РІШЕННЯ

07 лютого 2017 року Справа № 913/1350/16

Провадження №34/913/1350/16

Господарський суд Луганської області у складі:

головуючий суддя Іванов А.В.

при секретарі судового засідання помічнику судді Головко А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Приватного акціонерного товариства Дніпровуд, м. Бердичів Житомирської області

до Публічного акціонерного товариства Укрінком, м. Сєвєродонецьк,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, м. Київ

про визнання зобовязань припиненими.

У судовому засіданні брали участь:

від позивача ОСОБА_1 представник за довіреністю б/н від 18.10.2016 (ОСОБА_2 "Дніпровуд").

від відповідача представник не зявився.

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача представник не зявився.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство Дніпровуд (далі ОСОБА_2 Дніпровуд) звернулось до господарського суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Укрінком (ПАТ Укрінком), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі Фонд) про визнання припиненими зобовязань.

Відповідно до ст. 2-1 Господарського процесуального кодексу України 07.12.2016 здійснено автоматичний розподіл в автоматизованій системі документообігу суду та справу передано на розгляд судді Іванову А.В.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 07.12.2016 було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її розгляд у відкритому судовому засіданні на 26.12.2016 о 10 год. 20 хв.

26.12.2016 у судове засідання представники сторін не зявилися.

На адресу суду 26.12.2016 надійшли письмові пояснення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №27-48037/16 від 23.12.2016. Зазначені пояснення взяті до уваги та залучені судом до матеріалів справи.

Ухвалою від 26.12.2016 розгляд справи був відкладений на 07.02.2017.

Представник позивача у судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач правом на участь у судовому засіданні не скористався, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Вимоги ухвал суду від 07.12.2016 та від 26.12.2016 не виконав, причини ненадання витребуваних доказів суду не повідомлено, відзив на позовну заяву не надав, проти позову не заперечував. Тому суд розглянув позов за наявними матеріалами в справі.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

Між позивачем ОСОБА_2 Дніпровуд та відповідачем ПАТ Укрінком був укладений кредитний договір №4793 про відкриття відновлюваної кредитної лінії від 13.04.2012 (далі Кредитний договір).

У пункті п.3.1. Кредитного договору сторони узгодили, що відповідно до положень та умов цього договору Банк надає Позичальнику відновлювану кредитну лінію в розмірі 1 300 000, 00 євро на термін до 10.04.2015.

За пп. 3.4.1. Позичальник сплачує проценти Банку в розмірі 8,4% річних + щомісячний euribor станом на перше число поточного місяця.

Станом на 09.11.2016 сума заборгованості ОСОБА_2 Дніпровуд за Кредитним договором склала:

в євро:

1 262 260, 00 євро сума заборгованості за основним тілом кредиту, що за офіційним курсом гривні до євро, встановлений НБУ на 09.11.2016 (2821,6730 гривень за 100 євро) складає 35 616 849, 61 гривень;

43 289, 53 євро сума заборгованості за процентами, нарахованими станом на 01.11.2016, що за офіційним курсом гривні до євро, встановленим НБУ на 09.11.2016 (2821,6730 гривень за 100 євро) складає 1 221 488, 98 гривень;

в національній валюті України:

1 638 228, 00 гривень сума заборгованості за основним тілом кредиту;

155 722, 24 гривень сума заборгованості за процентами, нарахованими станом на 01.11.2016.

Загальна сума заборгованості ОСОБА_2 Дніпровуд за Кредитним договором станом на 09.11.2016 в національній валюті України становить 38 632 288, 83 гривень.

Зобов'язанням, згідно ст. 509 ЦК України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.ст. 626-629 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості; зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства; договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

23.12.2015 між ОСОБА_2 Дніпровуд та ОСОБА_3 було укладено договір про відступлення права вимоги №1, за яким ОСОБА_3 відступив на корить ОСОБА_2 Дніпровуд належне йому право вимоги виконання боржником ПАТ Укрінбанк грошових зобовязань, які випливають із наступних договорів:

- заяви договору про розміщення банківського вкладу №10-2393136 від 16.10.2015, за яким ОСОБА_2 Дніпровуд одержало від ОСОБА_3 право вимагати від ПАТ Укрінбанк належного виконання зобовязання за цією заявою договором у розмірі 300 000, 00 доларів США, що в національній валюті України за офіційним курсом гривні до долара США станом на 10.11.2016 (2556, 3263 гривень за 100 доларів США) складає 7 668 978, 90 гривень, а також вимагати сплати нарахованих та несплачених відсотків за цим договором.

