ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ПРО ВЖИТТЯ ЗАПОБІЖНИХ ЗАХОДІВ

"06" лютого 2017 р.№ 916/225/17

Суддя Малярчук І.А., розглянувши матеріали заяви вх.№4-5/17 Приватного акціонерного товариства „ІСРЗ

до: Відкритого акціонерного товариства „Донречфлот

про вжиття запобіжних заходів

Представники:

від ПАТ „ІСРЗ: ОСОБА_1, згідно довіреності від 15.08.2016р.

ВСТАНОВИВ:

ПАТ „ІСРЗ звернулось до суду із заявою про вжиття запобіжних заходів щодо ВАТ „Донречфлот у вигляді накладення арешту на судно SIBIRSKIY-2119, власником якого є ВАТ „Донречфлот, яку ухвалою суду від 30.01.2017р. прийнято та призначено судом до розгляду.

У судовому засіданні 01.02.2017р. оголошувалась перерва до 03.02.2017р.

Ухвалою суду від 03.02.2017р. відкладено розгляд заяви про вжиття запобіжних заходів на 06.02.2017р.

Крім того, в доповнення до заяви ПАТ „ІСРЗ подало пояснення від 01.02.2017р. за вх.№2480/17, від 01.02.2017р. за вх.№2481/17, від 03.02.2017р. за вх.№2667/17.

Так, заяву ПАТ „ІСРЗ про вжиття запобіжних заходів обґрунтовано наявністю морської вимоги, яка виникла з підстави ремонту судна „Данаді 1, вартість якого не була оплачена ВАТ „Донречфлот на суму 198053,72дол.США, на яку заявником було нараховано 30896,38долСША пені. Судно, на яке заявник просить накласти арешт знаходиться у Іллічівськом порту та належить ВАТ „Донречфлот на праві власності.

Розглянувши заяву ПАТ „ІСРЗ та дослідивши документи, подані на її підтвердження, проаналізувавши нижченаведені положення чинного законодавства, суд встановив наступне.

Відповідно до ч.2 ст.16 ГПК України справи про арешт судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, розглядаються судом за місцезнаходженням морського порту України, в якому перебуває судно, або порту реєстрації судна.

За положеннями п.п.к) п.1 ч.1 ст.1 Міжнародної конвенції з уніфікації деяких правил щодо накладення арешту на морські судна 1952року, ратифікованої згідно Закону України "Про приєднання України до Міжнародної конвенції з уніфікації деяких правил щодо накладення арешту на морські судна" №3702-VI від 07.09.2011р. „морська вимога означає вимогу, що виникає на підставі поставок товарів або матеріалів, що здійснюються для судна з метою його експлуатації або технічного обслуговування, незалежно від того, де ці поставки здійснюються.

Згідно ст.2 Міжнародної конвенції з уніфікації деяких правил щодо накладення арешту на морські судна 1952року судно, яке ходить під прапором однієї з Договірних Держав, може бути заарештоване в межах юрисдикції будь-якої з Договірних Держав лише стосовно морської вимоги й жодної іншої, але ніщо в цій Конвенції не може розглядатися як розширення чи обмеження прав і повноважень, якими наділені уряди чи їхні установи, органи державної влади чи портові або докові власті згідно з їхніми чинними внутрішніми законами або правилами щодо арешту, затримання або іншого способу перешкоджання відходу суден, які перебувають у межах їхньої юрисдикції.

