ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

07 лютого 2017 року Справа № 915/1649/14

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Олейняш Е.М., розглянувши в судовому засіданні матеріали скарги вх. № 10430/16 ОСОБА_1 підприємства Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство на дії органу ДВС по справі № 915/1649/14

за позовом Державного підприємства ОСОБА_2 атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом, вул. Вєтрова, 3, м. Київ, 01032 ()

в особі Відокремленого підрозділу Южноукраїнська атомна електрична станція, Промзона, а/с 20, м. Южноукраїнськ, Миколаївська область, 55001 ()

до відповідача ОСОБА_1 підприємства Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство, вул. Дружби народів, 8, м. Южноукраїнськ, Миколаївська область, 55000 ()

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2 комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, вул. Смоленська, 19, м. Київ, 03057

про стягнення 6 813 039, 72 грн. - основного боргу, 541 505, 33 грн. - збитків від інфляції, 114 536, 88 грн. 3% річних, 285 757, 39 грн. - пені та 238 456, 35 грн. - штрафу.

за участю представників сторін:

від позивача (стягувача): ОСОБА_3, довіреність №578 від 26.04.2016 року;

від позивача (стягувача): ОСОБА_4, довіреність №579 від 26.04.2016 року;

від відповідача (боржника, скаржника): ОСОБА_5, доручення №03/713 від 17.05.2016 року;

від відповідача (боржника, скаржника): ОСОБА_6, доручення №03/447 від 22.03.2016 року;

від третьої особи: представник не з'явився;

від органу ДВС: ОСОБА_7, довіреність №5/9 від 29.04.2016 року.

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство звернулось до господарського суду Миколаївської області зі скаргою вх. № 10430/16 від 07.06.2016 року про визнання недійсною та скасування постанови, винесеної 25.05.2016 року заступником начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Миколаївській області ОСОБА_7 про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї (виконавче провадження № 51013293).

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 17.08.2016 року в задоволенні скарги КП Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство № 03/795 від 06.06.2016 відмовлено. Заяву № 03/191 від 25.07.2016 року задоволено.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 27.09.2016 року ухвалу господарського суду Миколаївської області від 17.08.2016 року у справі № 915/1649/14 скасовано частково.

Постановою Вищого господарського суду України від 23.11.2016 року постанову Одеського апеляційного господарського суду від 27.09.2016 року та ухвалу господарського суду Миколаївської області від 17.08.2016 року у справі № 915/1649/14 скасовано, справу направлено до господарського суду Миколаївської області для нового розгляду скарги КП Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Миколаївській області.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду Миколаївської області від 01.12.2016 року № 395 відповідно до пункту 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду та на виконання підпункту 3.7.5 пункту 3.7 Засад використання автоматизованої системи документообігу Господарського суду Миколаївської області, призначено повторний автоматизований розподіл скарги КП Теплопостачання та водно-каналізаційне господарство на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області у справі № 915/1649/14.

Скаргу на дії органу ДВС передано на розгляд судді Олейняш Е. М.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 05.12.2016 року скаргу на дії органу ДВС № 915/1649/14 прийнято до провадження судді Олейняш Е. М. Призначено розгляд скарги на дії органу ДВС в судовому засіданні на 15.12.2016 року

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 15.12.2016 року відкладено розгляд скарги на дії органу ДВС на 24.01.2017 року.

В судовому засіданні 15.12.2016 року представник заявника (відповідача, боржника) КП Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство усно зазначив, що 06.06.2016 року звернувся до господарського суду Миколаївської області зі скаргою (вх. № 10430/16 від 07.06.2016 року) на дії органу ДВС. Крім того, 25.07.2016 року до господарського суду Миколаївської області КП Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство подано заяву вх. № 13004/16 про доповнення вимог по скарзі.

Враховуючи вищевикладене, представник заявника (відповідача, боржника) КП Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство усно просив суд обєднати вимоги, викладені у скарзі на дії ДВС вх. № 10430/16 від 07.06.2016 року та заяві про доповнення вх. № 13004/16 від 25.07.2016 року та, керуючись ст. 22 ГПК України, просив суд:

- визнати недійсною та скасувати постанову, винесену 25 травня 2016 року заступником начальника відділупримусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_7 про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї (виконавче провадження № 51013293);

- зняти арешт з коштів, що перебувають у касі КП Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство або надходять до неї.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 15.12.2016 року на підставі ст. 22 ГПК України заява прийнята судом до розгляду (зміна предмету скарги). Скарга розглядається судом з урахуванням усної заяви та письмових пояснень вх. № 20983/16 від 15.12.2016 року.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 24.01.2017 року продовжено строк розгляду скарги на дії органу ДВС на 15 днів. Відкладено розгляд скарги на дії органу ДВС на 07.02.2017 року.

