ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"13" лютого 2017 р.Справа № 924/56/17

Господарський суд Хмельницької області у складі:

суддя Заверуха С.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Хмельницької філії, м. Хмельницький

до Управління соціального захисту населення Теофіпольської районної державної адміністрації Хмельницької області, смт. Теофіполь

про стягнення боргу у розмірі 7661,63 грн.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - довіреність №952 від 12.12.16р.; ОСОБА_2 - довіреність №953 від 12.12.16р.

від відповідача: не з'явився

Повне рішення складено 13.02.2017р.

Суть спору: позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з Управління соціального захисту населення Теофіпольської районної державної адміністрації Хмельницької області, смт. Теофіполь на користь публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Хмельницької філії ПАТ "Укртелеком" 8 474,39 грн., з них 7661,63 грн. - основний борг, 153,86 грн. - 3% річних, 658,90 грн. - інфляційні втрати.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що у період з 01.12.15р. по 31.12.2015р. публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Хмельницької філії ПАТ "Укртелеком" надавало телекомунікаційні послуги на пільгових умовах громадянам селища міського типу Теофіполь Хмельницької області, які підпадають під дію Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", "Про жертви нацистських переслідувань", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про охорону дитинства" та "Про прокуратуру" на підставі укладеного з Управлінням соціального захисту населення Теофіпольської РДА Хмельницької області договору №1 від 01.01.15р. За умовами вказаного договору Відповідач зобов'язувався здійснювати розрахунки з Позивачем та внаслідок недобросовісного виконання своїх зобов'язань заборгував за грудень 2015р. 76661,63 грн., які станом на 27.12.2016р. так і залишаються несплаченими.

Між позивачем та відповідачем проведена звірка розрахунків, за результатами якої відповідач визнав свій борг перед позивачем на суму 7661,63 грн. за період з 01.12. по 31.12.15р., що підтверджується підписами керівниками обох Сторін актом звіряння розрахунків станом на 01.01.2016р. щодо боргу за грудень 2015р. Сторони - позивач та відповідач підписали двосторонній акт звіряння розрахунків, яким і підтвердили дану сум боргу.

Отже, враховуючи відсутність оплати відповідачем послуг наданих позивачем , останні був змушений звернутися до господарського суду Хмельницької області за захистом порушених прав та законних інтересів підприємства, про стягнення з відповідача 8474,39 грн., до якого включено основний борг - 7661,63 грн., інфляційні втрати - 658,90 грн., 3% річних - 153,86 грн., при періоді прострочення в оплаті з 01.12.15р. по 31.12.15р.

Представник відповідача у відзиві на позов від 24.01.2017р. проти позову заперечує та вказує, що відповідно до пп. б п. 4 ч. 1 ст. 89 та ст. 102 Бюджетного кодексу України, видатки на відшкодування вартості послуг наданих пільговим категоріям громадян проводяться з місцевих бюджетів за рахунок субвенцій з Державного бюджету України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зокрема, пунктом 2 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету (далі - Порядок № 256), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р. № 256 передбачено, що фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення провадиться за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на відповідний рік, у межах обсягів, затверджених у бюджетах на зазначені цілі. Разом з тим, у Законі України „Про Державний бюджет України на 2016 рік відсутня субвенція з Державного бюджету України місцевим бюджетам на надання пільг з послуг зв'язку, що підтверджується позивачем у листі до управління соціального захисту населення від 28.01.2016р. № 05/05-323. Також у Законі України „Про Державний бюджет України на 2017 рік також відсутня субвенція з Державного бюджету України місцевим бюджетам на надання пільг з послуг зв'язку.

Крім того, незважаючи на те, що відповідно до п. 3 Порядку № 256 головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення, в даній ситуації управління соціального захисту населення лише здійснює перерахування коштів на рахунки підприємств - надавачів послуг, а не проводить розподіл коштів.

