу та обов'язується оплатити надані йому Портом послуги в погодженому цим договором порядку (п. 1.1. договору).

На підставі п.3.2 договору від 27.08.2013р. №186/э, послуги, не зазначені у п.3.1 Договору, надаються Портом на підставі заявок Вантажовласника та сплачуються за вільними тарифами Порта, чинними на день надання цих послуг. У випадках відсутності вільних тарифів плата за ці послуги здійснюється за фактичними витратам.

Вважаючи, що ТОВ „Транс Сервіс має компенсувати порту фактичні витрати за користування причалом №1 на підставі п. 3.2 договору від 27.08.2013р. №186/э, ДП „ІМТП виставило ТОВ ТРАНС-СЕРВІС рахунок № Пр/12215 з компенсації плати за сервітут причалу №1 при виконанні вантажних робіт на судні YUANNING SEA у період з 05.01.2015(21 год. 55 хв.) по 10.01.2015 (13 год. 05 хв.) на суму 53 843,18 грн.

При цьому, як вбачається з п. 7.1 договору про перевантаження експортних вантажів навалом по прямому варіанту №186/э від 27.08.2013р., з урахуванням додаткової угоди до нього від 23.12.2013р., термін його дії визначений до 31.12.2014р.

В той же час, компенсацію плати за сервітут позивачем заявлено за період з 05.01.2015р. по 10.01.2015р., тобто після закінчення договірних відносин між сторонами, що виключає підстави для сплати відповідачем фактичних витрат позивача на підставі п. 3.2 договору №186/э від 27.08.2013р.

Доводи позивача стосовно того, що акт здачі-приймання робіт від 30.09.2015 №ПР/12215 має силу підписаного з боку відповідача на підставі п. 3.5 договору №186/3 від 27.08.2013р., суд не приймає до уваги, оскільки, як встановлено вище, договірні відносини за договором від 27.08.2013 №186/3 є припиненими після 31.12.2014р., та, відповідно, зазначений акт не може бути доказом надання портом відповідачу послуг за договором №186/э від 27.08.2013р.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, не відповідають фактичним обставинам справи та вимогам чинного законодавства, тому не підлягають задоволенню.

Згідно ст. 49 ГПК України, за умови відмови судом в задоволенні заявлених позивачем позовних вимог, витрати, повязані зі сплатою судового збору, покладаються на останнього.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд вирішив:

1. У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Повний тест рішення складено та підписано 06.02.2017 року

Суддя Мостепаненко Ю.І.