РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2017Справа №910/20537/16

За позовом Публічного акціонерного товариства «ДЕЛЬТА БАНК»

До Товариства з обмеженою відповідальністю «СВ-ТЕЛЕКОМ»

Про стягнення 28 400,00 грн.

Суддя Борисенко І.І.

Представники :

Від позивача: Литвинов С.І. - за дов.

Від відповідача: не з'явився

Обставини справи :

Публічне акціонерне товариство «ДЕЛЬТА БАНК» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «СВ-ТЕЛЕКОМ» про стягнення 28 400, 00 грн заборгованості по сплаті орендної плати за Договором оренди №39 від 01.12.2013, яка виникла за період з листопада 2014 по березень 2015.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 14.11.2016 за даною позовною заявою порушено провадження у справі № 910/20537/16, призначено справу до розгляду на 06.12.2016.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 06.12.2016, відповідно до ст. ст. 69, 77 Господарського процесуального кодексу України, було продовжено строк вирішення спору на п'ятнадцять днів та розгляд справи було відкладено на 12.01.2017, у зв'язку з неявкою в судове засідання представника відповідача.

В судовому засіданні від 12.01.2017 представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Заяв, клопотань від представника відповідача на адресу суду не надходило.

Відповідач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення, адже відповідно до постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18: особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, судом були вжиті усі належні заходи для повідомлення відповідача про місце, дату та час проведення судового засідання, шляхом надсилання поштової кореспонденції на адресу зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців: 04107, м. Київ, вул. Дмитрівська, буд. 37-А.

Ухвалою суду від 12.01.2017 судом було відкладено розгляд справи на 24.01.2017, в зв'язку з необхідністю отримання від позивача відповідних доказів часткової сплати відповідачем орендної плати за спірний період.

24.01.2017 позивачем були надані суду додаткові письмові пояснення по справі та платіжні доручення, згідно яких відповідач перерахував на користь позивача орендну плату за період з 22.01.2014 по 24.03.2015 на загальну суму 75 280, 00 грн.

Відповідно до вимог ст. 75 Господарського процесуального Кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами. Проаналізувавши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про достатність матеріалів справи для її розгляду за наявними матеріалами справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.12.2013 між Позивачем та Відповідачем було укладено договір оренди №39 (надалі - Договір).

Відповідно до умов договору, Позивач передав, а Відповідач прийняв у тимчасове платне користування частину нежитлових приміщень будинку літ. А,А, загальною площею 174, 2 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Івана Кліменка, буд. 1 (надалі - Об'єкт оренди).

Право власності на Об'єкт оренди належить Позивачу на підставі Договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г. за реєстраційним номером 2653 від 07.10.2013.

За актом приймання-передачі від 01.12.2013 Позивач передав в тимчасове платне користування, а Відповідач прийняв Об'єкт оренди.

Відповідно до п. 5.2. Договору розмір орендної плати за користування Об'єктом оренди в цілому за один місяць користування Об'єктом користування складає 6 489, 00 грн, в тому числі ПДВ 20% 1 080, 00 грн, в тому числі плата за користування земельною ділянкою.

Згідно з п. п. 5.3. та 5.4. Договору, орендна плата за Об'єкт оренди повинна сплачуватися щомісячно, до 10-го числа кожного місяця за поточний місяць шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Позивача.

Проте, в порушення умов Договору, Відповідач не виконував своїх зобов'язань зі сплати орендної плати починаючи з листопада 2014 року по березень 2015 року. Орендна плата за грудень 2014 року та січень 2015 року сплачувалась частково по 2 000, 00 грн за місяць.

31.03.2015 Відповідач звільнив Об'єкт оренди, про що свідчить Акт приймання-передачі (повернення) Об'єкта оренди. Проте, незважаючи на підписання вказаного акту Відповідач не сплатив існуючу заборгованість перед Позивачем зі сплати орендної плати, яка складає суму за період з листопада 2014 по березень 2015 у розмірі 28 400, 00 грн.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи документи та досліджуючи в судовому засіданні докази, господарський суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав:

Договір оренди №39 від 01.12.2013 за своєю правовою природою є договором оренди, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 58 Цивільного кодексу України та Глави 30 Господарського кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України та є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно із ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Матеріалами справи підтверджується факт передачі приміщення в оренду, користування ним Відповідачем, а також існування у Відповідача заборгованості по сплаті орендних платежів за період з листопада 2014 по березень 2015.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Пунктами 1, 4 ст. 285 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктами 5.3. та 5.4. Договору, орендна плата за Об'єкт оренди повинна сплачуватися щомісячно, до 10-го числа кожного місяця за поточний місяць шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Позивача.

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України, враховуючи приписи пунктів 5.3. та 5.4 Договору Відповідач повинен був сплачувати орендну плату до 10-го числа кожного місяця за поточний місяць шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Позивача.

Проте, матеріали справи свідчать, що Відповідач свого обов'язку зі сплати орендних платежів належним чином не виконав у зв'язку із чим заборгованість Відповідача по орендній платі за період з листопада 2014 по березень 2015 склала 28 400, 00 грн.

Таким чином, сума заборгованості Відповідача перед Позивачем складає 28 400, 00 грн, а строк виконання грошового зобов'язання на момент винесення рішення у справі настав.

Згідно ч. 3 ст. 285 Господарського кодексу України визначено, що одним із основних обов'язків орендаря є внесення орендної плати своєчасно і в повному обсязі.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Факт наявності боргу у Відповідача за Договором оренди №39 від 01.12.2013 у сумі 28 400, 00 грн Позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і Відповідачем не спростований, і тому ця сума має бути стягнута з Відповідача.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Виходячи з вищенаведених норм закону, Відповідачем належним чином протягом розгляду справи не було надано належних доказів по справі на спростування позовних вимог.

В судовому засіданні, допустимими доказами, які знаходяться в матеріалах справи Позивач довів, що його вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Витрати по оплаті судового збору, згідно ст. 49 ГПК України покладаються на Відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СВ-ТЕЛЕКОМ» (04107, м. Київ, вул. Дмитрівська, 37-А; Код: 32425264) на користь Публічного акціонерного товариства «ДЕЛЬТА БАНК» (01133, м. Київ, вул. Щорса, буд. 36-Б; Код: 34047020) 28 400 (двадцять вісім тисяч чотириста) грн 00 коп. заборгованості по сплаті орендної плати та 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн 00 коп. судового збору.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 01.02.2017р.

Суддя Борисенко І.І.