ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" лютого 2017 р.Справа № 916/3392/16

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань ОСОБА_1

За участю представників сторін:

ОСОБА_2 позивача: ОСОБА_2 за довіреністю № 08-13/0005 від 03.01.2017р.

ОСОБА_2 відповідача: не зявився.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України до виробничо-комерційної фірми „Юнона товариства з обмеженою відповідальністю про стягнення 6 600,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Одеське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України звернулось до господарського суду Одеської області із позовом до виробничо- комерційної фірми „Юнона товариства з обмеженою відповідальністю (далі по тексту ВКФ „Юнона ТОВ) про стягнення заборгованості в загальному розмірі 6 600,00 грн., яка складається із суми штрафу в розмірі 3 300,00 грн. та пені в сумі 3 300,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані фактом невиконання відповідачем у визначений Законом України „Про захист економічної конкуренції строк рішення Адміністративної колегії Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 79-р/к від 30.06.2015р. по справі №150-02/2014, яким на ВКФ „Юнона ТОВ було накладено штраф в розмірі 3 300,00 грн. за вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Представник відповідача жодного разу в судові засідання по даній справі не зявився та про причини неявки суд не повідомив. При цьому, суд зазначає, що конверти із поштовими відправленнями суду, які були надіслані за адресою місцезнаходження ВКФ „Юнона ТОВ згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 65013, Одеська область, м. Одеса, Суворовський район, Миколаївська дорога, будинок 124, були повернуті суду у звязку із неможливістю вручення адресату. З огляду на викладене, відповідно до п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. за № 18 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (з наступними змінами та доповненнями) відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду даної справи господарським судом. Оскільки ВКФ „Юнона ТОВ не було надано суду відзив на позов, справа розглядається за наявними в ній матеріалами згідно зі ст. 75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України „Про Антимонопольний комітет України від 26 листопада 1993 року N 3659-XII (з наступними змінами та доповненнями; далі по тексту Закон України „Про Антимонопольний комітет України) Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель. Основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині зокрема здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Згідно з ч. 1-2 ст. 12 Закону України „Про Антимонопольний комітет України для реалізації завдань, покладених на Антимонопольний комітет України, в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі утворюються територіальні відділення Антимонопольного комітету України, повноваження яких визначаються Комітетом у межах його компетенції. У разі необхідності можуть утворюватись міжобласні територіальні відділення.

В свою чергу, положеннями ст. 4 Закону України „Про захист економічної конкуренції від 11 січня 2001 року N 2210-III (з наступними змінами та доповненнями; далі по тексту Закон України „Про захист економічної конкуренції) передбачено, що державний контроль за додержанням законодавства про захист економічної конкуренції, захист інтересів суб'єктів господарювання та споживачів від його порушень здійснюються органами Антимонопольного комітету України.

Відповідно до ст. 6 Закону України „Про Антимонопольний комітет України Антимонопольний комітет України, адміністративні колегії Антимонопольного комітету України, державні уповноважені Антимонопольного комітету України, адміністративні колегії територіальних відділень Антимонопольного комітету України є органами Антимонопольного комітету України.

Положеннями ст. 7 Закону України „Про Антимонопольний комітет України визначено, що у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має зокрема наступні повноваження: 1) розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; 2) приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції; 5) при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

30.06.2015р. Адміністративною колегією Одеського обласного територіального відділенням Антимонопольного комітету України було прийнято рішення №79-р/к, яким було визнано, що ВКФ „Юнона ТОВ та товариство з обмеженою відповідальністю „Укроптсбитсистем вчинили правопорушення, передбачене пунктом 1 ст. 50 Закону України „Про захист економічної конкуренції, яке кваліфікується за пунктом 4 частини 2 ст. 6 Закону України „Про захист економічної конкуренції, у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів по предмету закупівлі „вироби столярні та теслярські (дверні блоки ламіновані) 10 найменувань, які проводились державним підприємством „Іллічівський морський торговельний порт у 2012 році. За вказане порушення на ВКФ „Юнона ТОВ було накладено штраф в розмірі 3 300,00 грн.

Адміністративна колегія територіального відділення Антимонопольного комітету України відповідно до ч. 5 ст. 19 Закону України „Про Антимонопольний комітет України наділена, зокрема, наступними повноваженнями: розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, про надання дозволу, надання попередніх висновків стосовно узгоджених дій, проводити розслідування або дослідження за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення, надавати попередні висновки стосовно узгоджених дій тощо.

Відповідно до ст. 48 Закону України „Про захист економічної конкуренції за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу.

Згідно з ч. 1 ст. 56 Закону України „Про захист економічної конкуренції рішення (витяг з нього за вилученням інформації з обмеженим доступом, а також визначеної відповідним державним уповноваженим Антимонопольного комітету України, головою територіального відділення Антимонопольного комітету України інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які брали участь у справі), розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб.

