ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" січня 2017 р. Справа № 911/4225/16

Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Кроноспан УА, Волинська обл., м. Нововолинськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю ВП Скіф, Київська обл., м. Миронівка

про стягнення 227 619,91 гривень

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність №52/2016 від 15.12.2016)

від відповідача: не прибув

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

20.12.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю Кроноспан УА (далі-ТОВ Кроноспан УА/позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ВП Скіф (далі-ТОВ ВП Скіф/відповідач) про стягнення, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, 227 619,91 гривень, з яких: 209 763,99 грн заборгованості за договором поставки №45п/2016, 12 759,09 грн пені та 5 096,83 грн 10% річних.

Ухвалою господарського суду Київської області від 28.12.2016 порушено провадження у справі №911/4225/16, розгляд справи призначено на 16.01.2017.

16.01.2017 через канцелярію господарського суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду спору з огляду не те, що штатним розписом ТОВ ВП Скіф не передбачено посади юрисконсульта (юриста).

Ухвалою господарського суду Київської області від 16.01.2017 розгляд зазначеної справи відкладено на 31.01.2017, у звязку з неможливістю вирішення спору у судовому засіданні 16.01.2017, а також неприбуттям у судове засідання представників сторін.

30.01.2017 через канцелярію господарського суду Київської області від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду спору з огляду не те, що штатним розписом ТОВ ВП Скіф не передбачено посади юрисконсульта (юриста), у звязку із чим відповідачу для належного захисту прав необхідний час для пошуку юриста (адвоката).

Відповідно до частини 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Зокрема, такими обставинами є: нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу; виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, за наявності ухвали суду про таку участь, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; неподання витребуваних доказів; необхідність витребування нових доказів; залучення до участі в справі іншого відповідача, заміна неналежного відповідача; необхідність заміни відведеного судді, судового експерта.

З огляду вищезазначеного, оскільки відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні, суд дійшов висновку про відхилення клопотання відповідача про відкладення розгляду справи №911/4225/16 та можливість розгляду відповідної справи у судовому засіданні 31.01.2017 за відсутності представника відповідача.

Водночас, відповідач не скористався правом, наданим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, та відзив на позовну заяву не надав.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

26.02.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кроноспан УА» (далі-постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВП «Скіф» (далі-покупець) було укладено договір поставки №45п/2016 (далі-договір), відповідно до п. 1.1. якого сторони погодили, що протягом усього терміну даного договору постачальник зобовязується постачати, а покупець приймати та оплачувати товар згідно умов, визначених даним договором. Разом з відповідним договором сторони погодили та підписали додаток №1 до договору та протоколи розбіжностей як до договору, так і до додатку №1.

У відповідності до пп. 1.2., 2.3., 3.1., 3.2. та 6.1. договору, в редакції відповідних додатку№1 та протоколів розбіжностей, товар поставляється однією або кількома партіями. Асортимент та кількість товару, що підлягає поставці, вказується в накладних /рахунках-фактурах.

Поставка товару проводиться на умовах EXW склад постачальника або CPT склад покупця (Incoterms 2010), якщо прямо не погоджено інше. Поставка товару проводиться на умовах EXW склад постачальника (Incoterms 2010), якщо договором поставки не передбачено інше.

Ціни на товар вказуються в письмовій формі в прейскурантах та підтверджуються в рахунках-фактурах/видаткових накладних, що є невідємною частиною цього договору. Ціни вказуються на умовах EXW склад постачальника (Incoterms 2010), якщо не передбачено інше, і не включають вартість перевезення, митні та імпортні мита, додаткові збори.

Покупець здійснює 100% попередню оплату вартості партії товару, що підлягає поставці, якщо сторонами не погоджено інше. Якщо це прямо передбачено договором поставки або додатковими угодами до договору, товар може бути проданий в кредит з відстрочення платежу або із застосуванням іншого виду розрахунків.

