ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2017 року Справа № 904/5834/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач),

суддів Широбокової Л.П., Березкіної О.В.,

секретар судового засідання:

представники сторін:

від відповідача-1: Басанська А.Ю., представник, довіреність №2 від 28.11.2016р.;

від відповідача-2: представник не з'явився;

від третьої особи-1: представник не з'явився;

від третьої особи-2: Коновал Н.І., представник, довіреність №216 від 06.02.2016р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Дніпропетровської області на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29.09.2016 року у справі №904/5834/16

за позовом: Першого заступника керівника Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави

до відповідача-1: Виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області, м. Марганець, Дніпропетровська область

до відповідача-2: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, м.Марганець, Дніпропетровська область

за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Міського еколого-натуралістичного центру дітей та учнівської молоді виконавчого комітету Марганецької міської ради, м.Марганець, Дніпропетровська область

за участю третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Відділу освіти Марганецької міської ради, м.Марганець, Дніпропетровська область

про визнання недійсним договору та зобов'язання звільнити і повернути нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

В липні 2016 року Перший заступник керівника Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом в інтересах держави, яким просив суд:

- визнати недійсним договір оренди міського комунального майна від 01.01.2015 року №006/15-2 - нежитлового приміщення загальною площею 112,5 кв.м., розташованого по АДРЕСА_1, для здійснення виробничої діяльності (виготовлення меблів), що знаходиться на балансі Відділу освіти Марганецької міської ради, укладений між Виконавчим комітетом Марганецької міської ради та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (надалі - ФОП ОСОБА_3);

- зобов'язати ФОП ОСОБА_3 звільнити і повернути з подальшим підписанням акту приймання-передачі Відділу освіти Марганецької міської ради нерухоме майно - нежиле приміщення загальною площею 112,5 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1, вартістю 94 673 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до умов договору оренди міського комунального майна від 01.01.2015 року №006/15-2 Виконавчим комітетом Марганецької міської ради Дніпропетровської області передано в оренду ФОП ОСОБА_3 нежиле приміщення площею 112,5 кв.м. по АДРЕСА_1, яке перебуває на балансі Відділу освіти Марганецької міської ради. Прокурор зазначає, що оскільки спірним договором у користування відповідача було передано частину приміщення позашкільного навчального закладу - Міського еколого-натуралістичного центру дітей та учнівської молоді Виконавчого комітету Марганецької міської ради для здійснення виробничої діяльності (виготовлення меблів), не пов'язаної з діяльністю закладу позашкільної освіти, що є порушенням ч. 5 ст. 63 Закону України "Про освіту", ст. 6 Закону України "Про загальну середню освіту", спірне нежитлове приміщення підлягає звільненню та поверненню Відділу освіти Марганецької міської ради з підписанням акта прийняття-передачі. Окрім того, прокурор, посилаючись на положення ч. 5 ст. 63 Закону України "Про освіту", ч. 2 ст. 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", ч. 2 ст. 5 Закону України "Про приватизацію державного майна" зазначає про наявність підстав для визнання договору оренди міського комунального майна від 01.01.2015 року №006/15-2 недійсним згідно з ч. 1 ст. 203, ч. 1, ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 29.09.2016 року у справі №904/5834/16 (суддя - Рудь І.А.) в позові відмовлено.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, Перший заступник прокурора Дніпропетровської області подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить Дніпропетровський апеляційний господарський суд його скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позову.

Відповідач-1 (Виконавчий комітет Марганецької міської ради Дніпропетровської області) та третя особа-2 (Відділ освіти Марганецької міської ради) проти доводів апеляційної скарги заперечили, вважають їх необґрунтованими та безпідставними.

Відповідач-2 (ФОП ОСОБА_3) на виклик суду не з'явився, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався, конверти з ухвалами Дніпропетровського апеляційного господарського суду щодо прийняття апеляційної скарги до розгляду та відкладення розгляду справи, надіслані на його адресу, зазначену у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на момент розгляду апеляційної скарги, повернулись до суду з відміткою пошти про закінчення терміну зберігання рекомендованої кореспонденції, що згідно п.3.9.1 Постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 року, вважається належним повідомленням сторони про час і місце розгляду справи.

