донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

07.02.2017 справа №913/1165/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий: судді за участю представників: від позивача: від відповідача:ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 не зявився не зявився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м.Київ
на рішення господарського суду Луганської області
від22.11.2016р. (повний текст підписано 25.11.2016р.)
у справі№913/1165/16 (суддя Вінніков С.В.)
за позовомПублічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м.Київ
до Комунального підприємства «Креміннатеплокомуненерго», м.Кремінна Луганської області
простягнення 177253,85грн.

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м.Київ, позивач звернулося до господарського суду Луганської області з позовом до відповідача, Комунального підприємства «Креміннатеплокомуненерго», м.Кремінна Луганської області про стягнення 177253,85грн., які складаються з пені в сумі 104190,75грн., 3% річних в сумі 8296,05грн. та інфляційних в сумі 64767,05грн.

Рішенням господарського суду Луганської області від 22.11.2016р. (повний текст підписано 25.11.2016р.) по справі №913/1165/16 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» задоволені частково. Стягнуто з Комунального підприємства «Креміннатеплокомуненерго» інфляційні в сумі 64767,05грн. та 3% річних у сумі 8296,05грн., в іншій частині позовних вимог відмовлено.

У частині стягнення 3% річних та інфляційних рішення суду мотивоване порушенням відповідачем строків виконання зобовязань за договором купівлі-продажу природного газу №2282/15-КП-20 від 22.12.2014р. Водночас, у задоволенні позовних вимог у частині стягнення пені відмовлено з посиланням на приписи ст.2 Закону України "Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси".

Не погодившись з зазначеним рішенням, Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулося до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду скасувати в частині відмови у стягненні пені та прийняти в цій частині нове, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а саме: ст.219, 233, 275 Господарського кодексу України (далі ГК України), ст.549-552 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), ст.1 Закону України "Про електроенергетику", п.6 ст.1 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу", ст.2 Закону України "Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси", ст.42, 43, 83, 84 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України).

Апелянт вважає, що приписи ст.2 Закону України "Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси" не поширюються на спірні правовідносини, оскільки позивач не є енергопостачальною компанією, а природний газ не є енергетичним ресурсом, у звязку з чим вказує на безпідставність висновків суду про відмову в стягненні пені.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 16.12.2016р. у справі №913/1165/16 було прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено розгляд справи на 07.02.2017р.

На поштову адресу Донецького апеляційного господарського суду від Комунального підприємства «Креміннатеплокомуненерго» надійшов відзив на апеляційну скаргу, який судовою колегією розглянуто та долучено до матеріалів справи. У відзиві відповідач зазначив, що рішення господарського суду Луганської області є законним та обґрунтованим, у звязку з чим просив його залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

У судове засідання 07.02.2017р. представники сторін не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, про що свідчать матеріали справи.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору. Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги, що позиції позивача та відповідача викладені безпосередньо в апеляційній скарзі та відзиві на неї, сторони не посилалися на необхідність надання додаткових доказів, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутністю представників сторін за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до ст.101 ГПК України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст.81-1 ГПК України складено протокол судового засідання.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, відзив на неї, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила.

22.12.2014р. між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - продавець) і Комунальним підприємством "Креміннатеплокомуненерго" (далі - покупець) був укладений договір №2282/15-КП-20 купівлі-продажу природного газу.

Відповідно до п.1.1 продавець зобовязується передати у власність покупцю у 2015р. природний газ, ввезений на митну територію України Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобовязується прийняти та оплатити цей природний газ, на умовах договору.

Газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими субєктами господарювання (крім бюджетних організацій та установ).

Кількість та фізико-хімічні показники газу узгоджені сторонами в розділі 2 договору.