Третя особа явку повноважного представника в судове засідання 07.02.2017 року не забезпечила, хоча про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення, яке наявне в матеріалах справи (том 8, арк. 248).

07.02.2017 року до господарського суду Миколаївської області від представника стягувача надійшло клопотання вх. № 1846/17, у якому стягувач просить суд повідомити правоохоронні органи про вчинення посадовими особами КП ТВКГ кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 КК України.

Статтею 382 КК України передбачено покарання за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню вчинене службовою особою, яка займає відповідальне чи особливо відповідальне становище.

В судовому засіданні 07.02.2017 року представник органу ДВС усно зазначив, що заява про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 КК України, вже була подана до правоохоронних органів, проте, на даний час відомості щодо внесення поданої заяви до ЄДР досудових розслідувань відсутні.

Доказів на підтвердження заяви стягувачем суду не подано.

Враховуючи вищевикладене, судом відмовлено у задоволенні клопотання стягувача.

07.02.2017 року до господарського суду Миколаївської області від представника боржника надійшло клопотання вх. № 1847/17, у якому боржник просив суд з метою захисту прав та законних інтересів мешканців міста, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 83 ГПК України, приймаючи рішення по справі вийти за межі вимог по скарзі.

Скарга ДП Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство вх. № 10430/16 (том 3, арк. 18-23) з урахуванням зміни вимог по скарзі, письмових пояснень (том 8, арк. 21-24) обґрунтована приписами ст. 66, 121-2 ГПК України, ст. 1, ч. 1 ст. 6, ст. 52, п. 3 ст. 11, п. 2 ст. 57 Закону України Про виконавче провадження, ч. 1, ст. 2, ч. 2, ст. 10 Женевської Конвенції про захист заробітної плати, ст. 34 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування та мотивована тим, що 25.05.2016 року заступником начальника відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Миколаївській області було винесено постанову про арешт коштів, що перебувають у касі боржника та надходять до неї. Арешт накладено в межах суми 8 873 011, 63 грн.

Скаржник вважає накладення арешту неправомірним, необґрунтованим та таким, що порушує права боржника, працівників боржника, оскільки:

- КП Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство є субєктом підприємницької діяльності, який відповідно до статутної діяльності надає територіальній громаді міста Южноукраїнськ, підприємствам та організаціям комунальні послуги з теплопостачання, водопостачання питної холодної та гарячої води, обслуговування каналізації та стоків, в штаті якого працює 263 чоловіка. Каса підприємства використовується, в тому числі для виплат заробітної плати (ст. 1, ст. 24 Закону України Про оплату праці ст. 8, 9, 43 ОСОБА_8 України, ч. 5 ст. 97, ст. 115 Кодексу законів про працю України);

- арешт каси боржника унеможливлює платником податків самостійно здійснювати обовязки, безумовний платіж ПДВ до Державного бюджету, отже починаючи з 30.06.2016 року КП Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство не сплачує до Державного бюджету податок на додану вартість, внаслідок чого станом на 01.01.2017 року підприємство має заборгованість в сумі 2 342 215, 13 грн.;

- на даний час виникла гостро потреба в забезпеченні грошовими коштами, необхідних на проведення планово-попереджувальних ремонтів водопровідних та теплових мереж КП ТВКГ згідно графіків на 2016 рік;

-підприємство позбавлено можливості здійснювати виплату заробітної плати працівникам, які виявили бажання отримувати заробітну платню безпосередньо на підприємстві через касу, а також здійснювати перерахування відповідних соціальних внесків та податків, повязаних з виплатою заробітної плати;

- накладення арешту на касу підприємства фактично паралізує роботу підприємства не тільки з причин невиплати заробітної плати, а й створить умови для неможливості виконання зобовязань виконавця комунальних послуг перед споживачами (ст. 48, 50 ОСОБА_8 України, ст. 7, 23 Закону України Про питну воду та питне водопостачання, ст. 6, 18 Закону України Про теплопостачання);

- як зазначає боржник в КП Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство створилась передумова для припинення надання комунальних послуг, що в свою чергу утруднить виплати по борговим зобовязанням перед ВП ЮУ АЕС, які на пряму залежать від обсягів надання послуг КП ТВКГ третім особам. Оскільки іншого майна для покриття боргу перед ВП ЮУ АЕС, крім поточних виплат споживачів, немає.

