ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07.02.2017 Справа № 904/11545/16

За позовом Приватного науково-виробничого підприємства "Ергомера", м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДФС-Груп", м. Дніпро

про стягнення заборгованості в сумі 129 516, 88 грн.

Суддя Мельниченко І.Ф.

Представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне науково-виробниче підприємство "Ергомера" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення 88 722, 00 грн., що складають суму заборгованості за договором підряду № 171/11/15-Р від 25.11.2015 р., 31 784, 34 грн. пені, 9 010, 54 грн. інфляції грошових коштів.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав, його представник у судове засідання не з'явився.

Останній був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, з огляду на наступне.

Згідно з Інформаційним листом Вищого господарського суду України від 13.08.2008р. № 01-8/482 "Про деякі питання застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2008 року" відповідно до пункту 3.5.11 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженою наказом Вищого господарського суду України від 10.12.2002р. № 75 (з подальшими змінами), перший, належним чином підписаний, примірник процесуального документа (ухвали, рішення, постанови) залишається у справі; на звороті у лівому нижньому куті цього примірника проставляється відповідний штамп суду з відміткою про відправку документа, що містить: вихідний реєстраційний номер, загальну кількість відправлених примірників документа, дату відправки, підпис працівника, яким вона здійснена.

Дана відмітка, за умови, що її оформлено відповідно до наведених вимог названої Інструкції, є підтвердженням належного надсилання копій процесуального документа сторонам та іншим учасникам судового процесу.

Водночас до повноважень господарських судів не віднесено з'ясування фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи, примірники повідомлення про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв'язку з позначками „адресат вибув", „адресат відсутній", зокрема, "за зазначеною адресою не проживає" і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників процесу про вчинення судом певних процесуальних дій.

Крім того, особи, які беруть участь у розгляді справи, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду. (див. Постанову Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.11р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України).

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців станом на 06.02.2017р., відповідач знаходиться за адресою, зазначеною у позовній заяві, на яку і були надіслані ухвали суду як про порушення провадження у справі так і про відкладення справи.

Таким чином, господарський суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на участь представника у судовому засіданні

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

25.11.15р. між приватним науково-виробничим підприємством "Ергомера" (Підрядник) та товариством з обмеженою відповідальністю "ДФС-Груп" (Замовник) укладено договір підряду № 171/11/15-Р.

Відповідно до п. 1.1. вказаного вище договору, Підрядник (позивач у даній справі) зобов"язується в порядку та на умовах, визначених ним, виконати наступні роботи по встановленню вузлів обліку гарячого водозабезпечення та опалення: поставку обладнання; пусконалагоджувальні роботи по введенню в експлуатацію вузлів обліку гарячого водозабезпечення та опалення, а Замовник (відповідач) зобов"язується підготувати об"єкт для виконання робіт: здійснити зупинку енергоносіїв в трубопроводах; спорожнититрубопроводи; провести монтажно-зварювальні роботи, необхідні для проведення пусконалагоджувальних робіт (п.1.2. договору).

Згідно частини 1 статті 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Загальна вартість робіт за цим договором, встановлюється згідно Специфікації (п.3.1. договору).

Поставка обладнання здійснюється Підрядником протягом трьох календарних днів з моменту здійснення попередньої оплати відповідно до п.3.3. договору. Датою поставки вважається дата підписання сторонами видаткової накладної (п.4.2. договору).

Згідно п.5.1. договору, Підрядник виконує пусконалагоджувальні роботи по введенню в експлуатацію обладнання (вузла обліку стоків) протягом одного робочого дня, починаючи з дати поставки.

По факту виконання пусконалагоджувальних робіт, сторони протягом одного календарного дня підписують акт виконаних робіт (п.5.4 договору).

Виконуючи умови договору, відповідач здійснив попередню оплату, у розмірі 10% вартості обладнання, яка передбачена п.3.3. договору, що підтверджується платіжним дорученням № 317 від 25.11.2015 року, а позивач в свою чергу здійснив поставку обладнання, про що свідчить видаткова накладна № 846 від 26.11.2015р., копія якої залучена до матеріалів справи.

Пусконалагоджувальні роботи по введенню в експлуатацію вузла обліку води виконані позивачем 30.11.2015 року, що підтверджується підписаним між сторонами актом надання послуг № 855 від 30.11.15р.

Відповідно до умов договору (п.3.3), остаточний розрахунок здійснюється Замовником протягом 10-ти банківських днів з дня підписання акту виконаних робіт.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться.

Доказів виконання зобов'язання щодо оплати наданих послуг в сумі 88 722,00 грн., на момент розгляду спору, відповідач не надав.

При викладених обставинах, вимоги позивача щодо стягнення заборгованості на вищевказану суму, слід визнати обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошових зобов'язань на вимогу кредитора, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Позивачем наданий розрахунок суми інфляції грошових коштів за період з грудня 2015 року по жовтень 2016 року, яка складає 9010,54 грн.

Відповідно до п.3.2 постанови Пленуму ВГСУ № 14 від 17.12.2013р., розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

У розрахунку інфляції грошових коштів, який залучений до матеріалів справи, позивачем не вірно визначений початок періоду нарахування.

Після перерахунку, сума інфляції за період прострочення з січня по жовтень 2016 року складає 8331,17 грн., яка і підлягає до примусового стягнення.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

За порушення зобов"язання, сторонами в договорі передбачена відповідальність у вигляді пені, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у момент виникнення заборгованості, від розміру невиконаних обов"язків за кожну прострочену добу (п.7.2 договору).

Згідно наданого розрахунку, позивачем нарахована пеня за період з 11.12.2015 року по 01.12.2016 року, що складає суму 31 784,34 грн.

Розрахунок пені останнім завищено, з огляду на те, що ним не враховано положення частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, якою визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено договором або законом, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Отже, законодавством передбачено право сторін визначати у договорі розмір санкцій і строки їх нарахування за прострочення виконання зобов'язання.

Зважаючи на те, що умови спірного договору, не містять посилань на інші строки нарахування пені, нарахування штрафних санкцій, в даному випадку повинно бути припинено через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Крім того, позивачем невірно визначений початок періоду прострочення, з огляду на те, що останнім при здійсненні розрахунку брались до уваги календарні, а не банківські дні як передбачено умовами договору.

Після перерахунку, до стягнення підлягає пеня за період прострочення з 15.12.2015р. по 15.06.2016р. у сумі 18 741,73 грн.

Керуючись ст.ст. 526, 610, 611, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ДФС-Груп" (49050, АДРЕСА_1, ) на користь приватного науково-виробничого підприємства "Ергомера" (49047, м. Дніпро, вул.Кленова,52, ) 88 722 (вісімдесят вісім тисяч сімсот двадцять дві гривні) 00 коп. основного боргу, 8331 (вісім тисяч триста тридцять одна гривня) 17 коп. інфляції грошових коштів, 18 741 (вісімнадцять тисяч сімсот сорок одна гривня) 73 коп. пені, 1736 (одна тисяча сімсот тридцять шість гривень) 92 коп. судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення складено: 13.02.2017р.

Суддя ОСОБА_1