ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2017 року Справа № 904/7123/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Подобєд І.М. (доповідач),

суддів: Широбокова Л.П., Орєшкіна Е.В.

секретар судового засідання Абадей М.О.

представники сторін:

від позивача: Шевченко А.О., представник, довіреність №6 від 10.01.2017р.

від відповідача: Калінічева О.О., представник, довіреність №б/н від 15.08.2016р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сімферопольський вино-коньячний завод" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15.09.2016р. у справі №904/7123/16

за позовом Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м.Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сімферопольський вино-коньячний завод", м.Дніпро

про стягнення штрафу і пені

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 15.09.2016р. у справі №904/7123/16 (суддя Петренко І.В.) позовні вимоги задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сімферопольський вино-коньячний завод" до загального фонду Державного бюджету України на рахунок Державної казначейської служби України за місцем реєстрації товариства як платника податків за кодом бюджетної класифікації 21081100 "Адміністративні штрафи та інші санкції" 68000,00 грн. штрафу та 68000,00 грн. пені. Стягнуто з ТОВ "Сімферопольський вино-коньячний завод" на користь Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України 2040,00 грн. судового збору.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області вмотивовано фактом ухиляння відповідача від сплати штрафу, накладеного на нього рішенням адміністративної колегії Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 02.12.2015р. і його несплатою. Дана обставина є підставою для стягнення штрафу та пені, у зв'язку із простроченням виконання рішення.

Не погодившись із прийнятим рішенням місцевого господарського суду, відповідач (ТОВ "Сімферопольський вино-коньячний завод") подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення від 15.09.2016р. і прийняти нове про визнання рішення адміністративної колегії Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №74/01-14/06-15 від 02.12.2015р. у справі №67/06-03-5/15. Відповідач вважає рішення суду, прийнятим на підставі не повністю досліджених обставин справи з порушенням норм матеріального права та недотриманням норм процесуального права. Відповідач вказує, що виклав свої доводи проти вимог позивача у зустрічній позовній заяві, яка була повернута без розгляду судом ухвалою від 15.09.2016р. Таким чином, апелянт вважає, що був позбавлений права подання доказів по справі та їх доведення в установленому законодавством порядку. Щодо встановлених судом першої інстанції обставин відповідач ставить під сумнів твердження позивача про направлення заперечуваного рішення рекомендованим повідомленням №869 від 02.12.2015р., оскільки повідомлення не відповідає вимогам оформлення згідно п. 106 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009р. Зазначає, що позивач не вказав чи проводилась ним робота по встановленню відсутності посадових осіб чи уповноважених представників відповідача за відповідною адресою та в порушення ч. 1 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" не надав доказів оприлюднення інформації про прийняте рішення в офіційному друкованому органі. Оприлюднення рішення в газеті "ЗОРЯ" №26 (21757) від 06.04.2016р. належним доказом відповідач не вважає. Крім того, посилаючись на п.п 6 та 7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №15 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства" відповідач вважає рішення, що заперечується недійсним, оскільки це рішення не підписано головою адміністративної колегії Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України чим був порушений порядок його прийняття.

22.11.2016р. представником відповідача до Дніпропетровського апеляційного господарського суду подано доповнення до апеляційної скарги, в якому ще раз звернуто увагу на відсутність підпису голови адміністративної колегії Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України у рішенні №74/01-14/06-15 від 02.12.2015р. у справі №67/06-03-5/15, що тягне визнання рішення недійсним.

Позивач (Дніпропетровське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України) у відзиві на апеляційну скаргу просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, оскільки рішення прийнято з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, за результатами з'ясування всіх обставин справи. Посилання скаржника на незаконність рішення адміністративної колегії Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України не відносяться до предмету розгляду справи.

В судовому засіданні 11.01.2017р. оголошувалась перерва до 01.02.2017р.

За результатами перегляду даної справи в судовому засіданні 01.02.2017р. проголошено вступну та резолютивну частину постанови суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до положень ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено із матеріалів справи, за результатами розгляду справи №67/06-03-5/15 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладання штрафу, адміністративною колегією Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України 02.12.2015р. прийнято рішення №74/01-14/06-15, яким визнано дії ТОВ "Сімферопольський вино-коньячний завод" у вигляді неподання інформації територіальному відділенню у встановлені строки на вимогу від 12.09.2015р. №2140/29/06-15, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого п. 13 ст. 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції"; накладено штраф за вчинене порушення у сумі 68000 грн.

Копія рішення листом №3303/29/06-15 від 02.12.2015р. була направлена на адресу ТОВ "Сімферопольський вино-коньячний завод" 03.12.2015р., що вбачається з копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №00927869 та була повернута відділенням поштового зв'язку з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

06.04.2016р. у №26(21757) газети "ЗОРЯ" був оприлюднений витяг рішення адміністративної колегії Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України.