Отже, оскаржувана постанова про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї, винесена з порушенням вимог чинного законодавства і повинна підлягати скасуванню, оскільки прийнята без дотримання необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів працівників підприємства боржника, споживачів та цілями, на досягнення яких спрямована оскаржувана постанова.

Стягувачем ДП ОСОБА_2 атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Южноукраїнська атомна електрична станція подано суду відзив на скаргу (том 3, арк. 124-125) на скаргу, в якій стягувач (позивач) просив суд відмовити в задоволенні скарги, оскільки відділом примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Миколаївській області не було порушено Закон України Про виконавче провадження та вимог інших нормативних актів. Крім того, відповідачем не зазначена сума, яку він просить звільнити від арешту.

Крім того, скаржником також не вказані правові підстави для скасування постанови державного виконавця від 25.05.2016 року.

Заперечення обґрунтовані приписами ст. 115 ГК України, ст. 11, 25, 32, 52, 57, 65 Закону України Про виконавче провадження.

Орган ДВС в судовому засіданні 07.02.2017 року проти задоволення скарги заперечив та просив суд відмовити в задоволенні скарги. В обґрунтування заперечень зазначив наступне:

- рішення суду в семиденний строк, який надано боржнику для добровільного виконання, виконано не було;

- на державного виконавця покладено обовязок здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення;

- на державного виконавця не покладено обовязку щодо встановлення підстав, які утруднюють та унеможливлюють виконання судового рішення.

Розглянувши матеріали скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 28.03.2016 року по справі 915/1649/14 в позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 підприємства Теплопостачання та водно-каналізаційне господарство на користь Державного підприємства ОСОБА_2 атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі ВП Южно-Українська АЕС 6 813 039, 72 грн. основного боргу, 541 505, 33 грн. збитків від інфляції, 114 536, 88 3% річних, 285 757, 39 грн. пені, 238 456, 35 грн. штрафу та 73 078, 54 грн. судового збору (суддя Мавродієва М.В.) (том 2, арк. 208-218).

Рішення до суду вищої інстанції не оскаржувалось та набрало законної сили 15.04.2016 року.

На виконання рішення господарського суду Миколаївської області від 28.03.2016 року було видано відповідний наказ від 15.04.2016 року (суддя Мавродієва М.В.) (том 2, арк. 225).

На підставі заяви про відкриття виконавчого провадження ДП НАЕК Енергоатом в особі ВП Южно-Українська АЕС від 29.04.2016 року № 278 (том 3, арк. 64) заступником начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Миколаївській області винесено постанову від 10.05.2016 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 51013293 про примусове виконання наказу № 915/1649/14, виданого 15.04.2016 року. Надано боржнику семиденний термін для добровільного виконання рішення (том 3, арк. 142).

10.05.2016 року супровідним листом вих. № 5.1-30/2265 постанову про відкриття виконавчого провадження від 10.05.2016 року направлено сторонам виконавчого провадження (том 3, арк. 66). Факт направлення супровідного листа вих. № 5.1-30/2265 від 10.05.2016 року підтверджується копією повідомлення про вручення поштового відправлення (том 3, арк. 29).

18.05.2016 року заступником начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Миколаївській області ОСОБА_7 винесено постанову про арешт коштів боржника ВП № 51013293, якою накладено арешт на кошти у всіх видах валют, що містяться на рахунку (-ах), що відкриті та будуть відкриті у наступних банківських установах: ПАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк, філія Миколаївське обласне управління ПАТ Державний ощадний банк України, філія Миколаївське регіональне управління ПАТ КБ Приватбанк, ПАТ ОСОБА_9 ОСОБА_3 (том 3, арк. 26).

25.05.2016 року заступником начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Миколаївській області ОСОБА_7 винесено постанову про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї ВП № 51013293 у межах суми 8 873 011, 63 грн. (том 3, арк. 25).

Постанову про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї від 25.05.2016 року відділом примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ направлено на адресу КП Теплопостачання та водно-каналізаційне господарство супровідним листом вих. № 2458 від 25.05.2016 року (том 3, арк. 24).

При цьому, судом враховано наступне.