Як вбачається із матеріалів справи, копія рішення Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 30.06.2015р. №79-р/к була надіслана відповідачу супровідним листом №02-03/1961 від 01.07.2015р. за адресою: 65013, м. Одеса, Миколаївська дорога, 124. Рішення Адміністративної колегії Одеського обласного територіального відділенням Антимонопольного комітету України №79-р/к від 30.06.2016р. було отримано відповідачем 06.07.2015р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 60 Закону України „Про захист економічної конкуренції передбачено, що заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено. Рішення Антимонопольного комітету України, адміністративної колегії Антимонопольного комітету України та державного уповноваженого Антимонопольного комітету України оскаржуються до господарського суду міста Києва. Рішення адміністративної колегії територіального відділення Антимонопольного комітету України оскаржуються до господарських судів Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач не скористався наданим йому правом на оскарження рішення Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 30.06.2015р. за №79-р/к, у звязку з чим господарський суд доходить висновку, що на час вирішення спору відповідне рішення є чинним, виконання його в порядку, передбаченому Законом України „Про захист економічної конкуренції, не зупинене, а строк на його оскарження до господарського суду, є таким, що сплинув.

У п.п. 2, 21 постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства від 26 грудня 2011 року N 15 зазначено, що при застосуванні частини першої статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції", а також частини другої статті 47 цього Закону господарським судам слід враховувати, що передбачені вказаними нормами строки оскарження рішень органу Антимонопольного комітету України не може бути відновлено. Таким чином, зазначені строки є присічними. Встановлена Цивільним кодексом України позовна давність до відповідних правовідносин не застосовується, так само як і в оскарженні розпоряджень Антимонопольного комітету України та його органів. Аналогічним чином вирішується й питання щодо строків оскарження рішень органів Антимонопольного комітету України, прийнятих у справах про недобросовісну конкуренцію. Закінчення присічного строку, незалежно від причин його пропуску заінтересованою особою, є підставою для відмови в позові про визнання недійсним рішення (розпорядження) Антимонопольного комітету України та його органів.

Відповідно до ч. 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 1 Закону України „Про Антимонопольний комітет України, ст. 4 Закону України „Про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є зокрема здійснення державного контролю за додержанням законодавства про захист економічної конкуренції.

Відповідно до ст. 19 Закону України „Про Антимонопольний комітет України під час розгляду заяв і справ про узгоджені дії, концентрацію, про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, в тому числі під час проведення розслідування, дослідження, прийняття розпоряджень, рішень за заявами і справами, здійснення інших повноважень у сфері контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції, контролю за узгодженими діями, концентрацією органи та посадові особи Антимонопольного комітету України та його територіальних відділень керуються лише законодавством про захист економічної конкуренції і є незалежними від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб та суб'єктів господарювання, а також політичних партій та інших об'єднань громадян чи їх орган.

Отже, законом чітко визначено, що Антимонопольний комітет України є єдиним органом державної влади, до повноважень якого віднесено здійснення державного контролю за додержанням законодавства про захист економічної конкуренції, та відповідно, виявлення, фіксація порушень норм цього законодавства, а також вжиття передбачених законом заходів щодо їх усунення, в тому числі шляхом прийняття обовязкових до виконання рішень з цього приводу. Чинні рішення органів Антимонопольного комітету України, ухвалені за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, строк оскарження яких минув, згідно з ч. 2 ст. 34 ГПК України є єдиними належними доказами вчення особою відповідного правопорушення.

Положеннями ст. 1 Закону України „Про захист економічної конкуренції передбачено, що економічна конкуренція (конкуренція) - це змагання між суб'єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб'єктами господарювання, внаслідок чого споживачі, суб'єкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий суб'єкт господарювання не може визначати умови обороту товарів на ринку.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, зокрема, є антиконкурентні узгоджені дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України "Про захист економічної конкуренції" узгодженими діями є укладення субєктами господарювання угод у будь-якій формі, прийняття обєднаннями рішень у будь-якій формі, а також будь-яка інша погоджена конкурентна поведінка (діяльність, бездіяльність) субєктів господарювання. Приписами ч. 1 та п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що антиконкурентними узгодженими діями є узгоджені дії, які призвели чи можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції. Зокрема, антиконкурентними узгодженими діями визнаються узгоджені дії, які стосуються спотворення результатів торгів, аукціонів, конкурсів, тендерів.