Стосовно укладеного між сторонами акту звіряння розрахунків за надані населенню пільги по послугах електрозв'язку, яким визначено, що заборгованість станом на 01.01.2016р. становила 7661,63 грн. відповідач відзначає, що, враховуючи пункт 2.1.3. договору № 1 від 01.01.2015р. про відшкодування пільг по абонентній платі за користування індивідуальними квартирними телефонами та встановленню квартирних телефонів пільговій категорії населення, субвенції на проведення розрахунків з ПАТ „Укртелеком на рахунки управління не надходили, мова про порушення умов договору № 1 від 01.01.2015р. йти не може. Управління соціального захисту населення Теофіпольської районної державної адміністрації Хмельницької області є бюджетною установою і діє у відповідності до чинного законодавства України. Всі платежі, які здійснює управління, проводяться на підставі кошторисних призначень, згідно затверджених кошторисів та коштів, передбачених на конкретні цілі відповідно до ч. 1 ст. 23 Бюджетного кодексу України, якою встановлено, що будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення.

Разом з тим, відповідач звертає увагу суду на те, що розділом 6 договору встановлений термін дії договору з 1 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року. Договором не передбачено терміну дії договору в частині проведення розрахунків до їх повного виконання, що ще раз підтверджує факт не порушення управлінням умов договору.

Таким чином, управління соціального захисту населення Теофіпольської районної державної адміністрації Хмельницької області, керуючись ст.ст. 23, 89, 102 Бюджетного кодексу України, ст.ст. 59, 82, 84 Господарського процесуального кодексу України, Законами України „Про Державний бюджет України на 2015 рік, „Про Державний бюджет України на 2016 рік, „Про Державний бюджет України на 2017 рік, ст. 5 Закону України „Про судовий збір, постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р. № 256 „Про затвердження порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, просить суд у позові відмовити та розглядати справу без участі представника відповідача.

Управлінням соціального захисту населення Теофіпольської районної державної адміністрації Хмельницької області надіслано суду письмові пояснення № 248 від 07.02.2017р., в яких вказує, що відповідач постійно здійснює облік осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою, шляхом внесення відомостей до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги, відповідно до повноважень, наданих постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003р. № 117 "Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги". Крім того, відповідачем додано копії: списків померлих громадян у листопаді 2015 року, які користувались пільгами на житлово-комунальні послуги № 3739 від 15.12.2015р.; звітів від 07.05.2015р., від 06.07.2015р.; реєстрів № 3328 від 04.11.2015р., № 3713 від 11.12.2015р.

Позивач у своїх додаткових письмових поясненнях від 13.02.2017р. спростовує викладені у відзиві на позов доводи відповідача та зазначає, що Законом України "Про телекомунікації", Правилами надання та отримання телекомунікаційних послуг не передбачено жодного обмеження щодо надання послуг у разі відсутності коштів на зазначені цілі. Крім того, позивач звертає увагу суду на п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р. № 256 "Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету", яким встановлено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги. Також зазначено, що на виконання п. 10 Положення "Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги" позивачем щомісяця у паперовому та електронному вигляді надані відповідачу розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам, згідно з формою "2-пільга", а за результатами проведеного звіряння між позивачем і відповідачем підписано акт звіряння розрахунків, відповідно до якого заборгованість станом на 01.01.2016р. становить 7661,63 грн.

Позивач посилається на пункт 3, пункт 6 порядку №256, ч.6 ст. 48 Бюджетного кодексу України, п.10 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, зобов'язаний щомісячно проводити відшкодування позивачу коштів за телекомунікаційні послуги надані пільговим категоріям населення. З посиланням на лист Міністерства фінансів України від 30.06.2011 р. за №31-07310-10-24/16584 та вказану статтю Бюджетного кодексу України, норми статті 525,526 ЦК України, ст. 193 ГК України, товариство звертає увагу, що відповідач відповідає за своїми зобов'язаннями які виникли безпосередньо із закону і така відповідальність не може ставитись в залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб, а договором не передбачено терміну дії останнього в частині проведення розрахунків до їх повного виконання.