З урахуванням положень пункту 4 цієї статті й статті 10, позивач може накласти арешт або на конкретне судно, щодо якого виникла морська вимога, або на будь-яке інше судно, власником якого є особа, яка була в момент виникнення морської вимоги власником конкретного судна, навіть якщо заарештоване судно готове до відплиття, але жодне судно, за винятком окремого судна, щодо якого виникла морська вимога, не може бути заарештоване стосовно будь-якої з морських вимог, перелічених у підпунктах "o", "p" або "q" пункту 1 статті 1. Судно не заарештовують, і застава або інший вид забезпечення не надаються більше одного разу в межах однієї чи більше юрисдикцій будь-якої з Договірних Держав за однією й тією самою морською вимогою одного й того самого позивача та, якщо судно було заарештовано в межах однієї з юрисдикцій чи були надані в межах такої юрисдикції застава або інший вид забезпечення для зняття арешту або з метою уникнення можливого арешту, то будь-який наступний арешт цього судна чи будь-якого судна, що належить тому самому власникові, за тією самою морською вимогою того самого позивача буде відмінений, а судно буде звільнене судом чи будь-яким іншим відповідним судовим органом цієї держави, якщо тільки позивач не переконає суд чи інший відповідний судовий орган, що гарантія чи інше забезпечення були остаточно зняті до накладення наступного арешту або що є інша достатня підстава для залишення арешту чинним. Якщо у випадку договору оренди судна з передачею володіння фрахтувальнику фрахтувальник, а не зареєстрований власник несе відповідальність щодо морської вимоги, яка стосується цього судна, позивач може накласти арешт на таке судно чи на будь-яке інше судно, що належить такому фрахтувальникові, з дотриманням положень цієї Конвенції, але жодне інше судно, що належить зареєстрованому власникові, не може бути піддано арештові у зв'язку з такими морськими вимогами. Положення цього пункту застосовуються до будь-якого випадку, коли особа, яка не є зареєстрованим власником судна, є відповідальною щодо морської вимоги, яка стосується цього судна (ч.ч.1, 3, 4 ст.3 Міжнародної конвенції з уніфікації деяких правил щодо накладення арешту на морські судна 1952року).

Судно може бути арештоване чи звільнене з-під арешту тільки за рішенням суду, господарського суду або голови Морської арбітражної комісії. Арешт судна означає будь-яке затримання судна або обмеження в його пересуванні, що здійснюються для забезпечення морських вимог, зазначених у статті 42 цього Кодексу, під час перебування судна в морському порту України (ч.ч.1, 2 ст.41 КТМ України).

Відповідно до п.13 ч.1 ст.42 КТМ України судно може бути арештоване тільки на морські вимоги. Морська вимога - це вимога, що виникає з права власності та інших майнових прав на судно, будівництво судна, управління, експлуатацію або комерційне використання судна, заставу судна чи здійснення заходів, пов'язаних з рятуванням судна, а саме вимога, зокрема, у зв'язку з постачанням продуктів харчування, матеріалів, палива, запасів, обладнання, включаючи контейнери, для експлуатації судна або утримання його.

Підписавши контракт на ремонт №51962 від 27.05.2016р., додаткові угоди до нього від 03.10.2016р., від 07.10.2016р., акти приймання-здачі судна в ремонт та з ремонту від 03.06.2016р., від 07.10.2016р., виконавчу ремонтну відомість від 07.10.2016р. ВАТ „Донречфлот визнало факт проведення заявником ремонтних робіт на суму 495134,28дол.США, однак, згідно поданих заявником меморіальних валютних ордерів №118682 від 10.10.2016р., №215438 від 18.10.2016р., №231624 від 19.10.2016р. сплатило її не в повному обсязі в сумі 297080,57дол.США, що в свою чергу дає суду підстави вважати наявною морську вимогу ПАТ „ІСРЗ до ВАТ „Донречфлот.

При цьому, відомості із систем ЕQUASIS та MarineTraffic вказують на належність боржнику судна SIBIRSKIY-2119, який перебуває в акваторії морського порту Іллічівськ. Крім того, належність судна SIBIRSKIY-2119 та факт його знаходження в Іллчівському порту підтверджується поданими у копіях свідоцтвом про реєстрацію судна в Російському міжнародному реєстрі від 09.12.2010р., класифікаційним свідоцтвом від 21.03.2013р., свідоцтвом про право власності на судно від 09.12.2010р., листом №95/15-03.1-17 від 31.01.2017р.

Відповідно до ч.1 ст.43-1 ГПК України особа, яка має підстави побоюватись, що подача потрібних для неї доказів стане згодом неможливою або утрудненою, а також підстави вважати, що її права порушені або існує реальна загроза їх порушення, має право звернутися до господарського суду з заявою про вжиття, передбачених статтею 43-2 цього Кодексу, запобіжних заходів до подання позову.

