УХВАЛА

про повернення позовної заяви

13.02.2017Справа № 910/2120/17

Суддя Гумега О.В., розглянувши

позовну заяву Компанії "Філіп Морріс Продактс С.А." (Philip Morris Products S.А.)

до відповідача-1: Компанії "Брітіш Амерікен Тобакко (Брендз) Лімітед" (British American Tobacco (Brands) Limited), відповідача-2: Державної служби інтелектуальної власності України

про визнання недійсним свідоцтва на знак для товарів і послуг

ВСТАНОВИВ:

Вивчивши подані матеріали, суд дійшов висновку, що позовна заява № б/н від 07.01.2017 (вх. № 2120/17 від 09.02.2017) і додані до неї документи підлягають поверненню без розгляду з огляду на таке.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Пунктом 3 частини 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) встановлено, що на позивача покладається обов'язок додати до позовної заяви документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Частиною 2 статті 44 ГПК України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством, передбачено справляння судового збору.

Відповідно до прохальної частини наведеної позовної заяви позивач заявив наступні позовні вимоги:

1. Визнати свідоцтво України на знак для товарів і послуг № 215959 недійсним повністю.

2. Зобов'язати Державну службу інтелектуальної власності України внести до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг відомості стосовно визнання недійсним свідоцтва України № 215959 для товарів 9, 11 та 34 класів МКТП та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені "Промислова власність".

Отже, позивачем заявлено дві вимоги немайнового характеру.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції Закону України від 06.12.2016 № 1774-VIII, який набрав чинності з 01.01.2017) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", прожитковий мінімум для працездатних осіб станом 01.01.2017 встановлено у розмірі 1600,00 грн.

Відповідно до п.п. 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (із змінами, внесеними Законом України від 06.12.2016 № 1774-VIII), за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1600,00 грн.).

Згідно абз. 2 ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" визначено, що у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Враховуючи викладене, при зверненні до Господарського суду міста Києва з позовною заявою № б/н від 07.01.2017, яка містить дві вимоги немайнового характеру, позивач повинен був сплатити судовий збір в сумі 3200,00 грн. (1600,00 грн. х 2), натомість до вказаної позовної заяви додано докази сплати судового збору лише за одну вимогу немайнового характеру, а саме квитанція № 823/з27 від 07.02.2017 на суму 1600,00 грн., а отже, позивачем сплачено судовий збір в меншому розмірі, ніж передбачено законодавством для подання позовів немайнового характеру до господарського суду.

Зважаючи на викладене, позивач не дотримався приписів Закону України "Про судовий збір", п. 3 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України, що в свою чергу, є підставою для повернення позовної заяви без розгляду згідно з п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Як роз`яснено господарським судам у п. 2.22. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", якщо заявником не подано належних доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, заява повертається господарським судом з підстав передбачених ГПК, зокрема пунктом 4 частини першої статті 63. При цьому якщо таке повернення здійснюється у зв'язку з недодержанням заявником вимог закону щодо порядку та/або розміру сплати судового збору, то у відповідній ухвалі господарського суду має бути зазначено правильний порядок сплати та/або розмір судового збору.

Додатково суд звертає увагу, що у "призначенні платежу" вищенаведеної квитанції щодо сплати судового збору фактично не вказано повне найменування господарського суду, до якого позивач подає позовну заяву, а також, не вказано код ЄДРПОУ цього суду (належало вказати: Господарський суд міста Києва, ).

За наведених обставин, позовна заява № б/н від 07.01.2017 не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню.

Разом з тим, суд звертає увагу, що відповідно до ч. 3 ст. 63 ГПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Крім того, оскільки за змістом ст. 66 ГПК України забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду, в той час як подана позивачем позовна заява № б/н від 07.01.2017 повертається без розгляду, т.т. провадження у справі не порушено, то підстави для розгляду заяви про забезпечення позову № б/н від 07.01.2017 у суду відсутні.

Керуючись п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні матеріали повернути без розгляду.

Суддя О.В.Гумега