УХВАЛА

06.02.2017Справа № 910/9961/16
За позовом QUICKCOM LIMITED (КВІККОМ ЛІМІТЕД)

до Національного банку України та Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Фінансова ініціатива"

про розірвання кредитного договору № 38 від 06.05.2014р.

Суддя Грєхова О.А.

Представники сторін:

від позивача: Унинець А.М., за довіреністю

від відповідача 1: Добролюбов В.І., за довіреністю;

від відповідача 2: Сочавський А.З., за довіреністю;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось з позовом QUICKCOM LIMITED (КВІККОМ ЛІМІТЕД) до Національного банку України, Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА" про розірвання кредитного договору № 38 від 06.05.2014

В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяві посилається на факт істотної зміни обставин, якими відповідачі 1 та 2 керувались на момент укладення Кредитного договору № 38 від 06.05.2014, зокрема, введення тимчасової адміністрації в ПАТ "КБ "ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА" та можливої подальшої ліквідації останнього, з урахуванням чого, на думку позивача, наявність такого Кредитного договору за умов зміни його істотних умов (ведення тимчасової адміністрації та подальша процедура ліквідації) вплине на оціночну вартість маси банку, затвердженої Фондом та буде меншою за вимоги кредиторів, які включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, що призведе до настання значних збитків для позивача та позбавить можливості скористатись передбаченим ст. 25 Закону України "Про акціонерні товариства". Тобто, за твердженнями позивача існують підстави для розірвання спірного договору на підставі ст.ст. 651, 652 Цивільного кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.06.2016 порушено провадження у справі № 910/9961/16, розгляд останньої призначено на 11.07.2016.

01.07.2016 через відділ діловодства Господарського суду м. Києва від представника позивача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі, в якому зазначено, що 11.06.2016 повноваження ОСОБА_4 за довіреністю від 14.04.2016 як представника компанії QUICKCOM LIMITED (Cyprus) припиняються, тому останній просить зупинити провадження у справі для належного повідомлення компанії QUICKCOM LIMITED (Cyprus) про дату та час її слухання, оскільки позивач - компанія QUICKCOM LIMITED (Cyprus) є нерезидентом, який не має зареєстрованого на території України представництва, враховуючи, те, що про розгляд даної справи належить повідомляти в порядку передбаченому Гаагзькою конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965, яка набула чинності для України 01.12.2001. Окрім цього, представник позивача зазначив про відсутність будь-яких інших представників позивача на території України.

06.07.2016 через відділ діловодства Господарського суду м. Києва від представника відповідача 2 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

11.07.2016 представником відповідача 1 через відділ діловодства Господарського суду м. Києва надійшли письмові пояснення.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день та час судового засідання повідомлений належним чином.

У судовому засіданні представники відповідачів 1, 2 заперечили проти задоволення клопотання про зупинення провадження у справі.

За наслідками розгляду клопотання позивача суд дійшов висновку про відмову в його задоволенні з огляду на його необґрунтованість.

Враховуючи неявку позивача, ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.07.2016 розгляд справи відкладено та зобов'язано сторін виконати вимоги ухвали суду від 01.06.2016 про порушення провадження у справі.

01.08.2016 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником відповідача-2 було подано відзив на позовну заяву.

У судове засідання 01.08.2016 представник позивача не з'явився.

Представник відповідача-2 в судовому засіданні 01.08.2016 заявив клопотання про необхідність повідомлення позивача в порядку передбаченому Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965, яка набула чинності для України 01.12.2001, оскільки позивач - компанія QUICKCOM LIMITED (Cyprus) є нерезидентом, який не має зареєстрованого на території України представництва.

Представник відповідача-1 в судовому засіданні 01.08.2016 проти задоволення вказаного клопотання не заперечував.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 01.08.2016 провадження у справі № 910/9961/16 було зупинено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.01.2017 провадження у справі було поновлено.

23.01.2017 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником відповідача-1 було подано заперечення на клопотання про призначення судово-економічної експертизи.

У судове засідання 23.01.2017 представник позивача не з'явився, вимоги ухвал суду від 01.06.2016, від 11.07.2016 та від 01.08.2016 не виконав, про причини нез'явлення повноважного представника в судове засідання не повідомив.

Представники відповідачів 1 та 2 в судове засідання з'явилися, надали усні пояснення по справі та проти позову заперечили.

Розглянувши у судовому засіданні 23.01.2017 клопотання представників відповідачів про продовження строків розгляду справи, подане у судовому засіданні 01.08.2016, суд дійшов висновку про необхідність його задоволення.