- заяви договору про розміщення банківського вкладу №10-1399094 від 13.11.2015, за яким ОСОБА_2 Дніпровуд одержало від ОСОБА_3 право вимагати від ПАТ Укрінбанк належного виконання зобовязання за цією заявою договором у розмірі 200 006, 45 доларів США, що в національній валюті України за офіційним курсом гривні до долара США станом на 10.11.2016 (2556, 3263 гривень за 100 доларів США) складає 5 112 817, 48 гривень, а також вимагати сплати нарахованих та несплачених відсотків за цим договором.

- заяви договору про розміщення банківського вкладу №10-1401551 від 27.11.2015, за яким ОСОБА_2 Дніпровуд одержало від ОСОБА_3 право вимагати від ПАТ Укрінбанк належного виконання зобовязання за Основним договором у розмірі 313 741, 07 доларів США, що в національній валюті України за офіційним курсом гривні до долара США станом на 10.11.2016 (2556, 3263 гривень за 100 доларів США) складає 8 020 245, 49 гривень, а також вимагати сплати нарахованих та несплачених відсотків за цим договором.

Позивач замінює Кредитора за цими договорами в порядку ст.ст. 512-516 Цивільного кодексу України.

Загальна сума права вимоги виконання ПАТ Укрінбанк грошових зобовязань по поверненню основної суми депозитів, яка була відступлена ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 Дніпровуд за договором №1 про відступлення права вимоги від 23.12.2016 складає 813 747, 52 доларів США, що в національній валюті України за офіційним курсом гривні до долара США, встановленим НБУ станом на 09.11.2016 (2556, 3263 гривень за 100 доларів США) складає 20 802 041, 87 гривень.

Про укладання договору №1 про відступлення права вимоги від 23.12.2015 ОСОБА_3 письмово інформував ПАТ Укрінком, що підтверджено листом ПАТ Укрінком до ОСОБА_2 Дніпровуд №810/012-16 від 02.02.2016.

23.12.2015 між ОСОБА_2 Дніпровуд та ОСОБА_4 було укладено договір про відступлення права вимоги №2, за яким ОСОБА_4 відступив на корить ОСОБА_2 Дніпровуд належне йому право вимоги виконання боржником ПАТ Укрінбанк грошових зобовязань, які випливають із наступних договорів, укладених між ОСОБА_4 та ПАТ Укрінбанк:

- заяви договору про розміщення банківського вкладу №10-1338373 від 27.03.2015, за яким ОСОБА_2 Дніпровуд одержало від ОСОБА_4 право вимагати від ПАТ Укрінбанк належного виконання зобовязання за цією заявою договором у розмірі 300000, 00 доларів США, що в національній валюті України за офіційним курсом гривні до долара США станом на 10.11.2016 (2556, 3263 гривень за 100 доларів США) складає 7 668 978, 90 гривень, а також вимагати сплати нарахованих та несплачених відсотків за цим договором.

- заяви договору про розміщення банківського вкладу №10-1338376 від 27.03.2015, за яким ОСОБА_2 Дніпровуд одержало від ОСОБА_4 право вимагати від ПАТ Укрінбанк належного виконання зобовязання за цією заявою договором у розмірі 300 000, 00 доларів США, що в національній валюті України за офіційним курсом гривні до долара США станом на 10.11.2016 (2556, 3263 гривень за 100 доларів США) складає 7 668 978, 90 гривень, а також вимагати сплати нарахованих та несплачених відсотків за цим договором.