Відповідно до ст. 19 ОСОБА_8 України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_8 та законами України.

Відповідно до ст. 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України Про виконавче провадження.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України Про виконавче провадження.

05.10.2016 року набрав чинності новий Закон України Про виконавче провадження.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до п. 7, 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про виконавче провадження виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

В спірному випадку виконавче провадження відкрито та арешт на кошти, що перебувають у касі боржника або надходять до неї, накладено до набрання чинності новим Законом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України Про виконавче провадження (тут і далі в редакції, що діяла на час вчинення оскаржуваної виконавчої дії) державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 11, п. 1 ч. 2 ст. 11 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець, зокрема, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження"державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 52 Закону України Про виконавче провадження звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах.

Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих на виконання статей 19-1 та 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", та на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, повязаних із забезпеченням ядерної безпеки".

Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються.

На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня з моменту їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом:

винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах;

винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї;

винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження;

проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження» готівка в національній та іноземній валюті, що перебуває в касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, підлягає невідкладному вилученню після її виявлення та складання відповідного акта державним виконавцем. Копія акта вручається представнику боржника - юридичної особи.

Відповідно до ч. 5 ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають стягненню в порядку, встановленому цим Законом, кошти:

що перебувають на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, повязаних із забезпеченням ядерної безпеки";

що знаходяться на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих на виконання статей 19-1 та 26-1 Закону України "Про теплопостачання" та статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику".

Відповідно до ст.ст. 8, 9 ОСОБА_8 України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_8 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_8 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_8 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_8 України гарантується. Чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ст. 43 ОСОБА_8 України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2, ч. 2 ст. 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01.07.1949р. № 95, ратифікованої Україною 04.08.1961р., ця Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватись заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім'ї.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України Про оплату праці заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно з ч. 5 ст. 97 Кодексу законів про працю оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов'язань щодо оплати праці.

Відповідно до ч. 1 ст. 115 Кодексу законів про працю заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно з ч. 6 ст. 24 Закону України Про оплату праці своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Отже, держава гарантувала та захистила законом право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю. Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості, оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку.

Відповідно до довідок КП Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство № 04/908 від 15.06.2016 року та № 04/2102 від 13.12.2016 року станом на 15.06.2016 року кількість працюючих на підприємстві працівників складає 266 чол., а станом на 12.12.2016 року 345 працівників (том 4, арк. 123; том 8, арк. 44).

На виконання постанови Вищого господарського суду України боржником подано суду докази, у яких саме обсягах підлягають охороні кошти, призначені для виплати заробітної плати. Так, відповідно до довідки КП Теплопостачання та водно-каналізаційне господарство вих. № 03/2103 від 13.12.2016 року у грудні 2016 року відповідно до Закону України від 19.05.2016 року № 1384-VІІІ "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" відбулось підвищення мінімальної заробітної плати на 10, 35 % (з 1 450 грн. до 1 600 грн.), що призведе до збільшення витрат на оплату праці працівникам. Отже, розрахунково-очікувані витрати на оплату праці складатимуть 1 939, 8 тис.грн. в місяць, де фонд оплати праці 1 590, 0 тис.грн., єдиний внесок (22 %) 349,8 тис.грн. (том 8, арк. 28).

Довідкою № 05/1091 від 22.07.2016 року, платіжними відомостями на видачу заробітної плати за період з лютого 2016 року по травень 2016 року (перша половина), квитанціями на перерахування бюджетних платежів та податків за цей же період, звітами з праці за період з січня по березень 2016 року, відомостями по касі за період з березня по грудень 2016 року боржник КП Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство підтверджує виплату заробітної плати через касу підприємства у відповідних розмірах (том 4, арк. 186-238; том 8, арк. 25-241).

На виконання постанови Вищого господарського суду України по даній справі судом також встановлено, що ухвалою господарського суду Миколаївської області від 17.10.2013 року у справі № 915/321/13-г скаргу КП "Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство" на дії відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області задоволено. Скасовано постанову відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області від 30.08.2013 року "Про арешт коштів боржника" в частині накладення арешту на грошові кошти, призначені для оплати праці та здійснення нарахувань на заробітну плату працівників КП "Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство", для сплати яких застосовується поточний рахунок № 1214, відкритий в Южноукраїнському центральному відділенні ПАТ "Приватбанк", а дії ВДВС визнано такими, що порушують права працівників КП "Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство" на отримання заробітної плати.