Згідно п.3.3 договору приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. За приписами п.3.4 акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Ціна газу визначена п.5.2 договору (1000 куб.м. природного газу 7661,64грн. з ПДВ) та неодноразово змінювалася сторонами шляхом підписання додаткових угод. З 01.02.2015р. вартість 1000куб.м. природного газу становить 7416,84грн. з ПДВ (в редакції додаткової угоди №1 від 10.02.2015р.); з 01.03.2015р. 11333,64грн. (в редакції додаткової угоди №2 від 10.03.2015р.); з 01.10.2015р.- 8905,32грн. з ПДВ (в редакції додаткової угоди №8 від 15.10.2015р.); з 01.11.2015р. 8745,74грн. з ПДВ (в редакції додаткової угоди №9 від 22.10.2015р.); з 01.12.2015р. 8751,10грн. (в редакції додаткової угоди №11 від 25.11.2015р.)

За умовами п.6.1 договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

У разі невиконання покупцем п.6.1 договору він зобовязується сплатити продавцю, крім суми заборгованості пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу (п.7.2).

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, і діє в частині реалізації газу до 31.12.2015р., а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (п.11).

На виконання умов договору в період з січня 2015р. по березень 2015р. та з жовтня 2015р. по грудень 2015р. сторонами підписано наступні акти прийому-передачі природного газу на загальну суму 506425,32грн.: від 31.01.2015р. на суму 120900,69грн.; від 28.02.2015р. на суму 107692,52грн.; від 31.03.2015р. на суму 119705,92грн.; від 31.10.2015р. на суму 28399,07грн.; від 30.11.2015р. на суму 55806,60грн.; від 31.12.2015р. на суму 73920,52грн.

Оплату за отриманий природний газ відповідач здійснив у повному обсязі, однак мало місце несвоєчасне виконання грошових зобовязань, у звязку з чим Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулося до суду з позовом про стягнення з Комунального підприємства «Креміннатеплокомуненерго» пені в сумі 104190,75грн., 3% річних в сумі 8296,05грн. та інфляційних в сумі 64767,05грн.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Укладений між сторонами правочин (№2282/15-КП-20 від 22.12.2014р.) за своїм змістом та правовою природою є договором купівлі-продажу, який підпадає під правове регулювання норм глави 54 ЦК України та глав 19, 20 ГК України.

Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 662 ЦК України передбачено, що продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи актів приймання передачі природного газу, на виконання умов договору позивач поставив за період січень 2015р. - березень 2015р. та за період жовтень 2015р. - грудень 2015р. відповідачу природний газ на загальну суму 506425,32грн. Зазначені акти підписані сторонами без зауважень.

Частиною 1 ст.692 ЦК України встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За умовами пункту 6.1 договору, оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця наступного за місяцем поставки газу.

З огляду на приписи зазначеного пункту договору, граничними строками оплати отриманого природного газу є: за актом приймання-передачі від 31.01.2015р. 14.02.2015р.; за актом приймання-передачі від 28.02.2015р. 14.03.2015р.; за актом приймання-передачі від 31.03.2015р. 14.04.2015р.; за актом приймання-передачі від 31.10.2015р. 14.11.2015р.; за актом приймання-передачі від 30.11.2015р. 14.12.2015р.; за актом приймання-передачі від 31.12.2015р. 14.01.2016р.

Відповідно до ст.193 ГК України, ст.ст.525, 526 ЦК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом. За приписами ст.599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно ст.629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи, витягу сальдо та операцій по підприємству відповідача, та не спростовано останнім, Комунальним підприємством «Креміннатеплокомуненерго» отриманий природний газ оплачений з порушенням строків, встановлених пунктом 6.1 договору.

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З посиланням на приписи зазначеної статті, Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» просить стягнути з Комунального підприємства «Креміннатеплокомуненерго» 3% річних за загальний період з 15.02.2015р. по 24.01.2016р. в сумі 8296,05грн. та інфляційні за загальний період з 15.02.2015р. по 30.11.2015р. в сумі 64767,05грн.

Перевіривши розрахунок 3% річних, здійснений позивачем, з яким погодився суд першої інстанції, судова колегія зазначає, що він є арифметично вірним, стягненню з відповідача підлягають 8296,05грн. за загальний період з 15.02.2015р. по 24.01.2016р.