Даний договір укладено до 31.12.2016, але у будь-якому випадку договір діє до повного виконання зобовязань щодо взаєморозрахунків.

Водночас, 26.02.2016 між ТОВ «Кроноспан УА» та ТОВ «ВП «Скіф» було укладено додаткову угоду №1 до договору поставки №45п/2015 (про відтермінування платежу), відповідно до умов якої сторони погодили, зокрема, що оплата згідно договору проводиться в гривнях шляхом безготівкового переказу коштів на банківський рахунок постачальника з відстрочкою оплати на 14 календарних днів з дати складення видаткової накладної в межах величини наданого ліміту, що становить 300 000,00 грн з ПДВ, згідно умов, вказаних у видатковій накладній.

Відповідно до наданих позивачем письмових пояснень, на виконання взятих на себе зобовязань за договором ТОВ «Кроноспан УА» у вересні 2016 поставив відповідачу товар згідно наступних супровідних документів:

- видаткова накладна (далі - ВН) №РП-0171853 від 12.09.2016 на суму 99 265,44 грн;

- ВН №РП-0171854 від 12.09.2016 на суму 56 060,24 грн;

- ВН №РП-0171896 від 13.09.2016 на суму 8 100,00 грн;

- ВН №РП-0172550 від 20.09.2016 на суму 17 220,00 грн;

- ВН №РП-0172551 від 20.09.2016 на суму 142 889,02 грн;

- ВН №РП-0172552 від 20.09.2016 на суму 8 100,00 грн. Відповідні документи скріплені підписами та печатками сторін.

Про належне виконання ТОВ «Кроноспан УА» своїх зобовязань за договором свідчить також відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення продавцем умов договору.

Відповідно до наданої суду банківської виписки та пояснень позивача, відповідач свої грошові зобовязання за договором виконав не належним чином, вартість поставленої продукції оплатив частково у розмірі 121 870,71 грн, а саме: 16.09.2016 13 816,50 грн, 19.09.2016 18 000,0 грн, 06.10.2016 35 054,21 грн, 13.10.2016 25 000,00 грн, 18.10.2016 20 000,00 грн, 10.11.2016 та 24.11.2016 по 5 000,00 грн.

Водночас, відповідно до наданих суду складеного позивачем акту звіряння розрахунків та письмових пояснень до нього, відповідно проведені відповідачем платежі були зараховані позивачем в рахунок погашення заборгованості у розмірі 274,76 грн за попередній період, а також повністю в рахунок оплати товару за видатковою накладною №РП-0171853 від 12.09.2016, та частково у розмірі 22 330,51 грн в рахунок оплати товару за видатковою накладною №РП-0171854 від 12.09.2016. До того ж, як зауважив позивач 274, 76 грн ним зараховано в рахунок оплати за поставлений товар з недоліками за видатковою накладною №РП-0171854 від 12.09.2016.

Решту ж вартості товару за видатковою накладною №РП-0171854 від 12.09.2016 у розмірі 33 454, 97 грн, та за видатковими накладними №№РП-0171896 від 12.09.2016, -0172550 від 20.09.2016, -0172551 від 20.09.2016, -0172552 від 20.09.2016 у загальному розмірі 176 309,02 грн відповідач не сплатив, відтак у останнього перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 209 763,99 грн.

Посилаючись на те, що відповідач розрахунки за поставлену продукцію за договором не провів, позивач просить суд стягнути з ТОВ ВП Скіф, зокрема, 209 763,99 грн заборгованості.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Оскільки відповідачем не надано суду ані відзиву на позовну заяву, ані будь-яких інших доказів, що впливають на вирішення даного спору по суті, суд у відповідності до ст. 75 ГПК України, здійснював розгляд даної справи за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив, що заявлена позовна вимога підлягає задоволенню виходячи з нижченаведеного.

