РІШЕННЯ

07.02.2017Справа №910/22876/16

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., за участю секретаря судового засідання Багнюка І.І., розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/22876/16

за позовом публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк», м. Київ, в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної Марини Анатоліївни, м. Київ,

до Національного банку України, м. Київ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, м. Київ,

про визнання припиненими правовідносин, визнання припиненим договору та усунення перешкод у користуванні майном,

за участю представників:

позивача - Лазарук К.В. (довіреність від 03.01.2017 № 24); Бабенко Ю.В. (довіреність від 03.01.2017 № 26);

відповідача - не з'явилися;

третьої особи - не з'явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної Марини Анатоліївни (далі - Банк) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Національного банку України (далі - НБУ) про:

- визнання припиненими правовідносин за іпотечним договором від 10.06.2014 (далі - Іпотечний договір), посвідченим Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мазурчуком Вадимом Вікторовичем (далі - нотаріус), та зареєстрованим в реєстрі за № 1850, укладеним Банком і НБУ;

- визнання припиненим Іпотечного договору, посвідченого нотаріусом, та зареєстрованого в реєстрі за № 1850 та всіх договорів про зміни та доповнення до нього, додаткові угоди, укладені Банком і НБУ;

- усунення перешкоди у користуванні майном, шляхом скасування таких записів про обтяження речового права забороною відчуження та зобов'язання державних реєстраторів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вилучити:

1. номер запису про обтяження: 5962259; дата, час державної реєстрації: 11.06.2014 10:22:40; Державний реєстратор: нотаріус; підстава виникнення обтяження: договір іпотеки, серія та номер: 1850, виданий 10.06.2014, видавник:нотаріус; підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 13679216 від 11.06.2014 10:32:32, нотаріус;

2. номер запису про обтяження: 5964695; дата, час державної реєстрації: 11.06.2014 11:46:09; Державний реєстратор: нотаріус; підстава виникнення обтяження: договір іпотеки, серія та номер: 1850, виданий 10.06.2014, видавник: нотаріус; підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 13684836 від 11.06.2014 11:50:39, нотаріус;

3. номер запису про обтяження: 5976737; дата, час державної реєстрації: 12.06.2014 08:59:34; Державний реєстратор: нотаріус; підстава виникнення обтяження: договір іпотеки, серія та номер: 1850, виданий 10.06.2014, видавник: нотаріус; підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 13709369 від 12.06.2014 09:04:20, нотаріус;

4. номер запису про обтяження: 5963497; дата, час державної реєстрації: 11.06.2014 11:11:33; Державний реєстратор: нотаріус; підстава виникнення обтяження: договір іпотеки, серія та номер: 1850, виданий 10.06.2014, видавник: нотаріус; підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 13682257 від 11.06.2014 11:16:09, нотаріус;

- усунення перешкоди у користуванні майном, шляхом скасування таких записів про обтяження іншого речового права іпотекою та зобов'язання державних реєстраторів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вилучити:

1. номер запису про іпотеку: 5962876; дата, час державної реєстрації: 11.06.2014 10:44:10; Державний реєстратор: нотаріус; підстава виникнення іпотеки: договір іпотеки, серія та номер: 1850, виданий 10.06.2014, видавник: нотаріус; підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 13680479 від 11.06.2014 10:51:52, нотаріус;

2. номер запису про іпотеку: 5965285; дата, час державної реєстрації: 11.06.2014 11:58:45; Державний реєстратор: нотаріус; підстава виникнення іпотеки: договір іпотеки, серія та номер: 1850, виданий 10.06.2014, видавник: нотаріус; підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 13685906 від 11.06.2014 12:07:04, нотаріус;

3. номер запису про іпотеку: 5976872; дата, час державної реєстрації: 12.06.2014 09:13:10; Державний реєстратор: нотаріус; підстава виникнення іпотеки: договір іпотеки, серія та номер: 1850, виданий 10.06.2014, видавник: нотаріус; підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 13709733 від 12.06.2014 09:15:30, нотаріус;

4. номер запису про іпотеку: 5964109; дата, час державної реєстрації: 11.06.2014 11:24:47; Державний реєстратор: нотаріус; підстава виникнення іпотеки: договір іпотеки, серія та номер: 1850, виданий 10.06.2014, видавник: нотаріус; підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 13683257 від 11.06.2014 11:29:05, нотаріус.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.12.2016 було порушено провадження у справі; призначено розгляд справи на 24.01.2017; залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд).