Щодо стягнення інфляційних судова колегія зазначає наступне. Відповідно до п.3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Таким чином, базою для нарахування інфляційних є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, що існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, за який розраховуються інфляційні, є час прострочення з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних, з яким погодився суд першої інстанції, судова колегія зазначає, що визначені в ньому періоди нарахування не відповідають наведеним вище вимогам. З огляду на викладене, зробивши власний розрахунок інфляційних з урахуванням граничного строку оплати та здійснених відповідачем оплат, судова колегія зазначає про правомірність стягнення з Комунального підприємства «Креміннатеплокомуненерго» інфляційних в розмірі 60749,01грн. за загальний період березень 2015р. листопад 2015р., зокрема:

- за актом приймання-передачі природного газу від 31.01.2015р. на суму 120900,69грн. інфляційні за березень 2015р. - жовтень 2015р. від суми боргу 120900,69грн. та інфляційні за листопад 2015р. від суми боргу 101001,56грн. разом складають 36500,25грн.;

- за актом приймання-передачі природного газу від 28.02.2015р. на суму 107692,52грн. інфляційні за квітень 2015р. - листопад 2015р. від суми боргу 107692,52грн. складають 19720,80грн.;

- за актом приймання-передачі природного газу від 31.05.2015р. на суму 119705,92грн. інфляційні за травень 2015р. - листопад 2015р. від суми боргу 119705,92грн. складають 4527,96грн.;

- за актом приймання-передачі природного газу від 31.10.2015р. на суму 28399,07грн. інфляційні не нараховуються.

За несвоєчасне виконання зобовязань за договором купівлі-продажу природного газу №2282/15-КП-20 від 22.12.2014р. Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» відповідачу крім 3% річних та інфляційних нарахувано пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожним актом приймання-передачі природного газу окремо за загальний період з 15.02.2015р. по 24.01.2016р. в сумі 104190,75грн.

Частиною першою статті 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання. Якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Згідно з ч.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Згідно з умовами п.7.2 договору у разі невиконання покупцем п.6.1 договору він зобовязується сплатити продавцю крім суми заборгованості пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Проте, відповідач у відзиві на позовну заяву під час розгляду справи в суді першої інстанції просив звільнити його від стягнення пені на підставі ч.2 ст.2 Закону України Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на території проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси від 13.01.2015р. № 85-VIII (далі - ОСОБА_4), відповідно до якої встановлено мораторій на стягнення пені та інших штрафних санкцій.

Господарським судом Луганської області з посиланням на приписи вищенаведеної статті Закону у задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені відмовлено.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що приписи ст.2 Закону України "Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси" не поширюються на спірні правовідносини, оскільки позивач не є енергопостачальною компанією, а природний газ не є енергетичним ресурсом, у звязку з чим вказує на безпідставність висновків суду про відмову в стягненні пені.

З такими твердженнями колегія суддів не погоджується з огляду на наступне.

Згідно з п.1 постанови Кабінету Міністрів України Про визначення гарантованих постачальників природного газу від 25.07.2012р. №705 гарантованим постачальником природного газу для промислових споживачів, річний обсяг споживання природного газу яких перевищує 3 млн. м3, та підприємств, що здійснюють виробництво теплової енергії, є Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, що в установленому порядку отримала ліцензію на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом.

У п.5 Статуту Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №747 від 25.05.1998р., встановлено, що метою діяльності компанії є сприяння структурній перебудові нафтової, газової та нафтопереробної галузей, підвищення рівня енергетичної безпеки держави, забезпечення ефективного функціонування та розвитку нафтового комплексу, більш повного задоволення потреб промислових і побутових споживачів у сировині та паливно-енергетичних ресурсах і отримання прибутку.

Предметом діяльності компанії є, зокрема, постачання природного газу, організація виробництва і постачання електричної та теплової енергії (п.6 названого Статуту).