- заяви договору про розміщення банківського вкладу №10-2394153 від 21.10.2015, за яким ОСОБА_2 Дніпровуд одержало від ОСОБА_4 право вимагати від ПАТ Укрінбанк належного виконання зобовязання за заявою - договором у розмірі 100 000,00 доларів США, що в національній валюті України за офіційним курсом гривні до долара США станом на 10.11.2016 (2556, 3263 гривень за 100 доларів США) складає 2 556 326, 30 гривень, а також вимагати сплати нарахованих та несплачених відсотків за цим договором.

Позивач замінює Кредитора за цими договорами в порядку ст.ст. 512-516 Цивільного кодексу України.

Загальна сума права вимоги виконання ПАТ Укрінбанк грошових зобовязань по поверненню основної суми депозитів, яка була відступлена ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 Дніпровуд за договором №2 про відступлення права вимоги від 23.12.2016 складає 700 000, 00 доларів США, що в національній валюті України за офіційним курсом гривні до долара США, встановленим НБУ станом на 10.11.2016 (2556, 3263 гривень за 100 доларів США) складає 17 894 284, 10 гривень.

Про укладання договору №2 про відступлення права вимоги від 23.12.2015 ОСОБА_4 письмово інформував ПАТ Укрінком, що підтверджено листом ПАТ Укрінком до ОСОБА_2 Дніпровуд №801/012-16 від 02.02.2016.

Отже, загальна сума належних ОСОБА_2 Дніпровуд грошових вимог до ПАТ Укрінбанк, які ґрунтуються на укладеному ОСОБА_2 Дніпровуд із ОСОБА_3 договорі №1 про відступлення права вимоги від 23.12.2015 та укладеному ОСОБА_2 Дніпровуд із ОСОБА_4 договорі №2 про відступлення права вимоги від 23.12.2015 складає 38 969 325 грн. 97 коп.

За правилами ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 510 Цивільного кодексу України встановлено, що сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ст.ст. 513, 514 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, у зв'язку з відступленням права вимоги відбувається заміна кредитора у зобов'язанні, внаслідок чого первісний кредитор повністю або у визначеній частині вибуває із зобов'язання, а на його місце приходить новий кредитор. При цьому, зміст зобов'язання, тобто обсяг прав та обов'язків його сторін залишається незмінним, а отже до нового кредитора переходять весь обсяг прав первісного кредитора, якщо інше не передбачено договором або законом. Обсяг прав, які передаються у випадку відступлення (сума заборгованості, право на стягнення штрафних санкцій тощо) визначаються на момент переходу цих прав до нового кредитора.

Позивач в порядку ст. 601 Цивільного кодексу України звернувся до ПАТ Укрінком із заявою №24 від 09.11.2016 про зарахування зустрічних однорідних вимог, в якій повідомив про припинення зобовязання за Кредитним договором №4793 на суму 38632288, 83 гривень.

Спір між сторонами у даній справи виник у звязку з тим, що відповідачем не визнається здійснення зарахування зустрічних однорідних вимог відповідно до вказаних правочинів.

Так, ПАТ Укрінком не заперечує отримання від ОСОБА_3 та від ОСОБА_4 повідомлень про відступлення права вимоги на користь ОСОБА_2 Дніпровуд.

Проте, заперечуючи проти здійснення зарахування зустрічних однорідних вимог у листах №801/012-16 від 02.02.2016 та №810/012-16 від 02.02.2016, адресованих ОСОБА_2 Дніпровуд, ПАТ Укрінком посилається на наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 36 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб під час здійснення тимчасової адміністрації не здійснюється: 4) зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобовязань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), поєднанням боржника і кредитора в одній особі.

Згідно постанови Правління Національного банку України від 24.12.2015 №934 Про віднесення Публічного акціонерного товариства Укрінбанк до категорії неплатоспроможних та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24.12.2015 №239 Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві Укрінбанк з 25.12.2015 розпочато процедуру виведення неплатоспроможного Банку з ринку шляхом запровадження тимчасової адміністрації строком на три місяці з 25.12.2015 по 24.03.2016, тому під час цієї процедури виконання Позичальником грошових зобовязань перед Банком за Кредитним договором може та повинно проводитись виключно за рахунок реальних грошових коштів, спрямування яких має здійснюватись на відповідні рахунки, визначені Кредитним договором, а у випадку та після запровадження в Банку ліквідаційної процедури на накопичувальний рахунок Банку, реквізити якого, як і інформація про запровадження процедури ліквідації, розміщені додатково на сайті Банку, а також на сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідно до п. 5 ст. 602 ЦК України зарахування зустрічних вимог не допускається у випадках, встановлених договором або законом.