Запобіжні заходи включають: витребування доказів; огляд приміщень, в яких відбуваються дії, пов'язані з порушенням прав; накладення арешту на майно, що належить особі, щодо якої вжито запобіжні заходи, і знаходиться в неї або в інших осіб (ч.1 ст.43-2 ГПК України).

Відповідно до ч.ч.1, 2, 4, 5, 6 ст.43-4 ГПК України заява про вжиття запобіжних заходів розглядається не пізніше двох днів з дня її подання господарським судом, в районі діяльності якого належить провести ці процесуальні дії, з повідомленням заінтересованих осіб. Однак неявка їх не перешкоджає розглядові заяви. У разі обґрунтованої вимоги заявника заява про вжиття запобіжних заходів розглядається лише за його участю без повідомлення особи, щодо якої просять вжити запобіжні заходи. Господарський суд може зобов'язати заявника забезпечити його вимогу заставою, достатньою для того, щоб запобігти зловживанню запобіжними заходами, яка вноситься на депозит господарського суду. Розмір застави визначається господарським судом з урахуванням обставин справи, але не повинен бути більшим від розміру заявленої шкоди. Про вжиття запобіжних заходів господарський суд виносить ухвалу, в якій зазначає обрані запобіжні заходи, підстави їх обрання, порядок і спосіб їх виконання, розмір застави, якщо така призначена. Копії ухвали надсилаються заявнику та особі, щодо якої мають бути вжиті запобіжні заходи, негайно після її винесення. У разі винесення ухвали за участю заявника без повідомлення особи, щодо якої просять вжити запобіжні заходи, копія ухвали надсилається особі, щодо якої вжито запобіжні заходи, негайно після її виконання. У разі відсутності підстав, встановлених статтею 43-1 цього Кодексу, а також невиконання вимог, передбачених частиною третьою цієї статті, господарський суд виносить ухвалу про відмову в задоволенні заяви про вжиття запобіжних заходів.

Враховуючи викладене, та те, що судом встановлено наявність обставин, які свідчать про виникнення у заявника права морської вимоги до відповідача, а як наслідок виникнення права на арешт судна SIBIRSKIY-2119, яке належить на праві власності ВАТ „Донречфлот, тривалу несплату останнім вартості ремонтних робіт, виконаних ПАТ „ІСРЗ, що вказує на імовірність в подальшому утруднення виконання судового рішення за умови подання заявником відповідного позову, суд вважає за необхідне накласти арешт на судно та зобовязує ПАТ „ІСРЗ попередньо внести на депозит Господарського суду Одеської області заставу в розмірі 30000дол.США.

Таким чином, суд задовольняє заяву ПАТ „ІСРЗ та накладає арешт на судно SIBIRSKIY-2119, зобовязує ПАТ „ІСРЗ попередньо забезпечити його вимогу заставою шляхом внесення на депозитний рахунок суду заставної суми у розмірі 30 000дол.США.

Керуючись ст. 43-1, 43-4, 86 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити заяву ПАТ „ІСРЗ від 27.01.2017р. за вх.№4-5/17 про вжиття запобіжних заходів у вигляді накладення арешту на судно.

2. Зобовязати ПАТ „ІСРЗ внести на депозитний рахунок Господарського суду Одеської області №5416 в УДКСУ у м. Одеса, МФО 820172, заставу в сумі 30000 (тридцять тисяч) дол.США.

3. Накласти арешт на судно SIBIRSKIY-2119 (IMO 7911519, під прапором держави Російська Федерація), власником якого є Відкрите акціонерне товариство „Донречфлот (344019, Російська Федерація, м. Ростов-на-Дону, вул. Радянська,63, реєстраційний номер 080) та яке знаходиться на території (в акваторії) морського порту Іллічівськ Іллічівської філії Державного підприємства „Адміністрація морських портів України (68001, Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Праці,6).

4. Дана ухвала про накладення арешту виконується негайно з моменту внесення ПАТ „ІСРЗ застави на депозитний рахунок суду.

Суддя І.А. Малярчук