Третя особа-1 (Міський еколого-натуралістичний центр дітей та учнівської молоді Виконавчого комітету Марганецької міської ради) на виклик суду не з'явилась, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не зверталась, про час і місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, з огляду на що колегія суддів вважає можливим переглянути справу в апеляційному порядку за відсутності відповідача-2 та третьої особи-1.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення присутніх в судовому засіданні представників прокуратури, відповідача-1 та третьої особи-2, дослідивши матеріали справи, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення виконавчого комітету Марганецької міської ради №503 від 27.11.2014 року "Про укладання договору оренди на новий строк нежилого приміщення за адресою: АДРЕСА_1" 01.01.2015 року між Виконавчим комітетом Марганецької міської ради (орендодавець) та ФОП ОСОБА_3 (орендар) укладено договір оренди міського комунального майна №006/15-2 (надалі - договір), за умовами якого при оренді нерухомого майна міської комунальної власності орендодавець передає, а орендар приймає нерухоме майно - нежиле приміщення, загальною площею 112,5 кв.м., розташоване по АДРЕСА_1, що знаходиться на балансі Управління освіти Виконавчого комітету Марганецької міської ради, згідно з актом приймання-передачі, який є невід'ємною частиною договору; орендар використовує майно міської комунальної власності для здійснення виробничої діяльності (виготовлення меблів).

Об'єкт оренди за договором належить до майна позашкільного навчального закладу ЕНЦ, тобто має статус об'єкта освіти. Зазначений факт не заперечувався учасниками судового процесу.

Особливості використання (в тому числі на праві оренди) об'єктів освіти встановлюються Законами України «Про освіту», «Про позашкільну освіту», «Про дошкільну освіту» та Постановою Кабінету Міністрів України від 27.08.2010 № 796 "Про затвердження переліку платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами».

Відповідно до ч.2 ст.18 Закону України «Про освіту» навчальні заклади, засновані на загальнодержавній або комунальній власності, мають статус державного навчального закладу.

Частиною 1 ст. 63 Закону України «Про освіту» передбачено, то матеріально-технічна база навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти включає будівлі, споруди, землю, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло та інші цінності.

Згідно ч. 2 ст. 9 Закону України "Про позашкільну освіту" державна політика у сфері позашкільної освіти спрямована на збереження та розвиток мережі державних та комунальних позашкільних навчальних закладів без права їх перепрофілювання, перепідпорядкування, злиття, закриття, передачі приміщень, обладнання, техніки в оренду.

Відповідно до ч. 5 ст. 63 Закону України "Про освіту" об'єкти освіти і науки, що фінансуються з бюджету, а також підрозділи, технологічно пов'язані з навчальним та науковим процесом, не підлягають приватизації, перепрофілюванню або використанню не за призначенням.

Державна політика у сфері позашкільної освіти спрямована на збереження та розвиток мережі державних та комунальних позашкільних навчальних закладів без права їх перепрофілювання, перепідпорядкування, злиття, передачі приміщень, обладнання, техніки в оренду (ч.2 ст. 9 Закону України «Про позашкільну освіту»).

Як вбачається з пункту 1.2. спірного договору приміщення передано відповідачу-2 для цілей, не пов'язаних з освітньою діяльністю.

Окрім того, враховуючи, що будівля по АДРЕСА_1 є колишнім дитячим садком, то відповідно до Закону України «Про дошкільну освіту» забороняється використання даного приміщення для цілей, непов'язаних з роботою з дітьми.

Так, ч. 5 ст.16 Закону України «Про дошкільну освіту» визначено, що вивільнені приміщення ліквідованих державних та комунальних дошкільних навчальних закладів використовуються виключно для роботи з дітьми.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 Закону України «Про освіту» вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі, стажисти, клінічні ординатори, аспіранти, докторанти відповідно мають гарантоване державою право на безпечні і нешкідливі умови навчання та праці.

Статтею 26 Закону України «Про освіту» визначено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов навчання, праці та виховання у навчальних закладах покладається на їх власника або уповноважений ним орган, керівника навчального закладу.