Частиною 6 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом. А п. 8 ч. 2 ст. 46 цього ж Закону передбачено, що з дня початку процедури ліквідації банку забороняється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобовязань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі внаслідок укладення будь-яких правочинів з іншими особами, крім банку, зарахування на вимогу однієї із сторін.

Однак, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.03.2016 у справі №826/1162/16 було визнано незаконною та скасовано постанову Правління Національного банку України №934 від 24.12.2015 Про віднесення Публічного акціонерного товариства Укрінбанк до категорії неплатоспроможних, визнано незаконним та скасовано рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №239 від 24.12.2015 Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ Укрінбанк та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.04.2016 у справі №826/1162/16 постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.03.2016 залишено без змін. Ухвалою від 31.08.2016 Вищого господарського суду України у справі №826/1162/16 постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.03.2016 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14.04.2016 у справі № 826/1162/16 залишено без змін. Відповідно, дані судові акти набрали законної сили. Тому на час направлення заяви №24 від 09.11.2016 про зарахування зустрічних однорідних вимог тимчасова адміністрація у Публічному акціонерному товаристві Укрінбанк запроваджена не була.

Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

У справі "Желтяков проти України" Європейським судом з прав людини наголошено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (рішення у справах "Пономарьов проти України", "Рябих проти Російської Федерації", "Нєлюбін проти Російської Федерації", "Брумареску проти Румунії") одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обовязкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Принцип правової визначеності вимагає, серед іншого, щоб якщо суди ухвалили остаточне рішення в питанні, то їх рішення не піддавалося би сумніву. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру.

Також у своєму листі №890/01 від 17.11.2016, адресованого позивачу ОСОБА_2 Дніпровуд, відповідач зазначає, що у відповідності до ст. 601 Цивільного кодексу України зарахованими можуть бути лише зустрічні однорідні вимоги. Зобовязання ОСОБА_2 Дніпровуд перед ПАТ Укрінком за Кредитним договором №4793 про відкриття відновлюваної кредитної лінії між Публічним акціонерним товариством Український інноваційний банк та Приватним акціонерним товариством Дніпровуд від 13.04.2012 виражені в Національній валюті України та євро. В той же час, зобовязання ПАТ Укрінком перед ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які відступленні ОСОБА_2 Дніпровуд, виражені в доларах США. Вказана обставина, а саме відмінність валюти виконання зобовязань свідчить про неоднорідність заявлених ОСОБА_2 Дніпровуд до зарахування вимог, та унеможливлює їх зарахування на підставі ст. 601 Цивільного кодексу України.

Однак, відповідно до п. 26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 р. Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин при вирішенні спорів про зарахування однорідних зустрічних вимог, коли боржник банку одночасно є кредитором банку, під час процедури ліквідації банку суди повинні виходити із вимог статей 601 - 602 Цивільного кодексу України, ст.ст. 92 96 Закону України "Про банки і банківську діяльність" та враховувати, що цим Законом встановлено чіткий порядок задоволення вимог кредиторів, визнаних ліквідатором, який не передбачає можливості індивідуального задоволення вимог конкретного кредитора. При вирішенні питання щодо правомірності зарахування однорідних вимог згідно зі ст. 601 Цивільного кодексу України у випадках, коли зустрічні вимоги виражені в різних валютах, слід виходити з того, що такі вимоги є однорідними. У цьому разі зарахування може проводитись за курсом, визначеним сторонами у договорі, а якщо така домовленість відсутня - за офіційним валютним курсом, встановленим Національним банком України.