Враховуючи вищезазначене клопотання та з метою створення сторонам необхідних умов для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, забезпечення рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, суд продовжив строк вирішення спору у справі №910/9961/16 на п'ятнадцять днів та відклав розгляд справи на 06.02.2017.

03.02.2017 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником позивача було подано клопотання про призначення судової експертизи.

У судове засідання 06.02.2017 представники сторін з'явились.

Розглянувши в судовому засіданні 06.02.2017 клопотання представника позивача про призначення судової експертизи, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про необхідність призначення судової експертизи, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Господарського процесуального кодексу України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Згідно з положеннями ст. 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи.

Як зазначено в листі №01-8/2651 від 27.11.2006 Вищого господарського суду України "Про деякі питання призначення судових експертиз" судова експертиза повинна призначатися лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Аналогічні за змістом положення містить ч. 2 п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" №4 від 23.03.2012.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить суд розірвати Кредитний Договір № 38 від 06.05.2014 укладений між Національним банком України та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Фінансова ініціатива».

Зазначені вимоги, позивач обґрунтовує зміною істотних обставин, якими відповідачі керувались на момент укладення Кредитного договору № 38 від 06.05.2014, зокрема, введення тимчасової адміністрації в ПАТ "КБ "ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА" та можливої подальшої ліквідації останнього, з урахуванням чого, на думку позивача, наявність такого Кредитного договору за умов зміни його істотних умов (ведення тимчасової адміністрації та подальша процедура ліквідації) вплине на оціночну вартість маси банку, затвердженої Фондом та буде меншою за вимоги кредиторів, які включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, що призведе до настання значних збитків для позивача та позбавить можливості скористатись передбаченим ст. 25 Закону України "Про акціонерні товариства".

Обґрунтовуючи необхідність призначення судової експертизи, позивач зазначає, що офіційні публічні дані, які щомісячно, щоквартально та щорічно публікуються на сайті Національного банку України підтверджують, що станом на дату укладення Кредитного договору, ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» було прибутковою фінансовою установою, яка виконувала усі нормативи Національного банку України, як регулятора банківської діяльності, зокрема дотримувались нормативів обов'язкового резервування коштів на коррахунку в НБУ, адекватності регулятивного капіталу (платоспроможності), співвідношення регулятивного капіталу до сукупних активів. Будь-яких ознак підтверджених НБУ щодо визнання в майбутньому ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» неплатоспроможним ні позивач, ні відповідачі не вбачали та не могли передбачити, зважаючи на фінансові показники позичальника.

Кредитним договором № 38 від 06.05.2014 передбачалося надання кредиту позичальнику (ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива») для збереження ліквідності.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Національний банк України", Національний банк виступає кредитором останньої інстанції для банків і організовує систему рефінансування. Правління Національного банку приймає рішення щодо організації системи рефінансування.

Статтею 73 зазначеного Закону передбачене і безумовне право задовольняти будь-яку основану на здійсненому рефінансуванні банку вимогу, оформлену у встановленому законом порядку, за якою настав строк погашення.

Серед повноважень Національного банку, які зазначаються в статті 56 Закону, Національний банк видає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обов'язковими для органів державної влади і органів місцевого самоврядування, банків. Нормативно-правові акти Національного банку видаються у формі постанов Правління Національного банку, а також інструкцій, положень, правил, що затверджуються постановами Правління Національного банку.

Операції з рефінансування комерційних банків у 2014 році регулювалися:

- Положенням про регулювання НБУ ліквідності банків України, затвердженим Постановою Правління НБУ від 30.04.2009 № 259 зі змінами та доповненнями (далі - Постанова № 259), яким передбачено умови, за яких може бути прийнято рішення про підтримання ліквідності банку та відповідні інструменти рефінансування;

- Постановою Правіління НБУ від 25.09.2014 № 602 "Про заходи щодо забезпечення повернення кредитів, наданих Національним банком України" (далі - Постанова № 602);

- Постановою Правіління НБУ № 23 від 25.01.2012 "Про затвердження Положення про порядок формування та використання банками України резервів для відшкодування можливих втрат за активними банківськими операціями (далі - Постанова № 23);

- Постановою Правління НБУ від 24.02.2014 № 91 (чинною до 28.05.2014) "Про затвердження Положення про надання Національним банком України кредитів банкам України для збереження їх ліквідності" (далі - Постанова № 91), яким передбачено вимоги (умови) для надання банку кредитів для збереження ліквідності.

