ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" січня 2017 р. Справа № 914/2417/16

ОСОБА_1 апеляційний господарський суд у складі суддів:

головуючий суддя Бонк Т.Б.

судді Бойко С.М.

ОСОБА_2

при секретарі Борщ І.О.

за участю представників сторін:

від позивача (скаржника) ОСОБА_3 (пред-к за довіреністю)

від відповідача 1 ОСОБА_4 (пред-к за довіреністю)

від відповідача 2 ОСОБА_5-директор

від третьої особи 1 ОСОБА_6 (пред-к за довіреністю)

від третьої особи 2 не зявився

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства Жовківське лісове господарство, м. Жовква, Львівська область №09-19/1020 від 12.12.2016 року

на рішення господарського суду Львівської області від 30.11.16, суддя Галамай О.З.

у справі № 914/2417/16

за позовом: Державного підприємства Жовківське лісове господарство, м. Жовква, Львівська область

до відповідача 1: Старичівської сільської ради, с. Старичі, Яворівський район, Львівська область

до відповідача 2: Дошкільного навчального закладу с. Старичі, с. Старичі, Яворівський район, Львівська область

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Львівська обласна державна адміністрація, м. Львів

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Львівське обласне управління лісового та мисливського господарства, м. Львів

про відшкодування вартості майна, набутого без достатньої правової підстави в розмірі 14000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

рішенням господарського суду Львівської області від 30.11.2016 року у справі №914/2417/16 у позові Державного підприємства Жовківське лісове господарство, м. Жовква, до Старичівської сільської ради, с. Старичі, Яворівський район, Львівська область, Дошкільного навчального закладу с.Старичі, Яворівський район, Львівська область про відшкодування вартості майна, набутого без достатньої правової підстави, в розмірі 14 000,00 грн. відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що у рішенні Господарського суду Львівської області у справі 914/3393/15 від 23.11.2015 року встановлено, що фактично відбулась безоплатна передача позивачем товару неприбутковій організації Дошкільний навчальний заклад с.Старичі. Державним підприємством Жовківське лісове господарство було перевезено та передано, а відповідачем-2 (Дошкільним навчальним закладом с. Старичі) отримано пиломатеріали на загальну суму 14 000,00 грн. за товарно-транспортною накладною ААК №002225 від 01.11.2013р. Позивачем не надано суду доказів отримання відповідачем-1 (Старичівською сільською радою) пиломатеріалів на суму 14 000,00 грн. (в матеріалах справи відсутні докази протилежного). Як вбачається з прохальної частини позовної заяви, позивачем не заявлено жодних вимог до відповідача-2 Дошкільного навчального закладу с. Старичі, відтак, немає підстав для задоволення позову щодо відповідача-2 - Дошкільного навчального закладу с. Старичі.

В апеляційній скарзі скаржник (позивач) просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 30.11.16 та ухвалити нове, яким задоволити позов, мотивуючи це тим, що Відповідач 1 (Старичівська сільська рада) на час отримання Відповідачем 2 (Дошкільний начальний заклад) пиломатеріалів здійснював фінансування і утримання останнього. Оскільки відповідно до товарно-транспортної накладної ААК № 002225 від 01.11.2013 Позивачем було виготовлено, перевезено та передано пиломатеріали Відповідач 1 зобовязаний відшкодувати Позивачу вартість майна, набутого без достатньої правової підстави. Саме відповідач 1 Старичівська сільська рада є засновником Дошкільного навчального закладу та здійснював фінансування останнього до 28.02.2015 року, що також визнавалося відповідачем - 2. Відповідач 2 використав пиломатеріали для ремонту даху будівлі, яка знаходиться на балансі відповідача 1 та є комунальною власністю. Скаржник вважає, що фактичним набувачем лісопродукції є відповідач 1, оскільки пиломатеріали були використані для ремонту будівлі, що є у його власності. Зазначає, що у матеріалах справи відсутній договір дарування, чи документи, які б свідчили про безоплатну передачу, пожертву товару відповідачам. Факт безоплатної передачі не може бути преюдиційним, оскільки не отримав оцінки суду в іншій справі. Звертає увагу, що не отримав доходу за лісоматеріали, який міг би отримати за звичайних умов, а тому захисту підлягають майнові інтереси позивача, оскільки право на отримання коштів за поставлену лісопродукцію не визнається відповідачами.