Крім того, 26.12.2016 через канцелярію суду надійшли письмові пояснення №27-48037/16 від 23.12.2016 третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, у яких останній проти задоволення позову заперечує, посилаючись на наступне.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 2 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб 3) вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти; 4) вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката. Оскільки між позивачем та Банком не укладалися договори банківського вкладу чи рахунку, позивач не є вкладником в розумінні Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб.

Однак суд вважає цей довод необґрунтованим, оскільки, відповідно до п. 5-4) ч. 1 ст. 2 вказаного закону кредитор - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до банку щодо його майнових зобовязань. В даному випадку документальним підтвердженням вимог до ПАТ Укрінком є Договори №1 та №2 від 23.12.2015 про відступлення права вимоги, укладені між ОСОБА_2 Дніпровуд та ОСОБА_3 та між ОСОБА_2 Дніпровуд та ОСОБА_4 відповідно. Тобто позивач не набував статусу вкладника за даними правочинами, а набув статусу кредитора по відношенню до ПАТ Укрінком за зобовязаннями, що виникли на підставі заяв договорів, шляхом укладення договорів про відступлення права вимоги.

Фонд у поясненнях №27-48037/16 від 23.12.2016 зазначає, що позивачем не береться до уваги той факт, що грошові кошти за заявами-договорами на розміщення банківського вкладу №10-1338373 від 27.03.2015 та №10-1338375 від 27.03.2015 перебувають у заставі Банку згідно договору застави майнових прав №35-2015-13з (права вимоги коштів з депозитного рахунку) від 19.05.2015 як забезпечення належного виконання ПАТ Ватутінський хлібокомбінат кредитних зобовязань перед Банком, проте цей довод не є підтвердженим, оскільки в матеріалах справи відсутнє документальне обгрунтування даного факту всупереч вимогами ст.ст. 33, 34 ГПК. Крім того, у своїх листах №801/012-16 від 02.02.2016 та №810/012-16 від 02.02.2016 до ОСОБА_2 Дніпровуд ПАТ Укрінбанк не зазначив, що грошові кошти за вищезазначеними заявами-договорами знаходяться у заставі Банку та не заперечував проти відступлення права вимоги. Позивач у судовому засіданні заперечив проти цих тверджень Фонду. З огляду на це, суд не бере вищезазначене до уваги.

Крім того, у своїх поясненнях Фонд посилається на п. 8 ч. 2. ст. 46 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, в якій зазначено, що забороняється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобовязань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі внаслідок укладення будь-яких правочинів з іншими особами, крім банку, зарахування на вимогу однієї із сторін. Обмеження, встановлені цим пунктом, не поширюються на зобовязання банку щодо зарахування зустрічних однорідних вимог, крім обмежень, прямо передбачених законом, у разі, якщо боржник банку одночасно є кредитором цього банку і грошові кошти спрямовуються на погашення зобовязань за кредитом цього боржника перед цим банком за кредитними договорами та/або за емітованими цим боржником борговими цінними паперами, виключно з урахуванням того, що: за кредитним договором не було здійснено заміни застави, а саме не відбувалося зміни будь-якого з предметів застави на предмет застави, яким виступають майнові права на отримання коштів боржника, які розміщені на відповідних рахунках у неплатоспроможному банку, протягом одного року, що передує даті початку процедури виведення Фондом банку з ринку; кошти перебували на поточних та/або депозитних рахунках такого боржника на дату початку процедури виведення Фондом банку з ринку та договірне списання з цих рахунків передбачено умовами договорів, укладених між боржником і банком.

Згідно з ч. 3 ст. 203 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

З ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України та ст. 601 Цивільного кодексу України, вбачається, що зобов'язання припиняється, зокрема, зарахуванням зустрічних однорідних вимог.

