ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

31.01.2017 Справа № 904/11834/16

За позовом Державного підприємства "Виробниче об'єднання "ПІВДЕННИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД ім. О. М. Макарова", м. Дніпро

до Публічного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКИЙ НАУКОВО-ДОСЛІДНИЙ ІНСТИТУТ ТЕХНОЛОГІЇ МАШИНОБУДУВАННЯ", м. Дніпро

про стягнення заборгованості

Суддя Мартинюк С.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, дов. № 157/1552 від 28.12.2016 року, представник;

від відповідача: не з'явився;

СУТЬ СПОРУ:

Державне підприємство "Виробниче об'єднання "ПІВДЕННИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД ім. О. М. Макарова", м. Дніпро звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із позовом до Публічного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКИЙ НАУКОВО-ДОСЛІДНИЙ ІНСТИТУТ ТЕХНОЛОГІЇ МАШИНОБУДУВАННЯ", м. Дніпро про стягнення заборгованості в розмірі 14400грн., пеню в розмірі 1069,33 грн., 3 % річних в розмірі 111,66 грн. та інфляційні в розмірі 561,60 грн. Витрати по сплаті судового збору просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору про надання послуг по забезпеченню пропускного режиму №2-626 від 25.12.2014 року в частині повного та своєчасного розрахунку.

Відповідач відзив на позов не надав, направив до суду клопотання про відкладення розгляду справи, обґрунтоване перебуванням представника у відпустці.

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18, господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

Враховуючи п. 3.9.1. постанови Пленуму №18, господарський суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача та відкладення розгляду справи, оскільки останній не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами.

Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу не заявлялось.

Згідно зі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

У порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 31.01.2017року оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між Державним підприємством «Виробниче об'єднання Південний машинобудівний завод імені ОСОБА_2» (далі Позивач) та Публічним акціонерним товариством «Український науково-дослідний інститут технології машинобудування» (далі - Відповідач) був укладений договір №2-626 від 25.12.2014р. про надання послуг по забезпеченню пропускного режиму (далі - договір).

Відповідно до п.1.1. Договору, замовник доручає, а Виконавець приймає на себе зобов'язання по здійсненню пропускного режиму працівникам Замовника на об'єкті, розташованому за адресою М.Дніпропетровськ, пр.Кірова, 46, силами команди відділу ВВО №146 ДП «ВО ПМЗ ім. ОМ. ОСОБА_2»».

Пунктом 2.1. Договору передбачено, що Виконавець зобов'язується: надавати Замовнику рахунок на сплату послуг та Акт виконаних робіт.

Відповідно до п.2.2. Договору, замовник зобов'язується: сплачувати Виконавцю вартість послуг по пропускному режиму, підписувати та повертати Акти виконаних послуг.

Згідно з п.4.1. Договору, сума договору в місяць складає 4 800,00 грн. Сума підтверджується протоколом погодженої договірної ціни.

Відповідно до п.4.3. Договору, оплата послуг Виконавця здійснюється протягом 5 банківських днів від дати підписання сторонами акту прийому-передачі виконаних робіт та отримання рахунку на сплату. Розрахунок по даному договору здійснюється в національній валюті, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Виконавця, вказаний в даному договорі.

На виконання умов договору надав відповідачу обумовлені договором послуги, що підтверджується відповідними актами виконаних послуг за липень, серпень, вересень 2016 року, які містяться в матеріалах справи (а.с.18,20,22).

Для здійснення відповідачем оплати позивачем було виставлено рахунки, копії яких містяться в матеріалах справи.

Всупереч вимогам договору, відповідач не розрахувався з позивачем за надані послуги, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 14 400грн.

Позивачем на адресу відповідача було направлено вимогу №157/1395 від 22.11.2016 року.

Доказів погашення заборгованості сторонами не надано.

Відповідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України).

Згідно з ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Виходячи з викладеного, оскільки господарським судом встановлено, що відповідачем допущено порушення строків оплати, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості в сумі 14000 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з п.3.4. Договору в разі порушення строку сплати послуг, Замовник сплачує Виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період нарахування пені за кожен день прострочення від суми несплати.

На підставі п. 3.4. договору позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача пеню в розмірі 1069,33 грн. за загальний період з 07.08.2016 року по 10.12.2016 року (по кожному акту окремо).

Перевіривши розрахунок позивача, господарським судом встановлено, що позивачем не враховано, що відповідно до п. 4.3. договору, оплата послуг Виконавця здійснюється протягом 5 банківських днів, а відтак сума пені, яка підлягає стягненню складає 1061,11грн. за загальний період з 10.08.2016 року по 10.12.2016 року (по кожному акту окремо).

Згідно із ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3% річних, судом встановлено, що загальна сума 3% річних, яка підлягає стягненню складає 109,28 грн. за загальний період з 10.08.2016року по 10.12.2016 року (по кожному акту окремо).

Перевіривши розрахунку інфляційних, господарський суд вважає за можливе позовні вимоги в частині їх стягнення задовольнити в повному обсязі, а саме в розмірі 561,60 грн. за загальний період нарахування серпень 2016року по жовтень 2016 року.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з присудженням до стягнення з відповідача 14000грн. основного боргу, 1061,11 грн. пені, 561,60 грн. інфляційних, 109,28 грн. 3% річних. В решті позовних вимог слід відмовити.

Приписами ст. 49 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 4, 25, 32, 33, 36, 43, 45, 49, 82-85, 116-117 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Український науково-дослідний інститут технології машинобудування" (49054, м. Дніпропетровськ, пр. Поля (пр. Кірова), 46 ) на користь Державного підприємства "Виробниче об'єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова" (49047, м. Дніпропетровськ, вул. Криворізька, 1, ) заборгованість в розмірі14000грн., 1061,11 грн. пені, 561,60 грн. інфляційних, 109,28 грн. 3% річних та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1342,95грн.

В решті позовних вимог - відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 06.02.2017 року.

Суддя ОСОБА_3