У відзиві на апеляційну скаргу Відповідач - 1 просить оскаржуване рішення залишити без змін, мотивуючи це тим, що судовим рішенням Господарського суду Львівської області у справі № 914/3393/15 від 23.11.2015 року суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що фактично відбулась безоплатна передача позивачем товару неприбутковій організації Відповідачу 1 (Дошкільному навчальному закладу с. Старичі). Також вважає правильними висновки суду першої інстанції у рішенні від 30.11.2016 щодо відсутності позовних вимог до Відповідача 2 (Дошкільний навчальний заклад с. Старичі), так як в прохальній частині позовної заяви Позивачем не заявлено жодної вимоги до останнього.

Відзив відповідача-2 Дошкільного навчального закладу Яворівського району Львівської області містить аналогічні до вищезазначеного відзиву доводи.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі та у відзивах, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 від 04.10.2013 р. №ODC-147-13 начальник відділу оборонного співробітництва Посольства США в України Командування збройних сил США в Європі звернувся до голови ОСОБА_1 обласної державної адміністрації з проханням вжити заходи щодо запобігання псування майна приміщення дошкільного навчального закладу м.Старичі, на ремонт якого було виділено кошти Європейського командування Збройних сил США, однак ремонтні роботи було зіпсовано через протікання даху, який не був включений до ремонтних робіт за проектом гуманітарної допомоги, і про необхідність ремонту якого було повідомлено представникам районної ради під час відкриття садочку в липні 2013 року.

Голова ОСОБА_1 обласної державної адміністрації звернувся з листом від 23.10.2013р. №5/18-9090/0/2-13-21 на імя начальника ОСОБА_1 обласного управління лісового та мисливського господарства з проханням сприяння щодо виділення пиломатеріалів у кількості, яка визначалася Яворівською держадміністрацією для заміни деревяних конструкцій даху дитячого дошкільного навчального закладу у с. Старичі, ремонт приміщень якого виконано за кошти Уряду США у рамках Програми гуманітарної допомоги відділу оборонного співробітництва Посольства США в Україні.

ОСОБА_1 обласним управлінням лісового та мисливського господарства лист від 23.10.2013р. №5/18-9090/0/2-13-21, було перенаправлено Державному підприємству Жовківське лісове господарство та отримано останнім 23.10.2013 р.

ОСОБА_1 обласним управлінням лісового та мисливського господарства у листі від 17.10.2013 року № 1874/14 до ДП «Жовківський лісгосп» зазначено, що Львівське обласне управлінням лісового та мисливського господарства пропонує в термін до 25.10.2013 року виготовити та доставити 10 кбм пиломатеріалів в дитячий садок села Старичі для ремонту дошкільного закладу.

29.10.2013 року ДП «Жовківський лісгосп» було виписано Наряд № 583 (форма ЛГ- 20, згідно наказу Держкомлісгоспу від 19.12.2003) на відпуск лісопродукції 10 м3 на підставі ОСОБА_1 обласного управління лісового та мисливського господарства від 17.10.2013 року № 1874/14.

01.11.2013р. позивачем було перевезено та передано відповідачу-2 (Дошкільному навчальному закладу с.Старичі) пиломатеріали на загальну суму 14 000,00 грн. за товарно-транспортною накладною ААК №002225 від 01.11.2013 р. (а.с. 29 Т.1).

21.07.2015 року позивачем було направлено Дошкільному навчальному закладу с.Старичі лист-вимогу з проханням оплатити поставлену лісопродукцію згідно товарно-транспортної накладної ААК №002225 від 01.11.2013 року в розмірі 14 000,00 грн., яка була залишена без відповіді та задоволення.

У вересні 2015 року Державне підприємство Жовківське лісове господарство звернулося до господарського суду Львівської області з позовом до Дошкільного навчального закладу с. Старичі про стягнення 25 122,88 грн., з яких 14 000,00 грн. оплата за лісопродукцію.

Рішенням господарського суду Львівської області у справі № 914/3393/15 від 23.11.2015року, яке залишене без змін постановою ОСОБА_1 апеляційного господарського суду від 16.03.2016р. та постановою Вищого господарського суду України від 13.07.2016 р., у задоволенні даного позову відмовлено. Так, судовими рішеннями у справі № 914/3393/15 встановлено відсутність договірних відносин між позивачем та відповідачами про поставку пиломатеріалів за товарно-транспортною накладною ААК №002225; сам факт передачі товару не породжує обовязку здійснити оплату за нього; станом на 01.11.2013 року саме органи сільської ради були уповноважені розпоряджатися бюджетними призначеннями, однак у 2013 році призначень на капітальний ремонт даху дошкільного закладу не було. Суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції про те, що в даному випадку фактично відбулася безоплатна передача позивачем товару Дошкільному навчальному закладу як неприбутковій організації.