Відповідно до ч. 1 ст. 173, ч. 1 ст. 265, ч. 2 п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Приписами ст. ст. А.4. та Б.6. правил EXW Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати «Інкотермс» (в редакції 2010 року) унормовано, що продавець зобов'язаний надати товар у розпорядження покупця в названому місці поставки, без завантаження на будь-який приймаючий транспортний засіб, в узгоджений день чи в межах погодженого періоду або, якщо такого часу не обумовлено, у строк, звичайний для поставки аналогічних товарів. Якщо сторони не узгодили конкретної точки в межах названого місця поставки, і наявні декілька придатних для цього точок, продавець може вибрати таку точку в межах місця поставки, яка найбільш відповідає його цілям.

Покупець зобов'язаний сплатити, зокрема, всі витрати, пов'язані з товаром, з моменту здійснення його поставки у відповідності з статтею А.4.

Водночас, ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 1.1. додаткової угоди №1 до договору поставки №45п/2015 (про відтермінування платежу) від 26.02.2016 оплата згідно договору проводиться в гривнях шляхом безготівкового переказу коштів на банківський рахунок постачальника з відстрочкою оплати на 14 календарних днів з дати складення видаткової накладної в межах величини наданого ліміту, що становить 300 000,00 грн з ПДВ, згідно умов, вказаних у видатковій накладній.

З огляду вищезазначеного, підписання відповідачем 12.09.2016, 13.09.2016 та 20.09.2016 спірних видаткових накладних без будь-яких заперечень щодо кількості та/або якості поставленої продукції за договором свідчить про прийняття відповідачем цього товару та, відповідно до погоджених сторонами до застосування правил EXW Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати «Інкотермс» (в редакції 2010 року), породжує для ТОВ ВП Скіф обовязок по сплаті вартості поставленого за договором товару і повязаних з відповідною поставкою витрат у повному обсязі по 26.09.2016, 27.09.2016 та 04.10.2016 відповідно .

Згідно з ч. 7 ст. 193 ГК України, що кореспондує з приписами статей 525, 526 ЦК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

За таких обставин, беручи до уваги наведені нормативні приписи, оскільки станом на день прийняття рішення відповідач вартість отриманої продукції у повному обсязі не оплатив, враховуючи арифметичну відповідність заявленої суми боргу обставинам справи та наявним в матеріалах справи доказам, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 209 763,99 грн заборгованості підлягає задоволенню як така, що доведена позивачем належними та допустимими доказами та не спростована у встановленому порядку відповідачем.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем свого обовязку за договором щодо своєчасної та повної оплати вартості поставленого товару, позивач просить суд стягнути з відповідача:

- 12 759,09 грн пені, нарахованої:

з 27.09.2016 по 06.10.2016 на 35 054,21 грн заборгованості за видатковою накладною №РП-0171853 від 12.09.2016;

з 27.09.2016 по 13.10.2016 на 25 000,00 грн заборгованості за видатковою накладною №РП-0171853 від 12.09.2016;

з 27.09.2016 по 18.10.2016 на 7 669,49 грн заборгованості за видатковою накладною №РП-0171853 від 12.09.2016;

з 27.09.2016 по 18.10.2016 на 12 330,51 грн заборгованості за видатковою накладною №РП-0171854 від 12.09.2016;

з 27.09.2016 по 13.12.2016 на 33 454,97 грн заборгованості за видатковою накладною №РП-0171854 від 12.09.2016;

з 28.09.2016 по 13.12.2016 на 8 100,00 грн заборгованості за видатковою накладною №РП-0171896 від 13.09.2016;

з 05.10.2016 по 13.12.2016 на 17 220,00 грн заборгованості за видатковою накладною №РП-0172550 від 20.09.2016;

з 05.10.2016 по 13.12.2016 на 142 889,02 грн заборгованості за видатковою накладною №РП-0172551 від 20.09.2016;

з 05.10.2016 по 13.12.2016 на 8 100,00 грн заборгованості за видатковою накладною №РП-0172552 від 20.09.2016;

- 5 096,83 грн 10% річних, нарахованих:

з 27.09.2016 по 13.10.2016 на 25 000,00 грн заборгованості за видатковою накладною №РП-0171853 від 12.09.2016;

з 27.09.2016 по 18.10.2016 на 7 669,49 грн заборгованості за видатковою накладною №РП-0171853 від 12.09.2016;

з 27.09.2016 по 18.10.2016 на 12 330,51 грн заборгованості за видатковою накладною №РП-0171854 від 12.09.2016;

з 27.09.2016 по 13.12.2016 на 33 454,97 грн заборгованості за видатковою накладною №РП-0171854 від 12.09.2016;

з 28.09.2016 по 13.12.2016 на 8 100,00 грн заборгованості за видатковою накладною №РП-0171896 від 13.09.2016;

з 05.10.2016 по 13.12.2016 на 17 220,00 грн заборгованості за видатковою накладною №РП-0172550 від 20.09.2016;

з 05.10.2016 по 13.12.2016 на 142 889,02 грн заборгованості за видатковою накладною №РП-0172551 від 20.09.2016;

з 05.10.2016 по 13.12.2016 на 8 100,00 грн заборгованості за видатковою накладною №РП-0172552 від 20.09.2016.

Відповідно до приписів ст. ст. 549, 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 4.1. договору поставки, в редакції погодженого до нього протоколу розбіжностей, передбачено, що у випадку порушення термінів оплати поставленого товару, покупець зобовязаний на вимогу постачальника сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день такого протермінування.

До того ж, згідно п. 1.2. додаткової угоди №1 до договору поставки №45п/2015 (про відтермінування платежу) від 26.02.2016 у випадку прострочення оплати за поставлені товари більше ніж на 10 календарних днів, покупець окрім пені, передбаченої даним договором, зобовязується сплатити на корись постачальника 10% річних від простроченої суми у порядку, передбаченому ст. 625 Цивільного кодексу України.

Приписами ст. 598 ЦК України унормовано, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Пунктом 1.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань передбачено, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

З огляду наведеного, враховуючи передбачені умовами договору строки розрахунків, та їх часткове проведення відповідачем 06.10.2016, 13.10.2016 та 18.10.2016, суд дійшов висновку, що право на нарахування пені та 10% річних за порушення строків оплати вартості переданої відповідачу продукції, у позивача виникає після спливу встановленого договором строку оплати та припиняється частково/повністю в день, що передує дню проведення часткового розрахунку відповідно, а саме: 05.10.2016, 12.10.2016 та 17.10.2016 відповідно.

До того ж, виходячи з наданих суду акта звіряння розрахунків, банківської виписки щодо проведених платежів та пояснень позивача щодо зарахування сплачених коштів з посиланням на відповідні положення договору, суд дійшов висновку про безпідставне зарахування позивачем 274, 76 грн в рахунок оплати за поставлений товар за видатковою накладною №РП-0171854 від 12.09.2016, позаяк товар на відповідну суму було повернуто 25.05.2016, а тому арифметично вірним є зарахування зазначених коштів в рахунок погашення заборгованості у розмірі 274,76 грн за попередній період.

Таким чином, враховуючи арифметично вірне зарахування 274,76 грн за повернутий товар та сплачених відповідачем коштів в рахунок оплати вартості поставленого позивачем товару, суд дійшов висновку, що вірний розмір оплаченої відповідачем з порушенням строків вартості товару за видатковими накладними №РП-0171853, -0171854 від 12.09.2016, становить відповідно 7 394, 73 грн та 12 605,27 грн, а тому нарахування пені та 10% річних, зокрема, на 7 669,49 грн заборгованості за видатковою накладною №РП-0171853 від 12.09.2016 є безпідставним.