Згідно з ч.2 ст. 17 Закону України «Про позашкільну освіту» позашкільний навчальний заклад забезпечує безпечні умови навчання, виховання та праці.

Спірне приміщення було передано відповідачем-1 у платне користування відповідачу-2 згідно акту приймання-передачі приміщень від 01.01.2015 року.

У п. 11.1 договору встановлено строк його дії, а саме - з 01.01.2015 року до 30.11.2017 року.

Звертаючись з позовом про визнання недійсним договору оренди міського комунального майна від 01.01.2015 року №006/15-2, прокурор посилається на те, що використання майна навчальних загальноосвітніх закладів не за цільовим призначенням завдає шкоди інтересам держави щодо ефективного та сталого розвитку системи загальної середньої освіти та забезпечення якісного виховання і навчання дітей. Тому, відповідно до норм чинного законодавства здача в оренду приміщень навчальних закладів дозволяється в разі їх використання лише за цільовим призначенням. Натомість, економічна діяльності ФОП ОСОБА_3 з виробництва меблів має на меті отримання прибутку і жодним чином не пов'язана з навчально-виховною роботою, а отже - і з навчально-виховним процесом. За вказаних обставин, прокурор вважає, що спірний договір укладено із порушенням норм чинного законодавства, що є підставою для визнання його недійсним в порядку ч. 1 ст. 203, ч. 1,3 ст. 215 Цивільного кодексу України, а орендоване приміщення повинно бути повернуте відділу освіти Марганецької міської ради за актом приймання-передачі, проти чого заперечують відповідачі, що і є причиною спору.

За загальним положенням цивільного законодавства зобов'язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 Цивільного кодексу України. За приписами ч. 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов'язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти, дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України).

Ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв діловою обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 4 ст. 179 Господарського кодексу України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину - є недодержання, в момент вчинення правочину, стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього кодексу, зокрема зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

У п. 2.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. №11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" роз'яснено, що вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та, в разі задоволення позовних вимог, зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Оскільки сторони, укладаючи спірний договір, припустилися порушення законодавства, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що це є достатньою правовою підставою для визнання договору недійсним з огляду на положення ч. 3 ст. 207 Господарського кодексу України.

Вимога про повернення орендованого приміщення є похідною, а тому, оскільки задоволена вимога про визнання договору оренди недійсним, також підлягає задоволенню.

Що стосується посилання місцевого господарського суду на ч.2 п.8 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.08.2010 за №796 "Про затвердження переліку платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної і комунальної форми власності", якою передбачена можливість надання в оренду будівель, споруд, окремих тимчасово вільних приміщень і площ, іншого рухомого та нерухомого майна або обладнання, що тимчасово не використовується у навчально-виховній, навчально-виробничій, науковій діяльності, у разі, коли це не погіршує соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у навчальному закладі, воно не приймається до уваги, оскільки ч. 5 ст. 63 Закону України "Про освіту" прямо заборонено використовувати об'єкти освіти і науки не за призначенням.

Таким чином, колегія суддів вважає вимоги прокурора обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а оскаржуване рішення таким, що підлягає скасуванню.

З огляду на викладене та керуючись ст.ст.99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Дніпропетровської області задовольнити.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29.09.2016 року у справі №904/5834/16 скасувати.

Прийняти нове рішення.

Позов задовольнити.

Визнати недійсним договір оренди міського комунального майна №006/15-2 від 01.01.2015 року, укладений між Виконавчим комітетом Марганецької міської ради та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3.

Зобов'язати Фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 звільнити і повернути з подальшим підписанням акту приймання-передачі Відділу освіти Марганецької міської ради нерухоме майно - нежиле приміщення загальною площею 112,5 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з Виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області та з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь Прокуратури Дніпропетровської області по 1 515 грн. 80 коп. судового збору за перегляд судового рішення апеляційною інстанцією.

Доручити господарському суду Дніпропетровської області у відповідності до ст. 116, ст. 117 Господарського процесуального кодексу України видати накази.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя Л.П. Широбокова

Суддя О.В. Березкіна

(Повний текст постанови складено 10.02.2017 року).