ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2017 р. Справа № 911/3653/16

Господарський суд Київської області в складі:

головуючого судді Христенко О.О.

при секретарі Литовці А.С.

розглянувши справу № 911/3653/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артфінброк», м. Київ

до Товариства з додатковою відповідальністю «Синявське»,

смт. Рокитне

про стягнення 1 636 040,05 грн.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 - довіреність № 7/06-2016 від 07.06.2016;

від відповідача: ОСОБА_2 - довіреність № 158 від 23.02.2015.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артфінброк» (позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до товариства з додатковою відповідальністю «Синявське» (відповідач) про стягнення 1 636 040,05 грн.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те, що між товариством з обмеженою відповідальністю «Юкра» (далі - ТОВ «Юкра») та відповідачем укладений Договір № 28 від 01.07.2012, грошові зобовязання за яким порушено відповідачем. В подальшому, між ТОВ «Юкра» та позивачем укладено Договір факторингу № 0511-2016/ЮОФК від 13.10.2016, згідно з яким позивачу перейшло право вимоги до відповідача за Договором від 01.07.2012 № 28. При цьому, позивач посилається на наявну у відповідача заборгованість, яка утворилась у останнього у звязку із істотним порушенням умов Договору № 28 від 01.07.2012 та яка стягнута за рішенням господарського суду Київської області від 10.06.2016 у справі № 911/1155/16, залишеним без змін в цій частині постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.09.2016, та просить стягнути 1 164 351,89 грн. інфляційних втрат, 134 806,98 грн. 3 % річних та штраф у розмірі 336 881,18 грн.

Ухвалою суду від 14.11.2016 порушено провадження у справі № 911/3653/16.

Ухвалами суду від 30.11.2016 та від 16.12.2016 розгляд справи, у звязку із неявкою в судові засідання представника відповідача, був відкладений.

11.01.2017 через канцелярію суду від позивача надійшли письмові пояснення, разом із додатковими доказами у справі.

В судовому засіданні 11.01.2017 представником відповідача наданий відзив на позовну заяву, в якому останній, з посиланням на ст. 267 ЦК України, заперечує проти позову та просить суд застосувати строк позовної давності щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3 % річних, нарахованих за період з 05.06.2013 по 10.11.2013 та штрафу. Крім того, відповідач посилається на неправомірне нарахування позивачем 3 % річних та інфляційних втрат за період з 25.11.2015 по 09.12.2015, оскільки з 25.11.2015 ТОВ «Юкра» вже не мала статусу кредитора по відношенню до ТДВ «Синявське», у звязку із уступкою права вимоги основної заборгованості у розмірі 1 740 000,00 грн.

В судовому засіданні 11.01.2016 судом оголошено перерву в розгляді справи, а також за клопотанням представника відповідача, на підставі ст. 69 ГПК України, продовжений строк вирішення спору у справі № 911/3653/16.

13.01.2016 через канцелярію суду від позивача надійшли письмові заперечення (вих. № 10/02-17 від 12.01.2017) на відзив відповідача, в яких позивач посилається на підписаний відповідачем акт звірки взаєморозрахунків від 29.02.2016 на суму 1 740 000,00 грн., а отже на думку позивача право вимоги до відповідача виникло у позивача з 29.02.2016. Отже, на думку позивача, останнім не порушений строк позовної давності.

19.01.2017 через канцелярію суду відповідачем наданий відзив на позовну заяву, в якому останній звертає увагу на те, що позивачем пропущений строк позовної давності щодо нарахування інфляційних втрат та 3 % річних, нарахованих за період з 05.06.2013 по 10.11.2013, а також неправомірно нараховані за період з 25.11.2015 по 09.12.2015, оскільки, з переходом права вимоги до позивача, ТОВ «Юкра» вже не мало статусу кредитора по відношенню до ТОВ «Синявське», у звязку із уступкою право вимоги основної заборгованості в розмірі 1 740 000,00 грн.

У судовому засіданні 20.01.2017 представник відповідача усно проти позову заперечував повністю, оскільки згідно Договору факторингу ТОВ «Юкра» передало позивачу право вимоги всіх видів відповідальності за порушення умов Договору № 28 від 01.07.2012, а позивач просить стягнути інфляційні та 3% річних, які на думку відповідача, не є відповідальністю за порушення умов Договору № 28, право вимоги якої було передано за Договором факторингу.

Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, у судовому засіданні була оголошена вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши представників сторін, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд Київської області

ВСТАНОВИВ:

При розгляді господарським судом Київської області справи № 911/1155/16 було встановлено, що 01.07.2012 між ТОВ «Юкра» (далі - продавець) та ТДВ «Синявське» (далі - покупець) укладено договір № 28 (далі - договір № 28), за умовами п. 1.1 якого продавець зобовязався передати, а покупець прийняти і оплатити нафтопродукти, окремими партіями.

Відповідно до п. 4.5 договору № 28, датою поставки вважається дата складання видаткової накладної.

Згідно з п. 5.3 договору № 28, термін оплати - протягом 7 календарних днів з дати поставки товару.

У разі прострочення оплати товару покупець сплачує постачальнику штраф у розмірі 10 % від суми відвантаженого, але неоплаченого товару, а також пеню в розмірі 0,5 % від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу (п. 6.2 договору № 28).

Відповідно до п. 6.3 договору № 28, сторони погодили, що строк нарахування пені становить 3 роки.

Згідно з п. 9.1 договору № 28, вказаний договір набуває чинності з моменту його підписання повноваженими представниками сторін і діє до 31.12.2012, а в частині взаєморозрахунків до їх повного проведення. Якщо за 30 календарних днів до моменту закінчення терміну дії договору жодна зі сторін не вимагатиме його розірвання, договір автоматично продовжується на наступний календарний рік.

Додатковою угодою від 01.01.2014 сторонами продовжено термін дії договору до 31.12.2014, якщо за 30 календарних днів до моменту закінчення терміну дії договору жодна зі сторін не вимагатиме його розірвання, договір автоматично продовжується на наступний календарний рік.

Розглядаючи матеріали справи № 911/1155/16, судом встановлено, що на виконання умов Договору № 28, ТОВ «Юкра» поставлено відповідачу - ТДВ «Синявське» товар, що не заперечується останнім, так у відзиві на позовну заяву, а також акті звірки станом на 31.12.2015 відповідачем підтверджена заборгованість за Договором № 28 від 01.07.2012 в розмірі 1 740 000,00грн.

25.11.2015 між ТОВ «Фінансова компанія «Артфінброк» (далі - фактор) та ТОВ «Юкра» (далі - клієнт) укладено Договір факторингу № 0511-2015/ЮОФК (далі - договір факторингу від 25.11.2015), відповідно до п. 1.1 якого, фактор зобовязується передати грошові вимоги в сумі 194 212,28 грн. клієнту за плату, а клієнт відступає факторові своє право грошової вимоги в розмірі 1 942 123,66 грн., включаючи всі види штрафних санкцій (у т.ч. пеню, яка може бути нарахована за прострочення виконання грошового зобовязання, що мало місце як до, так і після укладення договору), яке належить клієнту на підставі, зокрема, договору № 28, укладеного між клієнтом та ТДВ «Синявське» (далі - боржник), згідно цього договору відступається право грошової вимоги в розмірі 1 796 187,76грн.

Право вимоги до боржника переходить фактору з дати перерахування всієї суми фінансування і повного розрахунку з клієнтом у порядку, визначеному п. 2.2 договору.

Згідно з п. 1.2 договору факторингу від 25.11.2015, детальна структура боргу визначена в додатку № 2, який є невідємною частиною договору.

Фактор надає клієнту грошові кошти на загальну суму 194 212,28 грн. частинами протягом 15-ти робочих днів з моменту підписання вказаного договору, шляхом перерахування коштів на рахунок клієнта.

Відповідно до п.п. 6.1, 6.2 договору факторингу від 25.11.2015, договір вважається укладеним і набирає чинності з дати здійснення; строк цього договору починає свій перебіг з 25.11.2015.

Як вбачається з додатку № 2 до договору факторингу, клієнтом передано фактору право грошової вимоги, зокрема, за Договором № 28 від 01.07.2012 в сумі 1 796 187,76 грн.

22.02.2016 ТОВ «Юкра» надіслано на адресу ТДВ «Синявське» повідомлення про відступлення на користь ТОВ «Фінансова компанія «Артфінброк» права вимоги, яке отримано 25.02.2016, що підтверджується фіскальним чеком, описом вкладення та повідомленням про отримання поштового відправлення.

Платіжним дорученням № 802 від 08.12.2015 позивачем сплачено на користь ТОВ «Юкра» грошові кошти в розмірі 194 212,28 грн., отже саме з цього моменту до позивача у даній справі перейшло право вимоги за Договором № 28 від 01.07.2012.

У звязку з тим, що відповідачем не здійснено розрахунок з позивачем за Договором № 28 від 01.07.2012, позивач до якого перейшло право вимоги до відповідача звернувся з позовом до суду та з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просив суд стягнути з відповідача 1 740 000,00 грн. основного боргу, 1 849 008,82 грн. пені, 1 267 011,89 грн. інфляційних втрат, 160 120,40 грн. 3% річних.