На день подання позовної заяви товариством не сплачено штраф, накладений рішенням, у зв'язку з чим позивач звернувся до господарського суду з позовними вимогами стягнути штраф та пеню за прострочення сплати штрафу.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 14 Закону України №3659-XII від 26.11.1993р. "Про Антимонопольний комітет України" (із змінами і доповненнями) адміністративна колегія територіального відділення Антимонопольного комітету України приймає передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення, надає попередні висновки стосовно узгоджених дій.

Частиною 1 ст. 22 наведеного Закону та ч. 2 ст.56 Закону України №2210-III від 11.01.2001р. "Про захист економічної конкуренції" встановлено, що розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов'язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом.

За вимогами ч. 3 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Згідно ч. 1 наведеної статті рішення (витяг з нього за вилученням інформації з обмеженим доступом, а також визначеної відповідним державним уповноваженим Антимонопольного комітету України, головою територіального відділення Антимонопольного комітету України інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які брали участь у справі), розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб.

У разі, якщо вручити рішення, розпорядження, немає можливості, зокрема, внаслідок:

відсутності фізичної особи за останнім відомим місцем проживання (місцем реєстрації);

відсутності посадових осіб чи уповноважених представників суб'єкта господарювання, органу адміністративно-господарського управління та контролю за відповідною юридичною адресою, -

рішення, розпорядження органів Антимонопольного комітету України вважається таким, що вручене відповідачу, через десять днів з дня оприлюднення інформації про прийняте рішення, розпорядження в офіційному друкованому органі (газета Верховної Ради України "Голос України", газета Кабінету Міністрів України "Урядовий кур'єр", "Офіційний вісник України", друковані видання відповідної обласної ради за останнім відомим місцем проживання чи місцем реєстрації, юридичної адреси відповідача).

Господарським судом встановлено та матеріалами справи підтверджено належне відправлення відповідачу рішення адміністративної колегії Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №74/01-14/06-15 від 02.12.2015р. за юридичною адресою ТОВ "Сімферопольський вино-коньячний завод": м.Дніпропетровськ, вул. Малиновського, 14-а, яка є дійсною і на цей час.

Посилання відповідача на відсутність позначок в деяких графах рекомендованого поштового повідомлення №869 та відсутність у додатках позовної заяви фіскального чека не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки як вбачається із наведених термінів у Правилах надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009р. рекомендоване поштове відправлення - реєстрований лист, поштова картка, бандероль, секограма, дрібний пакет, мішок "М", які приймаються для пересилання без оцінки відправником вартості його вкладення, тобто без оформлення фіскального чеку, який є лише розрахунковим документом та з якого не вбачається, який саме лист був направлений, тоді як рекомендоване поштове повідомлення №869 містить посилання на лист Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №3303/29/06-15, яким було направлено рішення.

Щодо відсутності позначки про вручення повідомлення і прізвища особи, якому вручається повідомлення, то такі позначки не можуть бути присутніми, оскільки повідомлення не було вручено з причини "закінчення терміну зберігання", позначка хоч і не стоїть в окремо визначеному місці, але присутня на поштовому конверті.

У зв'язку з неодержанням відповідачем рішення позивач оприлюднив інформацію про прийняте рішення в газеті "ЗОРЯ" №26(21757) від 06.04.2016р. Таке оприлюднення відповідає ч. 1 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", оскільки дана газета є офіційним виданням Дніпропетровської обласної ради. Таким чином, рішення вважається таким, що вручене відповідачу 16.04.2016р.

З врахуванням наведених положень ч. 3 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" відповідач повинен був сплатити штраф до 17.06.2016р.

Протягом п'яти днів з дня сплати штрафу суб'єкт господарювання зобов'язаний надіслати відповідно до Антимонопольного комітету України або його територіального відділення документи, що підтверджують сплату штрафу (ч. 8 ст. 56 вказаного вище Закону).

Доказів сплати штрафу у сумі 68000,00 грн. у визначений строк відповідачем не надано.

Відповідно до ч. 5 ст.56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України.

Позовна заява містить обґрунтований розрахунок пені, сума якого за період прострочення з 17.06.2016р. по 22.08.2016р. склала 68340,00 грн., при цьому позивач з врахуванням вищенаведеної норми зменшив суму пені до 68000,00 грн.

У зв'язку з тим, що невиконання законних розпоряджень, рішень і вимог органу Антимонопольного комітету України за змістом ч. 2 ст. 22 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" тягне за собою передбачену законом відповідальність, а відповідач, як суб'єкт господарювання, такі вимоги не виконав, його згідно з положеннями Закону України "Про захист економічної конкуренції" позивачем правомірно було притягнуто відповідача до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до ст. 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є:

неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи;

недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими;

невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи;

порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Порушення або неправильне застосування норм процесуального права може бути підставою для зміни, скасування чи визнання недійсним рішення тільки за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення.