16.01.2017 третя особа подала суду письмові пояснення по справі, в яких підтримала позицію позивача та просила позовні вимоги задовольнити.

24.01.2017 відповідач подав суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог.

24.01.2017 позивач подав суду документи для долучення до матеріалів справи на виконання вимог ухвали суду.

Представники позивача у судовому засіданні 24.01.2017 заявили усне клопотання про відкладення розгляду справи для надання можливості ознайомитись з відзивом на позовну заяву.

Представник відповідача заперечив проти відкладення розгляду справи.

Суд визнав клопотання представників позивача обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню та визнав за необхідне оголосити перерву у судовому засіданні до 07.02.2017 відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Представники позивача у судовому засіданні 07.02.2017 надали пояснення по суті спору; позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Представники відповідача та третьої особи у судове засідання 07.02.2017 не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час і місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином.

Ухвали Господарського суду міста Києва були надіслані учасникам процесу на адреси, зазначені у позовній заяві та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що також підтверджується відмітками канцелярії на звороті таких ухвал та рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

У підпункті 3.9.2 пункту 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (далі - Постанова № 18) зазначено, що, розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Господарський суд визнав наявні в матеріалах справи документи достатніми для вирішення спору та відповідно до статті 75 ГПК України розглянув справу за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 07.02.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до статті 85 ГПК України.

Судом, у відповідності до вимог статті 811 ГПК України, складалися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши подані учасниками процесу документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників позивача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

04.06.2014 Банком і НБУ було укладено кредитний договір № 12/09/6 (далі - Кредитний договір), в забезпечення зобов'язань за яким було укладено Іпотечний договір, відповідно до умов якого:

- Іпотечний договір забезпечує вимоги іпотекодержателя (НБУ), що випливають з: Кредитного договору та будь-яких додаткових правочинів (договорів, угод, до нього, додатків та доповнень до нього), які можуть бути укладені після укладення цього договору (у тому числі, щодо продовження строку користування кредитними коштами, збільшення суми кредиту, процентів за користування тощо), з:

повернення кредиту в сумах та строками повернення, що обумовлені Кредитним договором;

сплаті процентів за користування кредитом, штрафних санкцій у розмірі та порядку, передбаченому Кредитним договором (пункт 1 Іпотечного договору);

- іпотекою за Іпотечним договором також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування:

витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки;

витрат на утримання і збереження предмета іпотеки;

витрат на страхування предмета іпотеки, якщо витрати на страхування предмета іпотеки зроблені іпотекодержателем;

збитків, завданих порушенням умов Іпотечного договору та Кредитного договору (пункт 3 Іпотечного договору);

- в забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором іпотекодавець надав в іпотеку належне йому на праві власності таке нерухоме майно (далі - предмет іпотеки), а саме:

будівлю, загальною площею 380,50 кв. м., що розташована за адресою: Луганська область, м. Алчевськ, проспект Металургів, будинок 6а, яка належить іпотекодавщо на праві власності па підставі рішення Господарського суду Луганської області від 12.08.2010 № 9/161 та зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, як об'єкт нерухомого майна - будівля відділення банку, загальною площею 378,60 кв.м., реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна 12;

нежиле приміщення - банк, загальною площею 372,70 кв. м„ що розташоване за адресою: м. Київ, Харківське шосе, будинок 49 (літера А), яке належить іпотекодавщо на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нежиле приміщення від 27.08.2003 серія НП № 010007535 та зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, як об'єкт нерухомого майна - нежиле приміщення - банк, загальною площею 372,70 кв. м., реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна 63;

нежитлові приміщення підвалу № 1-:-6, 1-го поверху № 1-:-33 в літ. «А-5», загальною площею 580,1 кв. м., що розташоване за адресою: Харківська область, м. Харків, вулиця Коломенська, будинок 15, яке належить іпотекодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16.04.2003 серія САА № 475242 та зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, як об'єкт нерухомого майна - нежитлові приміщення підвалу № 1-:-6, 1-го поверху № 1-:-33 в літ. «А-5», загальною площею 580,1 кв.м., реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна 01;