Розглянувши вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Артфінброк» у справі № 911/1155/16, суд дійшов висновку щодо правомірно заявленої вимоги про стягнення з товариства з додатковою відповідальністю «Синявське» 1 740 000,00 грн. заборгованості, 25 313,42 грн. 3 % річних, 102 660,00 грн. втрат від інфляції; відмовлено в позовних вимогах в частині стягнення 134 806,98 грн. 3 % річних, 1 164 351,89 грн. інфляційних втрат; залишено без розгляду вимоги щодо стягнення 849008,82 грн. пені, про що господарським судом Київської області 10.06.2016 винесено рішення у справі № 911/1155/16.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.09.2016 у справі № 911/1155/16, рішення господарського суду Київської області від 10.06.2016 у справі № 911/1155/16 скасовано частково із прийняттям нового рішення, яким присуджено до стягнення з товариства з додатковою відповідальністю «Синявське» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артфінброк» 1 740 000,00 грн. заборгованості, 25 313,42 грн. 3 % річних, 102 660,00 грн. втрат від інфляції, та 188 132,94 грн. пені. В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Зазначені обставини встановлені рішенням господарського суду Київської області від 10.06.2016 та постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.09.2016, які набрали законної сили та якими стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Синявське», поміж іншого, 1 740 000,00 грн. заборгованості.

Статтею 35 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

13.10.2016 між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артфінброк» (фактор) та товариством з обмеженою відповідальністю «Юкра» (клієнт) укладений Договір факторингу № 0110-2016/ЮОФК (далі-договір факторингу від 13.10.2016), відповідно до умов п. 1.1 якого фактор зобовязався передати грошові кошти в сумі 10 000,00 грн. клієнту за плату, а клієнт відступає факторові своє право вимоги всіх видів відповідальності за порушення умов Договору № 28 від 01.07.2012, укладеного між клієнтом та товариством з додатковою відповідальністю «Синявське» (боржник), що включає право грошової вимоги у розмірі 1 636 040,05 грн. та складається з: 1 164 351,89 грн. інфляційних втрат, нарахованих за період з 05.06.2013 по 09.12.2015, 134806,98 грн. 3 % річних, нарахованих за період з 05.06.2013 по 09.12.2015, 336881,18 грн. штрафу, визначеного основним договором. Право вимоги до боржника переходить від клієнта до фактора з дати підписання цього договору та додатку № 2 до нього.

Пунктами 6.1, 6.2 договору визначено, що договір вважається укладеним і набирає чинності з дати його підписання. Строк цього договору починає свій перебіг з 10.10.2016 та діє до 24.11.2016, а щодо виконання прийнятих сторонами на себе зобовязань, до повного їх виконання.

Як вбачається з додатку № 2 до договору факторингу від 13.10.2016, клієнтом передано фактору право грошової вимоги, зокрема, за Договором № 28 від 01.07.2012 в сумі 1 636 040,05 грн., а саме: 1 164 351,89 грн. інфляційних втрат, нарахованих за період з 05.06.2013 по 09.12.2015, 134 806,98 грн. 3 % річних, нарахованих за період з 05.06.2013 по 09.12.2015 та 336881,18 грн. штрафу.

18.10.2016 ТОВ «Юкра» надіслано на адресу відповідача - ТДВ «Синявське» повідомлення про відступлення на користь ТОВ «Фінансова компанія «Артфінброк» право вимоги, що підтверджується наявними в матеріалах справи описом вкладення у цінний лист від 18.10.2016 та фіскальним чеком № 8527 від 18.10.2016.

Як свідчить аналіз змісту договору, він містить ознаки договору факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги). Зокрема, договором передбачено, що грошова вимога до боржника уступається кредитором в обмін на грошові кошти, які новий кредитор зобовязалося сплатити останньому, тобто за умовами договору фактично відбулося фінансування однієї особи іншою за рахунок передачі останньому грошової вимоги цієї особи до третьої особи (боржника).

Правовідносини стосовно фінансування під відступлення права грошової вимоги урегульовано главою 73 ЦК України.

Як передбачено ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога); майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника; якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події; у цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Згідно з ч. 1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (частина перша статті 1084 ЦК України).

