РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2017Справа №910/20030/16

За позовомПублічного акціонерного товариства «Дельта Банк»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Ранфорт Лтд»
простягнення 11 000,00 грн.
Суддя Босий В.П.

Представники сторін:

від позивача:не з'явився
від відповідача:Бондарь О.О.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (надалі - «Банк») звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ранфорт Лтд» (надалі - «Товариство») про стягнення 11 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем неналежним чином виконане зобов'язання з оплати наданих послуг за договором про обслуговування рахунку в цінних паперах №0740/13 від 18.10.2013 р., внаслідок чого позивачем заявлено вимогу про стягнення заборгованості у розмірі 11 000,00 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 07.11.2016 р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 30.11.2016 р.

29.11.2016 р. представником відповідача до канцелярії суду подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував повністю з огляду на те, що оригінал договору №0740/13 від 18.10.2013 р. не був переданий позивачем відповідачу, що унеможливило здійснення будь-яких платежів за таким договором.

Розгляд справи неодноразово відкладався з незалежних від суду обставин.

В судовому засіданні 01.02.2017 р. судом оголошувалась перерва на 08.02.2017 р.

Представник позивача, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, а його пояснення стосовно суті спору були заслухані судом в попередніх судових засіданнях.

Представник відповідача в судове засідання з'явився, надав пояснення по суті спору, проти задоволення позовних вимог заперечував з огляду на викладені у відзиві на позовну заяву обставини.

Стосовно строку розгляду даної справи суд відзначає наступне.

Статтею 77 зазначеного Кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст. 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»).

З огляду на наявність згоди представників учасників судового процесу та неможливість розгляду даної справи у встановлені приписами Господарського процесуального кодексу України строки, справа була розглянута в межах розумного строку, передбаченого ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

18.10.2013 р. між Банком (депозитарна установа) та Товариством (депонент) був укладений договір про обслуговування рахунку в цінних паперах №0740/13 (надалі - «Договір»), відповідно до п. 1.1 якого депозитарна установа відповідно до умов цього договору зобов'язується надавати послуги щодо відкриття та обслуговування рахунку у цінних паперах депоненту, проводити депозитарні операції за рахунком у цінних паперах депонента на підставі розпоряджень депонента та в інший спосіб, передбачений законодавством, а також надавати інші послуги у процесі провадження депозитарної діяльності відповідно до «Положення про провадження депозитарної діяльності», затвердженого рішенням Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 23.04.2013 р. №735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.06.2013 р. та інших актів законодавства України.

Пунктом 4.1 Договору визначено, що депонент оплачує послуги депозитарної установи згідно з цим договором та відповідно до переліку та вартості послуг, встановлених депозитарною установою. Депонент погоджується з тарифами, встановленими депозитарною установою на дату укладення договору.

За змістом п. 4.2 Договору оплата депозитарних послуг здійснюється депонентом на підставі платіжних документів депозитарної установи: актів-рахунків про надання послуг та/або рахунків-фактури. На підставі акт-рахунку здійснюється оплата послуг, отриманих депонентом у розрахунковому періоді. Акти-рахунки надаються депозитарною установою щомісяця е пізніше 15 числа місяця, наступного за місяцем, у якому надавались послуги або при розірванні договору на дату закриття рахунку у цінних паперах. Один примірник підписаного акту-рахунку депонент повертає депозитарній установі до останнього числа місяця, наступного за місяцем, у якому надавались послуги.

18.10.2013 р. Товариством були надані розпорядження депозитарній установі на виконання облікової операції про зарахування цінних паперів - облігацій відсоткових без документарних іменних ТОВ «Классік-Асістанс» UA кількістю 5 000 штук, UA кількістю 6 000 штук та UA400036164 кількістю 148 500 штук.

На виконання умов Договору позивачем було виставлено позивачу на оплату послуг акт-рахунок №3149 від 30.09.2014 р. на загальну суму 11 000,00 грн., який відповідачем не був підписаний.

Спір у справі виник у зв'язку з неправомірною, на думку позивача, відмовою відповідача оплатити вартість наданих згідно Договору послуг у розмірі 11 000,00 грн.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок» депозитарна діяльність провадиться учасниками фондового ринку відповідно до законодавства про депозитарну систему України.

За змістом ч. 1 ст. 4 Закону України «Про депозитарну систему України» система депозитарного обліку цінних паперів - сукупність інформації, записів про емісійні цінні папери (вид із зазначенням типу, номінальна вартість і кількість, обмеження обігу тощо) на рахунках у цінних паперах власників таких рахунків, про емітентів, власників цінних паперів, що мають права за цінними паперами та права на цінні папери, обмежень прав на цінні папери, уповноважених ними осіб, управителів, заставодержателів, інших осіб, наділених відповідними правами щодо цінних паперів, яка містить дані, що дають змогу ідентифікувати емісійні цінні папери і зазначених осіб, реєстр кодів цінних паперів (міжнародних ідентифікаційних номерів цінних паперів), а також інша передбачена законодавством інформація (далі - система депозитарного обліку).

