КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" лютого 2017 р. Справа№ 910/15233/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Шапрана В.В.

Сітайло Л.Г.

при секретарі Єременко К.Л.

за участю представників

від позивача: не з»явились

від відповідача: 1) Бурлак Р.В. - за дов. № 773/20.3-03 від 29.12.2016р.

2) не з»явились

3) Проценко О.П. - за дов. № 716 від 01.02.2017р.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство

Будвироби"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 12.12.2016 року

у справі № 910/15233/16 (суддя Марченко О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство

Будвироби"

до 1) Держави Україна в особі:

2) Департаменту державної виконавчої служби

Міністерства юстиції України

3) Державної казначейської служби України та

Заводського відділу державної виконавчої служби міста

Запоріжжя Головного територіального управління юстиції

у Запорізькій області

про відшкодування шкоди у сумі 1 567 355,66 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Підприємство Будвироби" (далі - Підприємство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Держави Україна в особі: Державної виконавчої служби України (далі - Виконавча служба), Державної казначейської служби України (далі - Казначейська служба) та Заводського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (далі - Відділ) 1 567 355,66 грн. матеріальної шкоди.

Позовні вимоги мотивовано тим, що через неправомірну бездіяльність державного виконавця Утбанова І.І. щодо своєчасного винесення та надіслання на адреси банківських установ постанов про арешт коштів боржника на момент отримання банківськими установами, в яких боржником відкрито рахунки, постанов про арешт коштів та фактичного арешту рахунків боржника кошти на рахунках вже були відсутні, що унеможливило виконання рішення господарського суду Запорізької області від 14.01.2016 зі справи № 908/5719/15 про стягнення з Товариства на користь Підприємства боргу, чим заподіяно позивачу шкоду у сумі 1 567 355,66 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.12.2016р. у справі № 910/15233/16 в задоволені позовних вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство Будвироби" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 12.12.2016 року у справ № 910/15233/16 та прийняти нове рішення, яким стягнути з Держави Україна в особі: Державної виконавчої служби України, Державної казначейської служби України та Заводського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 1 567 355,66 грн. на відшкодування матеріальної шкоди.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.01.2017р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство Будвироби" було прийнято до провадження та призначено розгляд справи № 910/15233/16 на 02.02.2017р.

30.01.2017р. через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від представника позивача надійшло клопотання про витребування доказів по справі.

Представники відповідачів 1,3 в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечували та просили суд відмовити в її задоволенні.

Представники позивача та відповідача 2 у судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не повідомили, хоча про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників позивача та відповідача -2.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 14.01.2016 у справи № 908/5719/16 за позовом Підприємства до Товариства про стягнення 1 544 791,08 грн. позовні вимоги задоволено частково; стягнуто з Товариства на користь Підприємства: 1 363 970,50 грн. основного боргу; 7 031,35 грн. втрат від інфляції; 9 912,78 грн. 3% річних; 163 278,15 грн. пені і 23 162,88 грн. судового збору.

29.01.2016 на виконання вказаного рішення Господарським судом Запорізької області видано наказ.

04.02.2016 Підприємство звернулося до Відділу з заявою про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту.

Постановою Відділу від 08.02.2016 відкрито виконавче провадження №50065871 з виконання наказу господарського суду Запорізької області від 29.01.2016 зі справи №908/5719/16; встановлено термін Товариству для самостійного виконання вказаного наказу до 15.02.2016.

Постановами Відділу від 18.02.2016 накладено арешт на кошти боржника у межах суми 1 724 291,23 грн., які знаходяться на рахунках Товариства, відкритих у ПАТ "ПУМБ", публічному акціонерному товаристві "Акціонерний комерційний банк "Капітал" і ПАТ "Мегабанк".

Постановами Відділу від 10.03.2016 накладено арешт на кошти боржника у межах суми 1 724 291,23 грн., які знаходяться на рахунках Товариства, відкритих у ПАТ "Укрексімбанк" і ПАТ "КБ "Союз".

Постановою Відділу від 14.03.2016 накладено арешт на майно боржника в межах суми 1 724 291,26 грн. та оголошено заборону на його відчуження.

01.06.2016 Підприємство звернулося до господарського суду Запорізької області із скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця Відділу.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 13.06.2016 скаргу Підприємства задоволено; визнано протиправними та незаконними дії державного виконавця Відділу, які полягають у несвоєчасному накладанні арешту на майно та кошти боржника; визнано протиправною та незаконною бездіяльність державного виконавця Відділу, яка полягає у ненадісланні стягувачу, банківським установам листів з постановами, непроведенні періодичних перевірок майнового стану боржника.