Під час звернення до суду із позовом у справі № 911/1155/16 ТОВ «Фінансова компанія «Артфінброк» як на підставу права вимоги стягнення зазначених сум посилалося на Договір факторингу № 0511-2015/ЮОФК від 25.11.2015, укладений між ТОВ «Юкара» та позивачем. Рішенням господарського суду Київської області від 10.06.2016 у справі № 911/1155/16 з врахуванням постанови Київського апеляційного господарського суду від 20.09.2016 стягнуто з ТДВ «Синявстке» на користь ТОВ «Фінансова компанія «Артфінброк» 1 740 000,00 грн. заборгованості, 25 313, 42 грн. 3% річних за період з 09.12.2015 по 02.06.2016, 102 660,00 грн. інфляційних втрат за період з 09.12.2015 по 02.06.2016 та 188 132,94 грн. пені.

При зверненні з позовом у даній справі ТОВ «Фінансова компанія «Артфінброк» як на підставу права вимоги стягнення зазначених сум посилається на Договір факторингу № 0110-2016/ЮОФК від 13.10.2016, укладений між ТОВ «Юкра» та позивачем. Позивач у даній справі просить стягнути з відповідача 1 164 351,89 грн. інфляційних втрат за період з 05.06.2013 по 09.12.2015, 134 806,98 грн. 3% річних за період з 05.06.2013 по 09.12.2015.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Частиною другою ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як зазначено в п. 4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17.12.2013 № 14 сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. До вимог про стягнення сум процентів, передбачених ст. 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність (ст. 257 ЦК).

Заперечуючи проти позову, відповідач неодноразово звертав увагу суду на те, що позивачем пропущений строк позовної давності щодо нарахування інфляційних втрат та 3 % річних, нарахованих за період з 05.06.2013 по 10.11.2013 та неправомірно нараховані 3% річних та інфляційні втрати за період з 25.11.2015 по 09.12.2015, оскільки, з переходом право вимоги до позивача, ТОВ «Юкра» вже не мало статусу кредитора по відношенню до ТДВ «Синявське», у звязку із уступкою право вимоги основної заборгованості в розмірі 1 740 000,00 грн. Посилаючи на пропущення позивачем строку позовної давності, відповідач також вказує на неправомірне стягнення штрафу.

Надаючи письмові заперечення (вих. № 10/02-17 від 12.01.2017) на відзив відповідача, позивач посилався на підписаний відповідачем акт звірки взаєморозрахунків від 29.02.2016 за період: січень 2014 - лютий 2016, а отже на думку позивача право вимоги до відповідача виникло у позивача саме з 29.02.2016. Отже, на думку позивача, останнім не порушений строк позовної давності.

Відповідно до п. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно з нормами ч. 2 ст. 9 цього ж Закону первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто факт здійснення сторонами у справі господарських операцій, що стосується виконання ними своїх зобовязань, повинен підтверджуватися первинними бухгалтерськими документами.

Акт звірки взаєморозрахунків не є первинними документами бухгалтерського обліку в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а отже такий не може використовуватися, як доказ здійснення господарської операції.

Як зазначалось вище, пунктом 5.3 Договору № 28 від 01.07.2012, укладеного між ТОВ «Юкра» (продавець») та ТДВ «Синявське» (покупець), встановлений строк оплати протягом 7 календарних днів з дати поставки товару.

У зобов'язальних правовідносинах, в яких визначено строк виконання зобов'язання, перебіг позовної давності починається з дня, наступного за останнім днем, у який відповідне зобов'язання мало бути виконане.

Відповідач у своєму відзиві та уточненому відзиві просить суд застосувати строк позовної давності до вимог позивача про стягнення з відповідача інфляційних нарахувань та 3% річних за період з 05.06.2013 по 10.11.2013, у зв`язку із спливом строку позовної давності до вимог за вказаний період.

Нормами ст. 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 262 ЦК України заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ст. 267 ЦК України).

Відповідно до ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Таким чином, норма ч. 2 ст. 264 ЦК України визначає підставою для переривання перебігу позовної давності пред'явлення позову до одного із кількох боржників.

У справі № 911/1155/16 позивач звертався із вимогами, на підставі Договору факторингу № 0511-2015/ЮОФК від 25.11.2015, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Артфінброк» та ТОВ «Юкра», у звязку із неналежним виконанням відповідачем умов Договору № 28 від 01.07.2012, укладеного між ТОВ «Юкра» та ТДВ «Синявське», що в свою чергу стало підставою для переривання строку позовною давності.

Щодо нарахування інфляційних втрат та 3% річних за період з 25.11.2015 по 09.12.2015, то суд відмовляє у їх стягненні, оскільки з переходом права вимоги основної заборгованості в сумі 1 740 000,00 грн., яку буле передано позивачу за Договором факторингу № 0511-2015/ЮОФК від 25.11.2015, ТОВ «Юкра» вже не мало статусу кредитора по відношенню до ТДВ «Синявське».