Представником позивача в судовому засіданні подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача 7661,63 грн. основного боргу.

Оскільки зменшення розміру позовних вимог не суперечить законодавству, не порушує чиї - не будь права та охоронювальні законом інтереси, вони господарським судом приймаються.

Представники позивача в судове засідання з'явилися, підтримали зменшені позовні вимоги у повному об'ємі.

Представники відповідача в судове засідання не з'явилися, просили в поясненнях від 07.02.2017 р. суд слухати справу за відсутності представника. В даних поясненнях відповідач стверджує, що останнім не порушувались умови договору, при цьому управління постійно здійснює облік осіб, які мають право на пільги, шляхом внесення відомостей реєстру, а з відповідачем проводилася звірки цих осіб.

Розглядом наявних матеріалів справи встановлено:

01.01.2015р. між публічним акціонерним товариством "Укртелеком" (Укртелеком) та Управління соціального захисту населення Теофіпольської РДА укладено договір про відшкодування пільг по абонентній платі за користування індивідуальними квартирними телефонами та встановленню квартирних телефонів пільговій категорії населення №1 (далі - договір), відповідно до якого предметом даного договору є відшкодування Розпорядником коштів витрат виконавцю надання пільг по встановленню квартирних телефонів та абонентній платі за користування квартирними телефонами громадянам, які мають право на пільги передбачені Законами України: ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993р., "Про жертви нацистських переслідувань" від 23.03.2000р., "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991р., "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 1991р., "Про міліцію" від 20.12.1990р., "Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні" від 17.04.1991р., "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту багатодітних сімей" від 19.05.2009р. (п. п.1.1, 1.1.1, 1.1.2, 1.1.3, 1.1.4, 1.1.5, 1.1.6, 1.1.7, 1.1.8 Договору).

Відповідно до п.п. 2.1, 2.1.1, 2.1.2, 2.1.3, 2.1.4, 2.1.5 Договору Розпорядник коштів зобов'язується вести персоніфікований облік громадян, передбачених п.1.1 даного договору, за видами пільг. Повідомляти виконавця про виявлення фактів смерті, зміни місця проживання осіб, які користуються пільгами передбаченими п.1.1. даного договору. По мірі надходження субвенцій з державного бюджету місцевими бюджетам на зазначені цілі у відповідному бюджетному році здійснювати розрахунки з постачальником послуг на підставі отриманих від нього щомісячно звітів щодо послуг, наданих утримувачам, які мають право на відповідні пільги у відповідності до Постанови КМУ від 04.03.2002р. №256 "Про затвердження порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету. Перевірити наданий виконавцем список громадян яким встановлено квартирні телефони та обсяги нарахувань. Здійснювати розрахунки з Виконавцем у п'ятиденний термін від дня надходження субвенції на рахунок Розпорядника коштів.

Згідно п.п. 2.2., 2.2 даного договору Виконавець зобов'язується складати списки громадян (форма 2 - пільга), які відповідно до законодавства мають пільги передбачені п. 1.1. договору та надавати їх Розпоряднику коштів.

Крім того, виконавець зобов'язується розрахувати суму відшкодувань витрат, пов'язаних з наданням пільг передбачених чинним законодавством та разом з актом звірки (форма 3 - пільга), "Акт звірки розрахунків на надані послуги на які надаються пільги.

Пунктом 6.1 договору передбачено термін дії по 31 грудня 2015 року.

Публічним акціонерним товариством "Укртелеком" в особі Хмельницької філії ПАТ "Укртелеком" протягом грудня 2015 року (в т.ч.) надавались телекомунікаційні послуги на пільгових умовах громадянам селища міського типу Теофіполь Хмельницької області, які підпадають під дію Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", "Про жертви нацистських переслідувань", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про охорону дитинства" та "Про прокуратуру" на підставі укладеного з Управлінням соціального захисту населення Теофіпольської РДА Хмельницької області договору №1 від 01.01.15р. на загальну суму 7661,63 грн.