нежитлові приміщення офісу банку, па першому поверсі в житловому будинку літ. А-9, загальною площею 552,1 кв. м., що розташовані за адресою: Миколаївська обдасть, м. Миколаїв, вулиця Фрунзе, будинок 46/3, яке належить іпотекодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 02.04.2009 серія САС № 528873 та зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, як об'єкт нерухомого майна нежитлові приміщення офісу банку на першому поверсі в житловому будинку літ. А-9, загальною площею 552,1 кв. м., реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна 01 (підпункти 5.1 - 5.4 пункту 5 Іпотечного договору);

- іпотекодержатель має право з метою задоволення своїх вимог звернути стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання термінів виконання якого-небудь із зобов'язань за Кредитним договором у випадку ліквідації юридичної особи іпотекодавця та/або позичальника (підпункт 14.8.2 пункту 14 Іпотечного договору);

- звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється у випадках, передбачених умовами Іпотечного договору, відповідно до статті 33 та розділу V Закону України «Про іпотеку» на підставі рішення суду або на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно із пунктом 23 Іпотечного договору (пункт 19 Іпотечного договору);

- термін дії Іпотечного договору - до повного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, зазначеними в пункті 1 Іпотченого договору, та всіма додатковими договорами до них. Ця іпотека припиняється у разі: припинення Кредитного договору; закінчення строку дії Іпотечного договору за згодою сторін; реалізації предмета іпотеки відповідно до Іпотечного договору; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; з інших підстав, передбачених законодавством України та Іпотечним договором (пункт 24 Іпотечного договору).

Іпотечний договір підписано уповноваженими особами, а саме, від позивача заступником голови правління Яцютою А.В., який діяв на підставі довіреності від 05.06.2013 № 1131, та від відповідача заступником начальника головного правління Мєзєнцовою І.С., яка діяла на підставі положення та довіреності від 28.02.2014 № 195, та скріплено печатками.

Іпотечний договір у встановленому порядку не оспорений, не розірваний, не визнаний недійсним.

Таким чином, Іпотечний договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов'язковим для виконання сторонами.

На думку позивача, правовідносини за Іпотечним договором та сам правочин мають бути визнані припиненими на підставі частини першої статті 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон), оскільки НБУ як іпотекодержатель не звернувся у встановлений Законом строк з вимогами за Іпотечним договором, а тому такі зобов'язання є погашеними.

У свою чергу, відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що оскільки зобов'язання з Кредитного договору не припинені, то відсутні підстави для припинення Іпотечного договору.

Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з такого.

На підставі постанови правління НБУ від 20.11.2014 № 733 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 20.11.2014 № 123 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк», згідно з яким з 21.11.2014 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на тимчасову адміністрацію в Банку.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 24.11.2014 № 128 повноваження уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в Банку передано Славкіній Марині Анатоліївні.

На підставі постанови правління НБУ від 19.03.2015 № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 20.03.2015 № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації відповідача та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію Банку Славкіну М.А. строком на один рік з 20.03.2015 по 19.03.2016 включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 22.02.2016 № 213 продовжено строк здійснення процедури ліквідації Банку та повноваження ліквідатора позивача Славкіної М.А. строком на два роки до 19.03.2018 включно.

Частиною другою статті 45 Закону передбачено, що Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку в газеті «Урядовий кур'єр» або «Голос України» не пізніше ніж через сім днів з дня початку процедури ліквідації банку.

26.03.2015 в газеті «Голос України» № 54 (6058) було опубліковано оголошення про ліквідацію позивача.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 46 Закону з дня початку процедури ліквідації банку строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав.

Згідно з частиною п'ятою статті 45 Закону протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку.

Частиною першою статті 49 Закону Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Відповідно до статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення провадження у справі про відновлення платоспроможності іпотекодавця або визнання його банкрутом або при ліквідації юридичної особи - іпотекодавця іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання строку виконання основного зобов'язання, якщо іпотекодержатель і правонаступник іпотекодавця не досягнуть згоди про інше.

