РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2017Справа № 910/23838/16

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу

за позовомВідділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Хмільницькому районі Вінницької області
доПублічного акціонерного товариства "Райффайзен банк Аваль"
прозобов'язання повернути надлишково перерахованих страхових коштів у розмірі 2 985 грн 38 коп.
Представники:
від позивача: Федорова К.К. - представник за довіреністю
від відповідача: Дем'янов І.Ю. - представник за довіреністю

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

26.12.2016 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Хмільницькому районі Вінницької області з вимогами до Публічного акціонерного товариства "Райффайзен банк Аваль" про зобов'язання повернути надлишково перерахованих страхових коштів у розмірі 2 985 грн 38 коп.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що позивач перераховував щомісячні страхові виплати громадянину ОСОБА_1, який на той час вже помер, та про що позивачу не було відомо, на їх поточні (карткові) рахунки, відкриті у Публічному акціонерному товаристві "Райффайзен Банк Аваль", у зв'язку з чим позивач просить, на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України, зобов'язати відповідача повернути зайво перераховані страхові виплати в сумі 2 985 грн 38 коп., які обліковуються на рахунку ОСОБА_1., на рахунок Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Хмільницькому районі Вінницької області.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.12.2016 порушено провадження у справі № 910/23838/16 та справу призначено до розгляду на 06.02.2017.

12.01.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

13.01.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду.

06.02.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшла заява про долучення документів до матеріалів справи.

У судове засідання 06.02.2017 з'явились представники сторін та надали пояснення по суті спору. Представник позивача в повному обсязі підтримав заявлені позовні вимоги та просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача надав пояснення по суті заявлених позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

У судовому засіданні 06.02.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

30.12.2013 між Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Хмільницькому районі Вінницької області (клієнт за договором) та Публічним акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" (банк за договором) укладено договір про виплату соціальної допомоги № Р7-01-06-0-0/07-139-1, відповідно до умов якого клієнт доручає, банк бере на себе зобов'язання здійснювати зарахування соціальної допомоги (надалі кошти) на поточні рахунки, відкриті в його установі, на виплату соціально значимих платежів одержувачам коштів. Одержувачами коштів є виключно фізичні особи, що одержують соціально значимі платежі від клієнта та мають карткові рахунки, відкриті у банку.

Постановою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Хмільницькому районі Вінницької області від 23.01.2015 № 0206/17119/17119/1113 про призначення потерпілому перерахованої щомісячної страхової виплати з 01.03.2014 потерплому Зінов'єву В.А. призначено перераховану щомісячну грошову суму в розмірі 2009 грн 851 коп. безстроково.

На виконання умов вказаного договору на поточний (картковий) рахунок ОСОБА_1. надходили страхові платежі від Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Хмільницькому районі Вінницької області зокрема за червень-липень 2016 року на його рахунок НОМЕР_2 було перераховано позивачем 5 268 грн 32 коп., що підтверджується наявними в матеріалах справи належним чином засвідченими копіями щомісячних реєстрів на перерахування виплат та довідкою виплачених коштів позивача.

ОСОБА_1. померла ІНФОРМАЦІЯ_1 що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1, належним чином засвідчена копія якого знаходиться в матеріалах справи.

Як стверджує позивач у позові, про смерть ОСОБА_1. він довідався лише у вересні 2016 після отримання від управління Пенсійного фонду України свідоцтва про його смерть, і лише постановою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Хмільницькому районі Вінницької області № 0206/17119/17119/1115 від 06.09.2016 припинено виплату страхових платежів на рахунок ОСОБА_1., у зв'язку із зняттям з обліку справи потерпілої через її смерть.

07.09.2016 позивач звернувся до відповідача з проханням повернути кошти, які було зайво перераховані на поточний рахунок ОСОБА_1., у зв'язку з його смертю.

20.09.2016 відповідачем направлено відповідь позивачу, в якій зазначено, що умовами договору про виплату соціальної допомоги № Р7-01-06-0-0/07-139-1 від 30.12.2013 не передбачено здійснення банком списання зарахованих на рахунок клієнта коштів з метою їх повернення фонду та, що згідно зі статтею 1071 Цивільного кодексу України, банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком та клієнтом.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

За змістом статті 16 Цивільного кодексу України, для захисту своїх прав особа може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту права, який передбачено законом, що регулює відносини сторін або договором між сторонами.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 № 1596 "Про заходи щодо виконання статті 3 Указу Президента України від 4 липня 1998 року N 734" встановлено, що цей Порядок регулює питання виплати пенсій та грошової допомоги, що нараховуються відповідно органами Пенсійного фонду та органами праці та соціального захисту населення і фінансуються за рахунок коштів Пенсійного фонду та відповідних бюджетів, за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх вклади до запитання (поточні рахунки) в установах уповноважених банків.