Постановою Відділу від 23.05.2016 ВП №50065871 приєднано до зведеного виконавчого провадження №51404981.

Постановою Відділу від 06.06.2016 накладено арешт на кошти Товариства, які містяться на рахунках, відкритих у ПАТ "ПУМБ", ПАТ "КБ "Союз", ПАТ "Укексімбанк", ПАТ "Мегабанк" і ПАТ "АКБ "Капітал".

Відповідно до частини другої статті 87 Закону України "Про виконавче провадження" збитки, завдані державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час проведення виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, встановленому законом.

Відшкодування майнової шкоди за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Згідно із статтями 1173 та 1174 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Стаття 56 Конституції України проголошує право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

На відміну від загальної норми статті 1166 ЦК України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправна поведінка, наявність шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вина заподіювача шкоди), спеціальні норми статті 1173 ЦК України допускають можливість відшкодування шкоди незалежно від вини органу державної влади та його посадової або службової особи.

Отже, необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є факти неправомірних дій чи бездіяльності цього органу чи його посадових або службових осіб, наявність шкоди та причинний зв'язок між неправомірними діями чи бездіяльністю і заподіяною шкодою.

Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає цивільну відповідальність за заподіяну шкоду.

У спірних деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди (її розмір), протиправність (незаконність) поведінки органу державної влади та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Пунктом 12 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" встановлено, що у розгляді позовів про відшкодування шкоди (збитків), заподіяної діями (бездіяльністю) державного виконавця, суди повинні виходити з положень статті 11 Закону України "Про державну виконавчу службу", статті 87 Закону України "Про виконавче провадження", статті 1174 ЦК України, маючи на увазі, що в таких випадках відповідачами можуть бути відповідні органи Державної виконавчої служби, в яких працюють державні виконавці, та відповідні територіальні органи Державної казначейської служби України.

У вирішенні спорів про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок невиконання рішення суду, господарським судам принагідно враховувати, що для висновку про наявність безпосереднього причинного зв'язку між невиконанням судового рішення, яке набрало законної сили, та заподіяною шкодою недостатньо встановити тільки факт невиконання судового рішення та неотримання кредитором присудженого судом. Під час розгляду справи суду необхідно встановити, чи могло бути таке судове рішення фактично виконане в момент пред'явлення його до виконання, зокрема, чи мав боржник майно, достатнє для виконання судового рішення в порядку та у спосіб, зазначений в ньому, чи не було це майно обтяжене іншими зобов'язаннями, які перешкоджали б виконанню рішення, чи були заявлені в цей час вимоги інших стягувачів на майно боржника тощо.

З матеріалів справи вбачається, що 02.09.2016 ПАТ "КБ "Союз" подало суду виписку з рахунку Товариству, згідно з якою за період з 08.02.2016 по 21.03.2016 суми за дебетом і кредитом склали 0,00 грн.

ПАТ "Мегабанк" 09.09.2016 подано суду виписку з рахунка Товариства, відповідно до якої за період з 08.02.2016 по 16.03.2016 на рахунок Товариства як надійшли кошти за послуги і товар, так і Товариством було здійснено оплату за металобрухт.

ПАТ "ПУМБ" 16.09.2016 подало суду виписку з рахунку Товариства, згідно з якою за період з 08.02.2016 по 28.03.2016 на рахунок Товариства як надходили кошти за металобрухт, так і здійснено Товариством оплату заробітної плати, військового збору.

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою виражається в тому, що шкода повинна бути об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

Доводи позивача, що з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження (08.02.2016) і до дня винесення постанов про арешт коштів боржника (18.02.2016 і 10.03.2016) на рахунках Товариства було достатньо коштів для стягнення суми, визначеної рішенням Господарського суду Запорізької області від 14.01.2016 зі справи № 908/5719/16, є безпідставними, оскільки спростовуються вказаними виписками з рахунків Товариства.

Позивачем у встановленому порядку не доведено розмір шкоди та наявність причинно-наслідкового зв'язку між неправомірними діями і заподіяною шкодою.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Приписами статей 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини, викладені скаржником в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 12.12.2016р. у справі № 910/15233/16 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга скаржника задоволенню не підлягає, а отже підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст. ст. 32-34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство Будвироби" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 12.12.2016р. у справі № 910/15233/16 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/15233/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду протягом двадцяти днів у встановленому законом порядку.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді В.В. Шапран

Л.Г. Сітайло