Доводи позивача про те, що у зв'язку з ліквідацією іпотекодавця відповідач набув право звернення на предмет іпотеки, проте НБУ не звернувся до Банку із заявою про визнання його кредитором та його вимоги, що випливають з Іпотечного договору, у затвердженому реєстрі акцептованих вимог кредиторів Банку (протокол від 18.06.2015 № 133/15) відсутні, а тому є погашеними в порядку 49 Закону та як наслідок, правовідносини позивача та відповідача за Іпотечним договором є припиненими спростовується таким.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 575 ЦК України передбачено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотекодавецем є особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання власного зобов'язання або зобов'язання іншої особи перед іпотекодержателем. Іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель. Майновий поручитель це особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи-боржника.

Згідно зі статтею 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель (іпотекодавець) несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

Статтею 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Судом встановлено, що правовідносини між сторонами виникли на підставі Іпотечного договору, що за своєю правовою природою є іпотечним договором, підстави припинення якого врегульовано спеціальним законом - Законом України «Про іпотеку».

Так, відповідно до статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Слід зазначити, що Закон України «Про іпотеку» не містить норми, що передбачає припинення іпотеки у разі відсутності письмової вимоги про визнання кредитором іпотекодавця, який знаходиться в процесі ліквідації.

Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зі змісту Іпотечного договору, а саме підпункту 14.8.2 пункту 14 вбачається, що іпотекодержатель має право з метою задоволення своїх вимог звернути стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання термінів виконання якого-небудь із зобов'язань за кредитним договором у випадку ліквідації юридичної особи іпотекодавця та/або позичальника.

Крім того, у статті 33 Закону України «Про іпотеку» також передбачено, що у разі ліквідації іпотекодавця, набуття права іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається незалежно від настання строку виконання основного зобов'язання.

Відповідно до частини третьої статті 52 Закону майно банку, що є предметом застави, включається до складу ліквідаційної маси, але використовується виключно для позачергового задоволення вимог заставодержателя. Заставодержатель має право звернути стягнення на заставлене майно у порядку, встановленому законодавством або договором застави, та отримати задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна за ціною, визначеною суб'єктом оціночної діяльності, який визначений Фондом.

У разі продажу Фондом заставленого майна (активів) кошти, отримані від реалізації такого майна (активів), спрямовуються на погашення вимог заставодержателя у розмірі не більше основної суми заборгованості за забезпеченим таким майном (активами) зобов'язанням разом з нарахованими процентами після відшкодування Фонду витрат на утримання та продаж такого майна. Решта коштів включається до ліквідаційної маси банку.

Отже, ні Іпотечний договір, ані норми чинного законодавства України не містять такої підстави припинення іпотеки, яка визначена Банком у позові.

Матеріали справи не містять доказів того, що основне зобов'язання (за Кредитним договором) є погашеним чи припиненим, а тому й відсутні правові підстави для припинення правовідносин, які виникли у сторін з метою забезпечення виконання вказаного зобов'язання.

Суду не подано жодного документального підтвердження наявності підстав для припинення іпотеки, а тому позовні вимоги про визнання припиненими правовідносин за Іпотечним договором та визнання припиненим Іпотечного договору не є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Що ж до вимог про усунення перешкоду користуванні майно шляхом скасування записів про обтяження речового права забороною відчуження, то вони не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від вимоги про визнання припиненою іпотеки.

Саме на позивачеві лежить тягар доказування тих обставин, на які він посилається, заявляючи позовні вимоги.

Відповідно до частини першої статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово (частина друга статті 32 ГПК України).

Відповідно до пункту 2.3 Постанови № 18 якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК України.

Позивач не подав суду належних та допустимих доказів (у розумінні статі 32 ГПК України) наявності обставин та підстав для задоволення позовних вимог.

З огляду на наведене у позові слід відмовити.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 43, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно до частини п'ятої статті 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання повного рішення шляхом подачі апеляційної скарги до місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Повне рішення складено 13.02.2017.

Суддя І.Д. Курдельчук