В матеріали справи надано списки громадян, які відповідно до законодавства та укладеного договору мають пільги, а також яким в грудні 2015 року надавались послуги позивачем (за формою 2 пільга - компенсуючий орган 000017 відділ соціального забезпечення).

Згідно акту звіряння розрахунків за надані на пільговій основі послуги між Хмельницькою філією ПАТ "Укртелеком" та управлінням соціального захисту населення Теофіпольської районної державної адміністрації станом на 01.01.2016р., погоджена заборгованість у сумі 7661,63 грн. Даний акт підписаний обома сторонами та скріплений їх печатками.

28.01.2016 року позивачем на адресу відповідача направлено претензію №05/05-323 від 28.01.2016 р. згідно якого заявник просив управління сплатити борг перед Хмельницькою філією станом на 01.01.2016 р. в сумі 7749 грн. (в т.ч. сума яка є предметом позову - 7661,63 грн.).

Отримання вказаного листа не заперечується самим відповідачем, про що свідчить зміст відзиву з посиланням на копію даного листа.

Таким чином, у зв'язку з несплатою наданих послуг зв'язку пільговим категоріям населення, позивач звернувся до суду з позовом про примусове стягнення боргу в сумі 7661,63 грн.

Досліджуючи надані докази та оцінюючи їх у сукупності, до уваги приймається наступне:

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Названі норми передбачають, що господарські зобов'язання можуть виникати безпосередньо з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 63 Закону України "Про телекомунікації" та п. 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 11.04.2012р., споживачами, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, телекомунікаційні послуги надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України; установлені законами пільги з оплати послуг надаються споживачеві відповідно до законодавства за місцем його проживання з дня предявлення ним документа, що підтверджує право на пільги.

В Законі України від 22.10.1993 року № 3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу", Законі України від 23.03.2000 року № 1584-ІІІ "Про жертви нацистських переслідувань", Законі України від 28.02.1991 року № 796-ХІІ "Про статус і соціальний захист громадян, я, постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Законі України від 24.03.2008 року № 203/98-ВР "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний статус", законі України від 20.12.1991р. №2011-ХІІ "Про соціальний правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Законі України від 26.04.2001 року № 2402-ІІІ "Про охорону дитинства" передбачено надання пільг при оплаті за послуги зв'язку (телекомунікаційні послуги).

Згідно ч. 6 ст. 48 Бюджетного кодексу України, зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг по оплаті за надані послуги та компенсації громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються органами Державного казначейства України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень. Зазначена норма є спеціальною по відношенню до загальних положень частин 1-4 ст. 48 Бюджетного кодексу України.

Згідно з пп. б п. 4 ч. 1 ст. 89 та ст. 102 Бюджетного кодексу України, видатки на відшкодування вартості послуг наданих пільговим категоріям громадян здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з державного бюджету України (субвенцій з державного бюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частина 2 ст. 218 ГК України та ст. 617 ЦК України прямо передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення від відповідальності.

Згідно п.5 листа ВГС України №01-06/374/2013 відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Також, Європейським судом з прав людини у рішеннях у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005р. та у справі "Бакалов проти України" від 30.11.2004р. зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р. № 256 затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, якими встановлено механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення компенсаційних виплат за пільги окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Відповідно до п. 3 Порядку №256 головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Таким чином, розпорядником коштів бюджетного фінансування соціальних пільг Теофіпольського району та смт. Теофіполь є управління соціального захисту населення Теофіпольської РДА, а отже, на підставі вищезазначених норм законодавства відшкодування витрат понесених позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян здійснюється відповідачем за рахунок державних субвенцій.

Зокрема, пунктом 5 Постанови № 256 визначено, що Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами - надавачами відповідних послуг і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад .

Згідно з приписами п. 10 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №17 від 29.01.2003р., підприємства та організації, що надають послуги, щомісяця до 25 числа подають уповноваженому органу на паперових та електронних носіях розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці, згідно з формою "2-пільга".

Судом з'ясовано надання відповідачу розрахунків з формою "2-пільга" та оформлення сторонами підписанням акту звірки.

Пунктом 2.2. Порядку реєстрації та обліку бюджетних зобов'язань розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів в органах Державної казначейської служби України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №309 від 02.03.2012р., розпорядники бюджетних коштів протягом 7 робочих днів з дати взяття бюджетного зобовязання подають до відповідного органу Казначейства Реєстр бюджетних зобовязань розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів за формою згідно з додатком 1 на паперових (у двох примірниках) та електронних носіях і оригінали документів або їх копії, засвідчені в установленому порядку, що підтверджують факт узяття бюджетного зобовязання.

Згідно з ч. 3 п. 7 Порядку №256 органи Державної казначейської служби протягом операційного дня з часу отримання відповідних платіжних доручень направляють кошти субвенцій на рахунки місцевих бюджетів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби.

Відповідно до ч. 1 п. 8 Порядку № 256 отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державного казначейства, для здійснення відповідних видатків. При цьому головні розпорядники коштів у п'ятиденний термін здійснюють розрахунки із постачальниками відповідних послуг (ч. 2 п. 8 Порядку № 256).

Таким чином, зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв'язку, компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Згідно статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Враховуючи вищевикладене, наявність договору та претензії позивача від 28.01.2016 р. суд визнає вимоги позивача щодо стягнення із відповідача суми заборгованості у розмірі 7661,63 грн. обґрунтованими, правомірними, доведеними матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Зазначене законодавство, умови договору, та встановлені судом факти з посиланням на практику Європейського суду з прав людини, спростовує позицію відповідача викладену у відзиві на позов, зокрема щодо відсутності договірних зобов'язань, відсутності коштів тощо.

Так, послуги надавалися в строк передбачений договором, а останній обумовлює здійснення розрахунків з позивачем, при цьому відсутність бюджетного фінансування не спростовує обов'язку відповідача передбаченого договором.

Приймаючи рішення в цій частині враховуються позиції Вищого господарського суду викладені у постановах №910/21894/15 від 07.09.2016 р., № 916/2129/13 від 14.08.2014 р.

Крім того, приймається до уваги, що Законом України "Про державний бюджет України на 2015 рік" (а борг виник саме за 2015 рік) передбачено обсяг і субвенції на надання пільг з послуг зв'язку.

Розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства (п. 7 ст. 6 Закону України "Про судовий збір").

Стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує судовий збір за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору (ч.5 ст. 49 ГПК України).

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується статтею 49 ГПК України, згідно якої у разі задоволення позову судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 45, 12, 15, 33, 43 ,44, 49, 82-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Хмельницької філії м. Хмельницький до Управління соціального захисту населення Теофіпольської районної державної адміністрації Хмельницької області, смт. Теофіполь про стягнення боргу у розмірі 7661,63 грн. задовольнити.

Стягнути з Управління соціального захисту населення Теофіпольської районної державної адміністрації Хмельницької області, смт. Теофіполь (вул. Заводська, 3, ідентифікаційний код 03198511) на користь публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Хмельницької філії ПАТ "Укртелеком" (м. Хмельницький, вул. Проскурівська, 13, ідентифікаційний код 21560766) 7661,63 грн. (сім тисяч шістсот шістдесят одну гривню 63 коп.) основного боргу, 1600,00 грн. (одну тисячу шістисот гривень 00 коп.) судового збору.

Видати наказ.

Повне рішення складено 13.02.2017 р.

Суддя С.В. Заверуха

Віддрук. 3 прим. :

1 - до справи,

2 - позивачу, (м. Хмельницький, вул. Проскурівська, 13),

3 - відповідачу, (Хмельницька обл., смт. Теофіполь, вул. Заводська, 3), рекоменд. з повід.