КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"06" лютого 2017 р. Справа №5028/9/78б/31б/21б/2011

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Доманської М.Л.

суддів: Остапенка О.М.

Верховця А.А.

розглянувши апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУ юстиції у Чернігівській області

на ухвалу господарського суду Чернігівської області від 17.01.2017

у справі № 5028/9/78б/31б/21б/2011 (суддя Белов С.В.)

за заявою Публічного акціонерного товариства "Бобровицький молокозавод"

про порушення справи про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 17.01.2017 у справі № 5028/9/78б/31б/21б/2011 відмовлено Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУ юстиції у Чернігівській області у включенні грошових вимог у розмірі 613 579,11 грн. до реєстру вимог кредиторів; вирішено інші процесуальні питання.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції у відповідній частині, Відділ примусового виконання рішень управління ДВС ГТУ юстиції у Чернігівській області звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати ухвалу господарського суду Чернігівської області від 17.01.2017 в частині відмови Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУ юстиції у Чернігівській області у включенні грошових вимог у розмірі 613 579,11 грн. до реєстру вимог кредиторів, постановити нове рішення, яким задовольнити вимоги Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУ юстиції у Чернігівській області та включити до четвертої черги вимог кредиторів вимоги у розмірі 613 579,11 грн. згідно постанов про стягнення виконавчого збору, та включити до першої черги вимог кредиторів вимоги в сумі 2 756,00 грн. та 3 031,60 грн. за сплату судового збору.

Розглянувши апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУ юстиції у Чернігівській області та додані до неї матеріали, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Частиною 2 статті 4-1 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) встановлено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі за текстом - Закон) встановлює, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Частиною 3 статті 94 ГПК України, передбачено, що до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору. Недотримання зазначеної вимоги є підставою для повернення поданої апеляційної скарги у відповідності з п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України "Про судовий збір".

За визначенням ст. 1 Закону України "Про судовий збір", судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом (ст. 2 Закону України "Про судовий збір").

Згідно зі ст. 3 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду апеляційних та касаційних скарг на судові рішення.

Розміри ставок судового збору встановлено ст. 4 Закону України "Про судовий збір".

Відповідно ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до господарського суду апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду; заяви про приєднання до апеляційної чи касаційної скарги на ухвалу суду судовий збір справляється за ставкою, визначеною пп. 7 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній з 01.01.2017), а саме 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

До апеляційної скарги апелянтом не долучено доказів сплати судового збору.

Отже, судовий збір не сплачено у встановленому розмірі відповідно до Закону України ,,Про судовий збір".

Згідно з ч. 1 ст. 93 ГПК України, апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п'яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 ГПК України, апеляційний господарський суд постановляє ухвалу про повернення апеляційної скарги у випадках, якщо вона подана після закінчення строків, установлених цією статтею, і суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Відповідно до ст. 53 ГПК України господарський суд може визнати причини пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк.

Поважними визнаються лише ті обставини, які є об'єктивно непереборними і пов'язані з дійсними істотними труднощами для вчинення відповідних процесуальних дій. Відновлення пропущеного процесуального строку є правом господарського суду, яке він використовує виходячи із поважності причин пропуску строку на оскарження.

Питання про поважність причин пропуску процесуального строку в розумінні ст. 43 ГПК України вирішується судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи і їх сукупності, керуючись законом.

Так, згідно з ч. 1 ст. 93 ГПК України, строк для подання апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Чернігівської області від 17.01.2017 у справі № 5028/9/78б/31б/21б/2011 закінчився 23.01.2017, тоді як апеляційна скарга подана апелянтом до суду першої інстанції 25.01.2017, про що свідчить відмітка канцелярського штемпелю на титульній сторінці апеляційної скарги, тобто подана із пропуском встановленого законодавством строку подання апеляційної скарги.

При подачі скарги апелянт не подав клопотання про відновлення строку на апеляційне оскарження ухвали.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 97 ГПК України, апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про поновлення цього строку, або таке клопотання відхилено.

За вказаних обставин, подана апеляційна скарга Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУ юстиції у Чернігівській області на ухвалу господарського суду Чернігівської області від 17.01.2017 у справі № 5028/9/78б/31б/21б/2011 не приймається до розгляду і повертається Київським апеляційним господарським судом на підставі п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України.

Згідно із ч. 4 ст. 97 ГПК України після усунення обставин, зазначених у п. п. 1, 2 і 3 ч. 1 цієї статті, сторона у справі має право повторно подати апеляційну скаргу.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 86, 91, п. 3, 4 ч. 1 ст. 97, 106 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУ юстиції у Чернігівській області на ухвалу господарського суду Чернігівської області від 17.01.2017 у справі № 5028/9/78б/31б/21б/2011 (з доданими до неї матеріалами на 54-х арк.) повернути заявнику без розгляду.

2. Матеріали справи № 5028/9/78б/31б/21б/2011 повернути до господарського суду Чернігівської області.

Головуючий суддя М.Л. Доманська

Судді О.М. Остапенко

А.А. Верховець