Таким чином, враховуючи те, що природний газ є енергетичним ресурсом, гарантованим постачальником якого є підприємство позивача, тому Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» є енергопостачальною компанією.

Згідно зі ст.714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

У свою чергу, Комунальне підприємство «Креміннатеплокомуненерго» є виробником і виконавцем житлово-комунальних послуг, про що свідчать відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, згідно з якими основним видом діяльності відповідача є постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря (код КВЕД 35.30).

З огляду на вищезазначене, відповідач є підприємством-виконавцем (виробником) житлово-комунальних послуг та споживачем відповідних енергетичних ресурсів, щодо яких позивач є енергопостачальником, що постачає відповідачеві зазначені енергетичні ресурси.

Місцезнаходженням відповідача є м.Кремінна Луганської області, яке входить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України №1275-р. від 02.12.2015р.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на території проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси №85-VIII від 13.01.2015р., на час, визначений у статті 1 цього Закону, встановлено мораторій на нарахування та стягнення пені та інших штрафних санкцій енергопостачальними компаніями у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси підприємствами виконавцями/виробниками житлово-комунальних послуг, що надають такі послуги у районі проведення антитерористичної операції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що приписи ч.2 ст.2 Закону України №85-VIII від 13.01.2015р. поширюють свою дію на правовідносини сторін (аналогічна правова позиція викладена в постановах Вищого господарського суду від 07.06.2016р. по справі №905/96/16, від 18.08.2016р. по справі №905/704/16).

ОСОБА_4 набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування (ч.1 ст.2 названого Закону), тобто з 07.02.2015р. Виходячи з наведеного, нарахування пені за спірним договором не здійснюється з 07.02.2015р.

Як вбачається з доданого до позовної заяви розрахунку, розрахунок пені здійснено за період з 15.02.2015р. по 24.01.2016р. Отже, з урахуванням визначеної компетентним органом території проведення антитерористичної операції та терміну її проведення, норми Закону щодо введення мораторію на нарахування пені підлягають застосуванню до цих правовідносин. Тому, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України задоволенню не підлягає. Разом з тим, судова колегія вважає, що висновки, викладені в рішенні місцевого господарського суду, частково не відповідають обставинам справи та судом неправильно застосовані норми матеріального права України, тому рішення господарського суду Луганської області від 22.11.2016р. (повний текст підписано 25.11.2016р.) по справі №913/1165/16 підлягає зміні в частині стягнення суми інфляційних та витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви (розподіляються пропорційно розміру задоволених вимог з урахуванням ставок судового збору).

Відповідно до ст.49 ГПК України, судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на позивача.

Керуючись ст.ст.43, 49, 99, 101, 102, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м.Київ на рішення господарського суду Луганської області від 22.11.2016р. (повний текст підписано 25.11.2016р.) по справі №913/1165/16 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Луганської області від 22.11.2016р. (повний текст підписано 25.11.2016р.) по справі №913/1165/16 змінити в частині стягнення суми інфляційних та витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви.

Абзац другий резолютивної частини рішення викласти в наступній редакції:

«Стягнути з Комунального підприємства Креміннатеплокомуненерго (м.Кремінна, Луганська область, провул.Гастелло, б.21, ідентифікаційний код 33587903) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (м.Київ, вул.Б.Хмельницького, 6, ідентифікаційний код 20077720) інфляційні в сумі 60749,01грн., 3% річних у сумі 8296,05грн., судовий збір в сумі 1035,68грн.».

В іншій частині рішення господарського суду Луганської області від 22.11.2016р. (повний текст підписано 25.11.2016р.) по справі №913/1165/16 залишити без змін.

Доручити господарському суду Луганської області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя І.В. Зубченко

Судді Д.О. Попков

ОСОБА_3

Надруковано 5 прим:

1 позивачу;

1 відповідачу;

1 ГСЛО;

1 до справи;

1 ДАГС.