За таких обставин, суд, з урахуванням норм закону та встановлених обставин, в межах вказаних позивачем періодів, здійснював обрахунок заявлених до стягнення сум пені:

з 27.09.2016 по 05.10.2016 на 35 054,21 грн заборгованості за видатковою накладною №РП-0171853 від 12.09.2016;

з 27.09.2016 по 12.10.2016 на 25 000,00 грн заборгованості за видатковою накладною №РП-0171853 від 12.09.2016;

з 27.09.2016 по 17.10.2016 на 7 394,73 грн заборгованості за видатковою накладною №РП-0171853 від 12.09.2016;

з 27.09.2016 по 17.10.2016 на 12 330,51 грн заборгованості за видатковою накладною №РП-0171854 від 12.09.2016;

з 27.09.2016 по 13.12.2016 на 33 454,97 грн заборгованості за видатковою накладною №РП-0171854 від 12.09.2016;

з 28.09.2016 по 13.12.2016 на 8 100,00 грн заборгованості за видатковою накладною №РП-0171896 від 13.09.2016;

з 05.10.2016 по 13.12.2016 на 17 220,00 грн заборгованості за видатковою накладною №РП-0172550 від 20.09.2016;

з 05.10.2016 по 13.12.2016 на 142 889,02 грн заборгованості за видатковою накладною №РП-0172551 від 20.09.2016;

з 05.10.2016 по 13.12.2016 на 8 100,00 грн заборгованості за видатковою накладною №РП-0172552 від 20.09.2016.

До того ж, враховуючи вищенаведені обставини, суд здійснював обрахунок заявлених до стягнення сум 10% річних:

з 27.09.2016 по 12.10.2016 на 25 000,00 грн заборгованості за видатковою накладною №РП-0171853 від 12.09.2016;

з 27.09.2016 по 17.10.2016 на 7 394,73 грн заборгованості за видатковою накладною №РП-0171853 від 12.09.2016;

з 27.09.2016 по 17.10.2016 на 12 330,51 грн заборгованості за видатковою накладною №РП-0171854 від 12.09.2016;

з 27.09.2016 по 13.12.2016 на 33 454,97 грн заборгованості за видатковою накладною №РП-0171854 від 12.09.2016;

з 28.09.2016 по 13.12.2016 на 8 100,00 грн заборгованості за видатковою накладною №РП-0171896 від 13.09.2016;

з 05.10.2016 по 13.12.2016 на 17 220,00 грн заборгованості за видатковою накладною №РП-0172550 від 20.09.2016;

з 05.10.2016 по 13.12.2016 на 142 889,02 грн заборгованості за видатковою накладною №РП-0172551 від 20.09.2016;

з 05.10.2016 по 13.12.2016 на 8 100,00 грн заборгованості за видатковою накладною №РП-0172552 від 20.09.2016.

Оскільки арифметично вірний розмір сум пені та 10% річних, обрахованих судом з урахуванням норм закону та обставин справи в межах вказаних позивачем періодів, становить 12 695,79 грн та 4 334,82 грн відповідно, вимоги позивача про стягнення з відповідача 12 759,09 грн пені та 5 096,83 грн 10% річних, підлягають частковому задоволенню в розмірі 12 695,79 грн та 4 334,82 грн відповідно.

Витрати по сплаті судового збору, у відповідності до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ст. ст. 525, 526, 530, 549, 598, 610, 611, 625, 712 Цивільного кодексу України, ст. ст. 173, 175, 193 Господарського кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВП «Скіф» (08800 Київська обл., Макарівський р-н, м. Миронівка, вул. Чкалова, 38Д, ідентифікаційний код 34374620) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кроноспан УА» (45400, Волинська обл., м. Нововолинськ, вул. Луцька, 20, ідентифікаційний код 33273907) 209 763 (двісті девять тисяч сімсот шістдесят три) грн 99 коп. заборгованості, 12 695 (дванадцять тисяч шістсот девяносто пять) грн 79 коп. пені, 4 334 (чотири тисячі триста тридцять чотири) грн 82 коп. 10% річних, 3 401 (три тисячі чотириста одну) грн 92 коп. судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення та підписання, і може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Повне рішення складено 06.02.2017.

Суддя В.А. Ярема