Відповідно до пункту 13 вищевказаної Постанови у разі надходження до уповноваженого банку відомостей про смерть одержувача пенсії та грошової допомоги уповноважений банк зобов'язаний припинити зарахування коштів на поточний рахунок з місяця, наступного за місяцем смерті одержувача, і зробити відповідну помітку у примірнику списку на зарахування пенсій та допомоги, що підлягає поверненню органу Пенсійного фонду або органу праці та соціального захисту населення.

Згідно статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Приписами частини 1 статті 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Згідно з положенням частин 1, 2 статті 14 Цивільного кодексу України. цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковими для неї.

Відповідно до частини 1 статті 28 та частин 1, 9 статті 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", страховими виплатами є грошові суми, які згідно із статтею 21 цього Закону Фонд соціального страхування від нещасних випадків виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. Страхові виплати проводяться щомісячно в установлені Фондом соціального страхування від нещасних випадків дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду. За бажанням одержувачів ці суми можуть перераховуватися на їх особові рахунки в банку.

Пунктами 1.8, 1.9 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 27 квітня 2007 року № 24 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 червня 2007 року за № 715/13982, також передбачено спосіб одержання потерпілими та особами, які мають на це право, сум страхових виплат шляхом їх перерахування на особові рахунки в банку.

Повернення зайво виплачених сум проводиться на підставі постанови робочих органів виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, якщо потерпілі або особи, які мають на це право, не заперечують підстав і розміру відрахування.

Відносини між банком і клієнтом (володільцем банківського рахунка) щодо укладення договору банківського рахунка та здійснення операцій за рахунком клієнта урегульовано положеннями глави 72 Цивільного кодексу України.

Відповідно до приписів статей 1066, 1067 Цивільного кодексу України договір банківського рахунку регулює правовідносини між банком та клієнтом; за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом (частина 2 статті 1068 Цивільного кодексу України).

Згідно з пунктом 1.3 статті 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", дата валютування - зазначена платником у розрахунковому документі або в документі на переказ готівки дата, починаючи з якої кошти, переказані платником отримувачу, переходять у власність отримувача.

Отже, кошти, переказані платником отримувачу, з моменту їх зарахування на рахунок переходять у власність останнього, який має виключне право розпорядження ними, а банк в свою чергу у межах договору та відповідно до вимог законодавства виконує функції з обслуговування банківського рахунка клієнта (забезпечує зберігання коштів, за розпорядженням клієнта проводить розрахунково-касові операції за допомогою платіжних інструментів тощо) і не є набувачем цих коштів.

Відповідно до статті 1071 Цивільного кодексу України, банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження.

Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом.

Відповідно до пункту 7.1.2 статті 7 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Пунктом 1.39 статті 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" передбачено, що списання примусове - це списання коштів, що здійснюється стягувачем без згоди платника на підставі встановлених законом виконавчих документів у випадках, передбачених законом.

Тобто примусове списання коштів із рахунка клієнта на підставі рішення суду та виконавчих документів визначає обов'язок банку виконати судове рішення, прийняте за наслідком захисту прав стягувача стосовно особи - володільця рахунка, незалежно від його волевиявлення.

Виходячи з системного аналізу змісту положень статей 1066, 1067, 1071, 1212 Цивільного кодексу України та пункту 7.1.2 статті 7 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", суд вважає, що банк не є набувачем спірних страхових коштів в розумінні статті 1212 Цивільного кодексу України, а лише вчиняє дії по обслуговуванню рахунку клієнта.

Оскільки відповідач у межах договору про виплату соціальної допомоги № Р7-01-06-0-0/07-139-1 від 30.12.2013, укладеного між Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Хмільницькому районі Вінницької області та Публічним акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль", свої зобов'язання виконав у повному обсязі; умовами зазначеного Договору не передбачено обов'язок банку щодо списання коштів із рахунка клієнта на вимогу фонду; банк не є набувачем спірних коштів і не має повноважень з розпорядження особистими коштами клієнта, що є власністю останнього, поза межами договору між банком і клієнтом; будь-яке рішення, прийняте судом стосовно володільця рахунка або його спадкоємців, яке б зобов'язувало банк здійснити списання коштів з особового рахунка, відсутнє, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Хмільницькому районі Вінницької області не підлягають задоволенню.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України у справах № 3-80гс14 від 02.09.2014, № 3-45гс14 від 09.09.2014 та 3-49гс14 від 09.09.2014.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Kеруючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст. 75, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 14.02.2017

Суддя Н.Б. Плотницька