Таким чином, з огляду на чинність рішення Адміністративної колегії Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 30.06.2015р. за №79-р/к, яким встановлено факт допущення відповідачем порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, відповідно до ч. 2 ст. 34 ГПК України господарський суд доходить висновку про доведеність матеріалами справи факту вчинення з боку ВКФ „Юнона ТОВ вказаного порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Як було зазначено по тексту вище, за допущене порушення рішенням Адміністративної колегії Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 30.06.2015р. за №79-р/к на відповідача було накладено штраф в сумі 3 300,00 грн.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 56 Закону України „Про захист економічної конкуренції рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов'язковими до виконання. Особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Згідно зі ст. 22 Закону України „Про Антимонопольний комітет України розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов'язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом.

Статтею 25 Закону України „Про Антимонопольний комітет України з метою захисту інтересів держави, споживачів та суб'єктів господарювання Антимонопольний комітет України, територіальні відділення Антимонопольного комітету України у зв'язку з порушенням законодавства про захист економічної конкуренції органами влади, юридичними чи фізичними особами подають заяви, позови, скарги до суду, в тому числі про стягнення не сплачених у добровільному порядку штрафів та пені.

Як було зазначено вище по тексту рішення, ВКФ „Юнона ТОВ 06.07.2015р. отримало примірник рішення Адміністративної колегії Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 30.06.2015р. за №79-р/к та, відповідно, на відповідача покладався обовязок виконання цього рішення щодо сплати штрафу в сумі 3 300,00 грн. у строк до 06.09.2015р. включно, чого ВКФ „Юнона ТОВ зроблено не було. Приймаючи до уваги чинність даного рішення та обовязковість його виконання, а також враховуючи, що протягом двох місяців з моменту отримання примірника цього рішення відповідач у добровільному порядку не сплатив застосовану до нього санкцію за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, господарський суд доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення із ВКФ „Юнона ТОВ в дохід державного бюджету штрафу в сумі 3 300,00 грн., що має наслідком задоволення вказаної частини позовних вимог Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 56 Закону України „Про захист економічної конкуренції за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України. Нарахування пені припиняється з дня прийняття господарським судом рішення про стягнення відповідного штрафу.

Таким чином, у звязку із невиконанням відповідачем рішення Адміністративної колегії Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 30.06.2015р. за №79-р/к щодо сплати в дохід державного бюджету штрафу в сумі 3 300,00 грн. в строк до 06.09.2015р. включно, позивачем було нараховано відповідачу до сплати пеню у розмірі 3 300,00 грн. Перевіривши заявлений до стягнення розмір пені, господарський суд доходить висновку про його правильність та обґрунтованість, у звязку з чим вимоги позивача у вказаній частині підлягають задоволенню.

Згідно вимог ст.ст. 32, 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. В свою чергу, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Разом з тим, ст. 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Підсумовуючи наведені по тексту рішення обставини та висновки суду, відповідно до ст.ст. 1, 3, 6, 7, 12, 19, 22, 25 Закону України „Про Антимонопольний комітет України від 26 листопада 1993 року N 3659-XII (з наступними змінами та доповненнями), ст.ст. 4, 48, 50, 56, 60 Закону України „Про захист економічної конкуренції від 11 січня 2001 року N 2210-III (з наступними змінами та доповненнями) позов Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України підлягає задоволенню шляхом присудження до стягнення із ВКФ „Юнона ТОВ в дохід державного бюджету штрафу в сумі 3 300,00 грн. та пені в сумі 3 300,00 грн.

Судові витрати зі сплати судового збору за розгляд даних позовних вимог покладаються на відповідача відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82 85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з виробничо-комерційної фірми „Юнона товариства з обмеженою відповідальністю /65013, Одеська область, м. Одеса, Суворовський район, Миколаївська дорога, будинок 124, ідентифікаційний код 22468330/ до Державного бюджету України на рахунок УК у м. Одесі, Приморський район /21081100, ідентифікаційний код 38016923, Банк ГУ ДКСУ в Одеській області, МФО 828011, рахунок №0008, код класифікації доходів 21081100, символ звітності банку 106 по „адміністративним штрафам та іншим санкціям/ штраф в сумі 3 300 грн. 00 коп. /три тисячі триста грн. 00 коп./, пеню в сумі 3 300 грн. 00 коп. / три тисячі триста грн. 00 коп./. Наказ видати.

3. Стягнути з виробничо-комерційної фірми „Юнона товариства з обмеженою відповідальністю /65013, Одеська область, м. Одеса, Суворовський район, Миколаївська дорога, будинок 124, ідентифікаційний код 22468330/ на користь Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України /65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ідентифікаційний код 20992104, розрахунковий рахунок 8516, банк Державна казначейська служба України, МФО 820172/ судовий збір в сумі 1 378 грн. 00 коп. /одна тисяча триста сімдесят вісім грн. 00 коп./. Наказ видати.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 85 ГПК України.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 91, 93 ГПК України сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили. Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Повне рішення складено 13 лютого 2017 р.

Суддя С.П. Желєзна