За змістом ч. 1 ст. 601 Цивільного кодексу України, вимоги, які можуть відлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам: 1) бути зустрічними (кредитор за одним зобовязанням є боржником за іншим, а боржника за першим зобовязанням є кредитором за другим); 2) бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, у звязку з чим зарахування як спосіб припинення зазвичай застосовується до зобовязань по передачі родових речей, зокрема грошей). Правило про однорідність вимог розповсюджується на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення такої вимоги. Отже, допускається зарахування однорідних вимог, які випливають із різних підстав (різних договорів тощо); 3) строк виконання щодо таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Форми відповідної заяви як одностороннього правочину та порядку його вчинення законодавством не передбачено. Зарахування може здійснюватись без згоди другої сторони, за заявою лише однієї сторони, тобто, для вчинення даного одностороннього правочину достатньо волевиявлення лише однієї сторони. Моментом припинення зобов'язань сторін у такому випадку є момент вчинення заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог та її направлення кредитору.

З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку, що вищевказані вимоги підлягають зустрічному зарахуванню.

Загальна сума заборгованості ОСОБА_2 Дніпровуд перед відповідачем ПАТ Укрінком за кредитним договором №4793 від 13.04.2012 станом на 09.11.2016 складає 38 632 288 грн. 83 коп.

Загальна сума належних ОСОБА_2 Дніпровуд грошових вимог до ПАТ Укрінбанк, які ґрунтуються на укладеному ОСОБА_2 Дніпровуд із ОСОБА_3 договорі №1 про відступлення права вимоги від 23.12.2015 та укладеному ОСОБА_2 Дніпровуд із ОСОБА_4 договорі №2 про відступлення права вимоги від 23.12.2015 складає 38 696 325 грн. 97 коп.

Тому письмове звернення ОСОБА_2 Дніпровуд на адресу ПАТ Укрінком №24 від 09.11.2016 про зарахування зустрічних однорічних вимог на підставі ст. 601 Цивільного кодексу України є обґрунтованим.

До того ж, в постанові Рівненського апеляційного господарського суду від 27 грудня 2016 року у справі №906/440/16 зазначено, що відповідно до пункту 1.1. статті 1 Статуту Публічного акціонерного товариства "Укрінком" (і.к. 05839888) Публічне акціонерне товариство "Укрінком" продовжує свою діяльність на підставі цього Статуту шляхом зміни найменування з Публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк" на Публічне акціонерне товариство "Укрінком", яке є правонаступником всіх прав та обов'язків Публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк".

У відповідності до ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до вимог статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

При цьому, суд звертає увагу на те, що відповідно до п. 2.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

У відповідності до ч. 1. ст. 69 ГПК України спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви.

Позовна заява була подана до господарського суду Луганської області 07.12.2016 згідно зі штампом канцелярії. Тому граничний строк розгляду справи 07.02.2016.

Відповідач у судове засідання не прибув, відзив на позовну заяву не надав, проти позову не заперечив, тому суд розглянув справу за наявними в ній матеріалами.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, підтвердженими наявними в матеріалах справи доказами та не спростованими належним чином та у встановленому законом порядку відповідачем, а тому такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 202, 203 Господарського кодексу, ст.ст. 512-514, 516, 598, 601, 602 Цивільного кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

1. Позов Приватного акціонерного товариства Дніпровуд, м. Бердичів Житомирської області до Публічного акціонерного товариства УКРІНКОМ, м. Сєвєродонецьк Луганської області про визнання зобовязань припиненими задовольнити повністю.

2. Визнати припиненими зобовязання за Кредитним договором №4793 про відкриття відновлюваної кредитної лінії між Публічним акціонерним товариством Український інноваційний банк () та Приватним акціонерним товариством Дніпровуд () від 13 квітня 2012 шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства УКРІНКОМ, 93404, м. Сєвєродонецьк Луганської області, вул. Сметаніна, 3-А, на користь Приватного акціонерного товариства Дніпровуд, 13303, м. Бердичів Житомирської області, вул. Піонтковського, 2-А, код ЄДРПОУ 3130962 судовий збір у розмірі 206 700 грн. 00 коп.

Видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 09.02.2017.

Суддя А.В. Іванов

Надруковано 4 примірника:

1 до справи.

2- позивачу ( 13303, Житомирська область, м. Бердичів, вул. Піонтковського, 2-А).

3 відповідачу рекомендованим листом з повідомленням (93404, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Сметаніна, 3-А).

4 третій особі рекомендованим листом з повідомленням (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17).