Таким чином, здійснивши розрахунок 3% річних, судом встановлено, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3% річних у розмірі 132 661,77 грн., нараховані за період з 05.06.2013 по 24.11.2015.

Крім того, здійснивши розрахунок інфляційних втрат за період з 05.06.2013 по 24.11.2015, судом встановлено, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати, у розмірі більшому, ніж заявлено позивачем, а тому суд задовольняє вимоги щодо стягнення інфляційних втрат в сумі 1 164 351,89 грн., в межах заявлених позовних вимог.

Крім того, позивач посилаючись на Договір факторингу № 0110-2016/ЮОФК від 13.10.2016, просить суд стягнути з відповідача штраф у розмірі 336 881,18 грн., визначений Договором № 28 від 01.07.2012, як відповідальність за несвоєчасне виконання зобовязань щодо оплати товару.

Умовами п. 6.2 Договору № 28 від 01.07.2012 визначено, що у разі прострочення оплати товару, покупець (ТДВ «Синявське») сплачує продавцю (ТОВ «Юкра») штраф у розмірі 10 % від суми відвантаженого, але не оплаченого товару.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

У сфері господарювання згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч. 6 ст. 231 ГК України).

Укладеним між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артфінброк» (фактор) та товариством з обмеженою відповідальністю «Юкра» (клієнт) Договору факторингу № 0110-2016/ЮОФК від 13.10.2016 погоджено, що клієнт відступає факторові своє право вимоги всіх видів відповідальності за порушення умов Договору № 28 від 01.07.2012, в тому числі штрафу, визначеного основним договором.

Статтею 258 Цивільного кодексу України визначено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до п.п. 3.2, 3.3 постанови Пленум Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» від 29.05.2013 № 10 визначено, щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

За правилами ч. 1 ст. 259 ЦК України, сторонам дозволено за домовленістю збільшувати встановлену законом як загальну, так і спеціальну позовну давність.

Умова про збільшення позовної давності може бути вміщена як в укладеному сторонами договорі купівлі-продажу, поставки, надання послуг тощо, так і в окремому документі або в листах, телеграмах, телефонограмах та інших документах, якими обмінювалися сторони і які повинні однозначно свідчити про досягнення згоди сторін щодо збільшення строку позовної давності.

У Договорі № 28 збільшено строк позовної давності до трьох років для нарахування лише пені.

У зобов'язальних правовідносинах, в яких визначено строк виконання зобов'язання, перебіг позовної давності починається з дня, наступного за останнім днем, у який відповідне зобов'язання мало бути виконане.

Поставка за Договором № 28 відбувалась в тому числі й за видатковими накладними квітня 2013 року-серпня 2014 року, копії яких надано до матеріалів справи. Строк оплати, встановлений п. п. 5.3 Договору № 28, 7 календарних днів з дати поставки товару.

Таким чином, штраф міг бути заявлений до стягнення на наступний день після дати останнього дня строку виконання зобов`язання по оплаті товару і протягом одного року.

Визнання боржником основного боргу, в тому числі і його сплата, саме по собі не є доказом визнання ним також і додаткових вимог кредитора (зокрема, неустойки, процентів за користування коштами), а так само й вимог щодо відшкодування збитків і, відтак, не може вважатися перериванням перебігу позовної давності за зазначеними вимогами.

Враховуючи вищевикладене, на підставі вказаних норм, суд розглянувши вимогу позивача про стягнення з відповідача 336 881,18 грн. штрафу, приходить до висновку щодо відмови позивачу в її задоволені, оскільки позивачем пропущений строк позовної давності щодо предявлення вказаної вимоги, і про це заявлено відповідачем.

Враховуючи наведене вище, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати, відповідно до ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, при частковому задоволенні позову покладаються на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Синявське» (09602, Київська область, Рокитнянський район, смт. Рокитне, вул. Зарічна, 2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артфінброк» (02093, м. Київ, вул. Бориспільська, 26-Д, оф. 3, ) 1 164 351 (один мільйон сто шістдесят чотири тисячі триста пятдесят одну) грн. 89 коп. інфляційних втрат, 132 661 (сто тридцять дві тисячі шістсот шістдесят одну) грн. 77 коп. 3 % річних та 19 455 (девятнадцять тисяч чотириста п`ятдесят п`ять) грн. 20 коп. судового збору.

Видати наказ.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено - 07.02.2017

Суддя О.О. Христенко