Вказана ухвала господарського суду залишена без змін господарськими судами апеляційної та касаційної інстанцій.

Виконавче провадження по справі № 915/321/13-г було закрито у 2014 році, у зв'язку з повним фактичним виконанням, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження від 21.08.2014 року (том 6, арк. 25).

Як вказано вище, 18.05.2016 року заступником начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Миколаївській області ОСОБА_7 винесено постанову про арешт коштів боржника ВП № 51013293, якою накладено арешт на кошти у всіх видах валют, що містяться на рахунку (ах), що відкриті та будуть відкриті у наступних банківських установах: ПАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк, філія Миколаївське обласне управління ПАТ Державний ощадний банк України, філія Миколаївське регіональне управління ПАТ КБ Приватбанк, ПАТ ОСОБА_9 ОСОБА_3 (том 3, арк. 69).

Проте, в провадженні господарського суду Миколаївської області також знаходиться скарга боржника КП Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство на постанову відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Миколаївській області про арешт коштів боржника по справі № 915/1649/14, в якій боржник просить суд визнати недійсною постанову про арешт коштів боржника в частині накладення арешту на кошти, що знаходяться на рахунку № 5 в АТ "ОСОБА_9 ОСОБА_3" та зняти арешт з коштів в сумі, необхідній для виплати заробітної плати та нарахувань на заробітну плату.

Тобто, по іншій скарзі боржник також просить суд зняти арешт зі спеціального рахунку боржника для виплати заробітної плати працівникам підприємства-боржника з посиланням на те, що він використовується для виплати заробітної плати.

Як вказує боржник в своїх поясненнях (том 6, арк. 6-10) по даній справі № 915/1649/16, проте по іншій скарзі, протягом 2013-2014 років КП ТВКГ дійсно для виплати заробітної плати використовувався рахунок ПАТ "Приватбанк". Але з 2014 року по даний час комунальні платежі населення переведено до ПАТ "ОСОБА_9 ОСОБА_3" на рахунок № 5 і саме цей рахунок боржник використовує для виплати заробітної плати.

Крім того, на підтвердження факту використання рахунку № 5 в АТ ОСОБА_9 ОСОБА_3 для накопичення та виплати заробітної плати працівникам, боржником подано суду копію договору № 03-05/22-2499245/108 банківського рахунку (для використання в ПЗ Банкмастер) (том 6, арк. 33-39), витяг з банківської виписки по рахунку № 5 КП Теплопостачання та водно-каналізаційне господарство та платіжні доручення, з яких вбачається, зокрема використання рахунку № 5 в АТ ОСОБА_9 ОСОБА_3 для виплати заробітної плати (том 6, арк. 61-122).

Відповідно до Довідки від 05.05.2016 року № Д2-В64-32/97 боржник КП Теплопостачання та водно-каналізаційне господарство має відкритий поточний рахунок 5 у АТ ОСОБА_9 ОСОБА_3, який використовується для сплати податків з доходів працівників та видачі заробітної платні робітникам (том, 6, арк. 40).

Повертаючи справу на новий розгляд (по даній скарзі), Вищий господарський суд України звернув увагу на необхідність встановлення обставин, у яких саме обсягах підлягають охороні кошти, призначені для виплати заробітної плати, а також встановлення порядку виплати заробітної плати на підприємстві боржника (переказ на рахунок працівника відкритий у банку чи виплата готівкою).

В письмових поясненнях вх. № 1810/17 від 07.02.2017 року боржник пояснив, що заробітну плату працівники КП ТВКГ отримують з рахунку відритого в ПАТ КБ «ПриватБанк», кошти на який надходять з рахунку в ПАТ «ОСОБА_9 ОСОБА_3». Отримання відбувається на картковий рахунок працівника з яким ПАТ КБ «ПриватБанк» уклав відповідну двосторонню угоду за заявою працівника. Обсяг коштів визначається на підставі поданих списків КП ТВКГ до ПАТ КБ «ПриватБанк», а перерахування коштів з одного банку до іншого здійснюється на підставі платіжного доручення КП ТВКГ та договорів на банківське обслуговування, укладених банками з клієнтом КП ТВКГ (договори до пояснення - додаються).