Дослідивши доводи відповідача щодо недійсності прийнятого рішення адміністративної колегії Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України через відсутність у цьому рішенні підпису голови адміністративної колегії, колегія суддів вважає їх такими, що не можуть бути підставою для скасування оскарженого рішення суду першої інстанції, виходячи із такого.

На спростування доводів відповідача щодо не підписання головою адміністративної колегії Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України рішення №74/01-14/06-1 від 02.12.2015р. позивачем надано для огляду колегією суддів оригінал, а до матеріалів справи долучено копію цього рішення, в якому наявний підпис голови означеної адміністративної колегії Ігнатенко Н.В.

Із наданих суду апеляційної інстанції усних пояснень представника позивача з'ясовано, що копія означеного рішення адміністративної колегії, яка первісно надано суду разом із позовною заявою, не відповідала оригіналу, оскільки була скопійована не з оригіналу, а з його другого примірнику, який дійсно не містив такого підпису.

Відтак не з'ясування означених вище обставин під час розгляду справи судом першої інстанції, хоча і є порушенням норм процесуального права у дослідженні та оцінці письмових доказів, проте не призвело до прийняття неправильного рішення по суті спору.

До того ж, за ч. 1 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" надано право заявнику, відповідачу і третій особі оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

В п. 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №15 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства" (із змінами і доповненнями) роз'яснено, що у застосуванні згаданого припису частини першої статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції", а також частини другої статті 47 цього Закону господарським судам слід враховувати таке. За цими приписами передбачені ними строки оскарження рішень органу Антимонопольного комітету України не може бути відновлено. Таким чином, зазначені строки є присічними. Встановлена Цивільним кодексом України позовна давність до відповідних правовідносин не застосовується, так само як і в оскарженні розпоряджень Антимонопольного комітету України та його органів. Аналогічним чином вирішується й питання щодо строків оскарження рішень органів Антимонопольного комітету України, прийнятих у справах про недобросовісну конкуренцію. Закінчення присічного строку, незалежно від причин його пропуску заінтересованою особою, є підставою для відмови в позові про визнання недійсним рішення (розпорядження) Антимонопольного комітету України та його органів.

Згідно п. 21 постанови Пленуму Вищого господарського суду України, вирішуючи спори, пов'язані із зобов'язанням виконати рішення Антимонопольного комітету України чи його територіального відділення або про стягнення коштів (штрафу, пені) на підставі такого рішення, господарським судам необхідно мати на увазі, що сам по собі факт неоскарження рішення особою, якої воно стосується, не є безумовним свідченням законності відповідного акта державного органу. Тобто для того, щоб дійти висновку про обов'язковість виконання рішення названого Комітету чи його територіального відділення, господарському суду потрібно досліджувати це рішення на предмет його відповідності вимогам законодавства, якщо така відповідність заперечується іншою стороною у справі. Однак господарським судом не можуть братися до уваги доводи особи, стосовно якої прийнято рішення (заявника, відповідача, третьої особи в розумінні статті 39 Закону України "Про захист економічної конкуренції"), з приводу незаконності та/або необґрунтованості цього рішення, якщо такі доводи заявлено після закінчення строків, встановлених частиною другою статті 47 та частиною першою статті 60 названого Закону, оскільки дана особа не скористалася своїм правом на оскарження відповідного акта державного органу, а перебіг зазначеного строку виключає можливість перевірки законності та обґрунтованості рішення органу Антимонопольного комітету України.

Матеріалами даної справи підтверджено, що у встановлений законом строк відповідач не скористався наданим йому правом оскарження рішення, тому сплив присічного строку для оскарження не дає йому права посилатись на незаконність рішення.

Щодо ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 15.09.2016р. у справі №904/7123, якою було повернуто зустрічну позовну заяву ТОВ "Сімферопольский вино-коньячний завод" до Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення адміністративної колегії Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 02.12.2015р. №74/01-14/06-15 по справі №67/06-03-5/15 з підстав не надання доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі, то як підтверджено матеріалами справи, відповідачем ця ухвала суду першої інстанції окремо від судового рішення оскаржена не була.

На підставі викладеного колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що господарським судом повно, всебічно та об'єктивно досліджені всі обставини справи в їх сукупності, їм надана належна правова оцінка, оскаржене рішення місцевого господарського суду повністю відповідає вимогам законодавства, тому передбачених статтею 104 Господарського процесуального кодексу України підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни оскарженого у справі судового рішення немає.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв'язку із апеляційним оскарженням, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103 - 105 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сімферопольський вино-коньячний завод" - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15.09.2016р. у справі №904/7123/16 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Повний текст постанови складено - 06.02.2017р.

Головуючий суддя І.М. Подобєд

Суддя Л.П. Широбокова

Суддя Е.В. Орєшкіна