Вищим господарським судом України у справі № 914/3393/15 не було заперечено чи спростовано встановленого судами першої та апеляційної інстанцій факту безоплатної передачі товару позивачем дошкільному закладу, лише зазначено про те, що господарські суди помилково послалися на положення Податкового кодексу України, яким визначено поняття "безоплатно надані товари, роботи, послуги", оскільки дані правовідносини сторін не регулюються Податковим кодексом України.

А тому зважаючи на аналіз рішень судів у справі № 914/3393/15, апеляційний суд зазначає, що вищенаведені висновки та твердження зроблені судами на підставі аналізу обставин справи та оцінки доказів, а тому мають преюдиційний характер для даної справи.

Відповідно до частини 3 статті 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до п.2.6 Постанови Пленуму ВГС України №18 від 26 грудня 2011 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

У даній справі предметом позову є вимога про стягнення зі Старичівської сільської ради Яворівського району Львівської області (відповідача 1) 14 000, 0 грн. відшкодування вартості майна, набутого без достатньої правової підстави.

Нормативна підстава позову ст.ст. 1212, 1213 ЦК України.

Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Статтею 1213 Цивільного кодексу України передбачено, що набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Як вбачається з матеріалів справи, Львівська обласна державна адміністрація звернулась до ОСОБА_1 обласного управління лісового та мисливського господарства з проханням сприяння виділення пиломатеріалів для заміни деревяних конструкцій даху дитячого дошкільного навчального закладу у с. Старичі.

Статтею 6 Закону України Про місцеві державні адміністрації на виконання Конституції України, законів України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону забезпечують нормативно-правове регулювання власних і делегованих повноважень, голова місцевої державної адміністрації в межах своїх повноважень видає розпорядження, а керівники структурних підрозділів - накази.

Частиною 2 вказаної статті встановлено, що обов'язковими для виконання на відповідній території всіма органами, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами та громадянами є розпорядження голів місцевих державних адміністрацій, прийняті в межах їх компетенції.

Відповідно до ст. 28 Закону України Про місцеві державні адміністрації для реалізації наданих повноважень місцеві державні адміністрації мають право: давати згідно з чинним законодавством обов'язкові для виконання розпорядження керівникам підприємств, установ, організацій, їх філіалів та відділень незалежно від форм власності і громадянам з контрольованих питань, порушувати питання про їх відповідальність у встановленому законом порядку. Норми вказаної статті закону свідчать про чітко визначені документи, а саме розпорядження голів державних адміністрацій, які є обовязковими до виконання.

Лист від 23.10.2013 р. №5/18-9090/0/2-13-21 за своєю природою містив прохання про сприяння щодо виділення пиломатеріалів для заміни деревяних конструкцій даху дитячого дошкільного навчального закладу у с. Старичі і не носив жодних зобовязань чи розпорядчих правових наслідків для осіб до яких вищевказаний лист скеровувався.

У матеріалах справи відсутні будь які належні докази звернення відповідача 1 чи відповідача 2 до позивача з клопотанням, проханням, замовленням, офертою про укладення договору поставки пиломатеріалів. Крім того, у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представник позивача зазначив, що такі лісоматеріали були виділені з урахуванням суспільної необхідності.

Відпуск лісопродукції відбувається на підставі договорів постачання, інформація про які завантажується з електронної бази даних підприємства до КПК відповідного складу, на підставі Наряда на відпуск лісопродукції (форма ЛГ-11), де вказується назва Покупця, місце реалізації, строк вивозки, порода, сортимент, сорт, довжина, група діаметрів, ціна та кількість лісопродукції (хворост реалізується без нарядів) (п. 3.9 Наказу Державного агентства лісових ресурсів України від 27.06.2012 № 202 «Про затвердження Тимчасової інструкції з електронного обліку продукції лісозаготівель, лісопиляння і деревообробки на підприємствах Державного агентства лісових ресурсів України»).

Однак, як вже зясовано, підтвердження факту договірних відносин на поставку лісопродукції між сторонами у справі не встановлені.