Відповідно сума зазначена в платіжному дорученні співпадає з сумами зазначеними в списках на отримання заробітної плати і має цільовий характер на виконання раніше прийнятого судового рішення, щодо зняття арешту з рахунку виключно на заробітну плату, тому її обсяг не постійний та може коливатись в межах фонду заробітної плати (аванс та заробітна плата). Отже, отримання заробітної плати через картковий рахунок в банку є власне волевиявлення працівника, закріплене правочином. Тоді як видача грошових коштів через касу підприємства є обов'язок роботодавця з підстав передбачених ст. 24 Закону України «Про оплату праці», якою визначено, що виплата заробітної плати здійснюється за місцем роботи. Зокрема, через касу отримували ті хто не встиг або не бажав отримувати кошти через картковий рахунок (том 9, арк. 14-15)

Таким чином, боржником не доведено належними та допустимими доказами у справі яка кількість працюючих на підприємстві-боржника працівників отримує заробітну плату з рахунку боржника, відкритому у АТ «ОСОБА_9 ОСОБА_3», а яка кількість працівників отримує заробітну плату з каси підприємства. Як наслідок, не доведено в якому розмірі підлягають охороні кошти, необхідні для виплати заробітної плати саме з каси підприємства. Тобто, неможливо встановити в якому обємі використовується каса підприємства для виплат заробітної плати працівникам КП Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство.

Посилання боржника на довідку вих. № 03/2103 від 13.12.2016 року щодо розрахунково-очікуваних витрат на оплату праці (том 8, арк. 28) як на одну з підстав для зняття арешту, суд не приймає, оскільки аналогічну за змістом довідку вих. № 03/2113 від 14.12.2016 року щодо розрахунково-очікуваних витрат на оплату праці (том 6, арк. 11-14), боржником подано на підтвердження обставин необхідності зняття арешту з коштів, що знаходяться на рахунку 5 у АТ ОСОБА_9 ОСОБА_3.

Боржником також не заперечується та обставина, що кошти, які обліковуються в касі підприємства, призначені для виплати не лише заробітної плати, а й інших витрат комунального підприємства, тобто у касі аккумулюються грошові кошти на інші потреби боржника. Натомість, боржник просить суд зняти арешт з усіх коштів, що знаходяться або надходитимуть до каси підприємства.

Таким чином, одночасне зняття арешту з рахунку 5 у АТ ОСОБА_9 ОСОБА_3, який використовується боржником для виплати заробітної плати, та зняття арешту з коштів, що знаходяться у касі підприємства в повному обсязі, може мати наслідком ухилення боржника від виконання судового рішення, порушення прав стягувача на виконання судового рішення, зволікання з виконанням судового рішення тощо.

Щодо посилань відповідача на необхідність безперебійного надання комунальних послуг та необхідність здійснення погашення заборгованості з податку на додану вартість як на підставу для зняття арешту з коштів, що знаходяться у касі підприємства, то слід зазначити, що Законом України «Про виконавче провадження» зняття арешту з коштів боржника не ставиться у залежність від його фінансового становища, господарської діяльності тощо. Частиною 5 ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено виключний перелік випадків, коли не підлягають стягненню в порядку, встановленому цим Законом, кошти. Обставини щодо скрутного фінансового становища боржника, утруднення ведення господарської діяльності боржником не включено до переліку випадків, за яких не підлягають арешту та стягненню кошти.

Будь-яких інших підстав та обставин для визнання недійсною постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї (виконавче провадження № 51013293), а також для зняття арешту з вищевказаних коштів суду не наведено.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 Закону України Про виконавче провадження рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 121-2 ГПК України за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, яка надсилається стягувачеві, боржникові та органові виконання судових рішень.

Відповідно до п. 9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" від 17.10.2012 року № 9 за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Враховуючи вищевикладене, скаргу вх. № 10430/16 від 07.06.2016 року КП Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство на дії органу ДВС слід відхилити.

Враховуючи відсутність правових підстав для задоволення скарги, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав й для задоволення клопотання боржника КП Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство вх. № 1847/17 про вихід за межі вимог по скарзі.

Керуючись ст. 19, 124 ОСОБА_8 України, Законом України Про виконавче провадження, ст. 33, 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

відхилити скаргу вх. № 10430/16 від 07.06.2016 року ОСОБА_1 підприємства Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство дії органу ДВС.

Ухвала набирає законної сили в день її винесення та може бути оскаржена відповідно до ст. 93-96, 106, 121-2 ГПК України.

Копію даної ухвали направити на адресу Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, вул. Адміральська, 27/1, м. Миколаїв, 54001.

Суддя Е.М. Олейняш