Водночас, як зазначає позивач, на час, що передував укладенню кредитного договору, ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» було прибутковою фінансовою установою, яке виконувало всі нормативи Національного банку України, як регулятора банківською діяльності, та не мала жодних проблем із дотриманням ліквідності.

Разом з тим, 23 червня 2015 року Правлінням Національного банку України прийнято постанову № 408 "Про віднесення ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» до категорії неплатоспроможних", а рішенням № 121 від 23.06.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію.

У вказаній постанові зазначено, що відповідно до результатів аналізу статистичної та фінансової звітності ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива», що подається до Національного банку України, свідчать, що впродовж цього періоду ПАТ «Кб «Фінансова Ініціатива» не вжив достатніх заходів для приведення своєї діяльності у відповідність до вимог законодавства, а також установлено погіршення його фінансового стану, зокрема:

- збільшення стонам на 11 червня 2015 року порівняно з 21 грудня 2014 року незбалансованості за строками погашення активів та пасивів у період до 31 дня з «-» 684 млн. грн. (або 3,8%) до «-» 1 701 млн. грн. (або 8,9%), що свідчить про значний дефіцит ліквідності банку;

- залишок коштів на кореспондентському рахунку банку в Національному банку України станом на 16 червня 2015 року становить 48 млн. грн. (або 0,3 % від зобов'язань).

Враховуючи наявність підстав вважати висновки НБУ, що винесені на протязі короткого проміжку часу суперечливими, результати яких призвели до зміни істотних обставин умов, що є предметом спору, враховуючи складність економічних розрахунків із застосуванням фінансово-економічних нормативів та показників, позивач наголошує на існуванні необхідності експертного дослідження вказаних питань.

Враховуючи викладене вище, приймаючи до уваги предмет та підстави позовних вимог, суд дійшов висновку про необхідність призначення у справі судової експертизи.

Відповідно до ч. 2 ст. 41 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу мають право пропонувати господарському суду питання, які мають бути роз'яснені судовим експертом. Остаточне коло цих питань встановлюється господарським судом в ухвалі.

Згідно з ч. 3 ст. 41 Господарського процесуального кодексу України проведення судової експертизи доручається державним спеціалізованим установам чи безпосередньо особам, які відповідають вимогам встановленим Законом України "Про судову експертизу".

Так, за приписами ст.10 Закону України "Про судову експертизу" судовими експертами можуть бути особи, які мають необхідні знання для надання висновку з досліджуваних питань. Судовими експертами державних спеціалізованих установ можуть бути фахівці, які мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності. До проведення судових експертиз, крім тих, що проводяться виключно державними спеціалізованими установами, можуть залучатися також судові експерти, які не є працівниками цих установ, за умови, що вони мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку в державних спеціалізованих установах Міністерства юстиції України, атестовані та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності у порядку, передбаченому цим Законом.

Пунктом 7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №4 від 23.03.2012 роз'яснено, що за загальним правилом доручати проведення судової експертизи можливо лише тим особам, яких атестовано відповідно до закону і включено до Державного реєстру атестованих судових експертів, ведення якого покладено на Міністерство юстиції України.

Таким чином, з'ясувавши обставини й дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що для об'єктивного та правильного вирішення спору потрібні спеціальні знання, а тому слід призначити у справі експертизу, проведення якої доручити Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Оплату експертизи, згідно з виставленим рахунком, покласти на QUICKCOM LIMITED (КВІККОМ ЛІМІТЕД).

Керуючись ст. ст. 41, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

1. Призначити у даній справі судову економічну експертизу, проведення якої доручити Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз (49000, м Дніпро, Набережна Леніна, 17, оф. 361).

2. На вирішення експерта поставити наступні питання:

1) Чи підтверджується документально виходячи з фінансово-економічних показників НБУ платоспроможність Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Фінансова ініціатива" на дату підписання Кредитного договору № 38 від 06.05.2014 року?

2) Чи підтверджується документально виходячи з фінансово-економічних показників НБУ погіршення фінансового стану та неплатоспроможність Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Фінансова ініціатива" на дату прийняття рішення про введення тимчасової адміністрації 23.06.2015 року?

3. Витрати за проведення експертизи покласти на QUICKCOM LIMITED (КВІККОМ ЛІМІТЕД).

4. Попередити експерта про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків, відповідно до статей 384, 385 Кримінального кодексу України.

5. Матеріали справи надіслати до Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Суддя О.А. Грєхова