Як вбачається з прохальної частини позовної заяви, позивач просить стягнути з відповідача-1 (Старичівської сільської ради Яворівського району Львівської області) 14 000,00 грн. відшкодування вартості майна набутого без достатньої правової підстави. Дану вимогу обґрунтовує тим, що станом на 01.11.2013р. (дата товарно-транспортної накладної) Дошкільний навчальний заклад с. Старичі фінансувався Старичівською сільською радою і саме органи сільської ради та її посадові особи були уповноважені розпоряджатися бюджетними призначеннями.

Дане твердження позивача спростовується встановленими в рішенні господарського суду Львівської області у справі № 914/3393/15 обставинами, а саме в даному рішенні встановлено, що у відповідності до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Дошкільний навчальний заклад с. Старичі за організаційно-правовою формою є комунальною організацією та є окремою юридичною особою.

Згідно Довідок Старичівської сільської ради №1314 та №1323 від 29.09.2015 (а.с.57-58), будівля Дошкільного навчального закладу знаходиться на балансі Старичівської сільської ради і є її комунальною власністю; фінансування дошкільного навчального закладу у с.Старичі проводилось із місцевого бюджету до 28.02.2015 року.

Крім того, Вищим господарським судом у справі № 914/3393/15 було зазначено, що матеріалами справи не встановлено, що в даному випадку розпорядником бюджетних коштів відповідача взято будь-які бюджетні зобовязання щодо оплати заборгованості за товарно-транспортною накладною.

Відповідно до ст. 89 Бюджетного кодексу України фінансування закладів дошкільної освіти віднесено до районних бюджетів.

На час поставки лісопродукції фінансування дошкільних навчальних закладів здійснювалось з місцевих бюджетів, що передбачено ст. 88 Бюджетного кодексу України (в редакції від 11.08.2013).

ОСОБА_3 на 01.11.2013 (дата товарно-транспортної накладної) Дошкільний навчальний заклад с.Старичі фінансувався Старичівською сільською радою. Саме органи сільської ради та її посадові особи були уповноважені розпоряджатися бюджетними призначеннями.

Видатки та кредитування місцевих бюджетів включають бюджетні призначення, встановлені рішенням про місцевий бюджет, на конкретні цілі, повязані з реалізацією програм та заходів згідно із статтями 88-91 Бюджетного кодексу України (ч.1 ст.70 Бюджетного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст. 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобовязання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення.

Згідно з ч.1 ст.48 Бюджетного кодексу України, розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобовязання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобовязань минулих років, узятих на облік органами Державної казначейської служби України.

Частиною 3 ст. 48 Бюджетного кодексу України передбачено, що розміщення замовлення, укладення договору, придбання товару, послуги чи здійснення інших аналогічних операцій протягом бюджетного періоду, за якими розпорядником бюджетних коштів взято зобовязання без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), є недійсними. За такими операціями не виникають бюджетні зобовязання та не утворюється бюджетна заборгованість.

Відповідно до ч. 4 ст. 48 Бюджетного кодексу України зобовязання, взяті учасником бюджетного процесу без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), не вважаються бюджетними зобовязаннями (крім витрат, що здійснюються відповідно до частини шостої цієї статті) і не підлягають оплаті за рахунок бюджетних коштів. Взяття таких зобовязань є порушенням бюджетного законодавства. Витрати бюджету на покриття таких зобовязань не здійснюються.

З огляду на викладене, дослідивши фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що відсутні підстави для задоволення вимог про стягнення з Старичівської сільської ради Яворівського району Львівської області 14 000,00 грн. відшкодування вартості майна набутого без достатньої правової підстави.

Як вбачається з прохальної частини позовної заяви, позивачем не заявлено жодних вимог до відповідача-2 Дошкільного навчального закладу с. Старичі.

Згідно ст. 54 ГПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог, а якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що немає підстав для задоволення позову щодо відповідача-2 - Дошкільного навчального закладу с.Старичі.

Апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст.ст. 33, 43 ГПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи наведене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення господарського суду першої інстанції прийняте з урахуванням усіх обставин справи та з дотриманням норм чинного законодавства, а тому підстав для її скасування немає.

Судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку, відповідно до вимог ст. 49 ГПК України, слід покласти на скаржника.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, ОСОБА_1 апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ :

1. Рішення господарського суду Львівської області від 30.11.2016 року у справі №914/2417/16 - залишити без змін, апеляційну скаргу Державного підприємства Жовківське лісове господарство, м. Жовква, Львівська область від 12.12.2016 року без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

3. Справу скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Повний текст постанови виготовлений 06.02.2017р.

Головуючий суддя Бонк Т.Б.

Судді Бойко С.М.

ОСОБА_2