Частиною 1 вказаного Закону передбачено, що рахунок у цінних паперах депонента відкривається депозитарною установою на підставі договору про обслуговування рахунка в цінних паперах власнику цінних паперів, співвласникам цінних паперів або нотаріусу, на депозит яких внесено цінні папери, а також самій депозитарній установі (на підставі наказу керівника цієї депозитарної установи) або Національному банку України відповідно до законодавства.

Договір про обслуговування рахунка в цінних паперах укладається між депонентом та депозитарною установою, відповідно до якого депозитарна установа в установленому Комісією порядку на рахунку у цінних паперах веде облік цінних паперів, що належать власникові, співвласникам цінних паперів, у разі зарахування цінних паперів на депозит нотаріуса - відповідному кредиторові, а також облік прав зазначених осіб на цінні папери, що обліковуються на певному рахунку у цінних паперах, та обмеження таких прав.

Із матеріалів справи вбачається, що на підставі Договору Банк як депозитарна установа зобов'язався надавати відповідачу послуги щодо відкриття та обслуговування рахунку у цінних паперах депоненту, проводити депозитарні операції за рахунком у цінних паперах депонента на підставі розпоряджень депонента та в інший спосіб, передбачений законодавством, а також надавати інші послуги у процесі провадження депозитарної діяльності.

Рішенням Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 23.04.2013 р. №735 затверджено Положення про провадження депозитарної діяльності (надалі - «Положення»), яке визначає порядок провадження депозитарної діяльності Центральним депозитарієм цінних паперів (далі - Центральний депозитарій) та депозитарними установами з надання послуг із зберігання та обліку цінних паперів, обліку і обслуговування набуття, припинення та переходу прав на цінні папери і прав за цінними паперами та обмежень прав на цінні папери на рахунках у цінних паперах, вимоги до порядку відкриття та ведення рахунків у цінних паперах, порядку проведення операцій на рахунках у цінних паперах та їх видів, порядку зарахування цінних паперів до системи депозитарного обліку при емісії, їх обліку та зберігання, а також списання цінних паперів у зв'язку з їх погашенням та/або анулюванням, порядку внесення змін до системи депозитарного обліку стосовно цінних паперів конкретного власника, стосовно всього випуску цінних паперів, стосовно здійснення розрахунків за правочинами щодо цінних паперів тощо, вимоги до діяльності учасників депозитарної системи та взаємовідносин між ними, вимоги до порядку складання реєстру власників іменних цінних паперів, у тому числі порядку взаємодії депозитарних установ з Центральним депозитарієм щодо складання реєстру, вимоги до змісту внутрішніх документів професійних учасників депозитарної системи України та інші вимоги, встановлення яких належить до компетенції Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку (далі - Комісія) відповідно до Закону України «Про депозитарну систему України» (далі - Закон).

Частиною 1 статті 3 вказаного Положення визначено, що розпорядження та повідомлення надаються Центральному депозитарію і депозитарній установі або Центральним депозитарієм і депозитарною установою у формі, визначеній внутрішніми документами Центрального депозитарію та депозитарної установи щодо обміну інформацією та відповідним договором (договором про обслуговування рахунку в цінних паперах, депозитарним договором, договором про обслуговування Розрахункового центру, договором про обслуговування клірингової установи, договором про обслуговування випусків цінних паперів, договором про кореспондентські відносини) (паперовий документ, електронний документ, електронний документ у формі S.W.I.F.T.-повідомлення). Розпорядження, якщо ініціатором депозитарної операції виступає депонент чи керуючий його рахунком або клієнт чи керуючий його рахунком, підписується розпорядником рахунку в цінних паперах відповідно до наданих йому повноважень.

Як вказує позивач, 18.10.2013 р. Товариством були надані розпорядження депозитарній установі на виконання облікової операції про зарахування цінних паперів - облігацій відсоткових без документарних іменних ТОВ «Классік-Асістанс» UA кількістю 5 000 штук, UA кількістю 6 000 штук та UA400036164 кількістю 148 500 штук.

На виконання умов Договору позивачем було виставлено позивачу на оплату послуг акт-рахунок №3149 від 30.09.2014 р. на загальну суму 11 000,00 грн., який відповідачем не був підписаний. У вказаному акті позивачем включені до суми оплати послуги з обліку цінних паперів у період з 18.10.2013 р. по 30.09.2014 р.

В той же час, частиною 4 статті 3 Положення визначено, що кожна депозитарна операція проводиться Центральним депозитарієм або депозитарною установою на підставі документів, визначених пунктом 1 глави 2 цього розділу, і закінчується складанням звіту та/або повідомлення про її виконання. Звітом про виконання депозитарної операції може бути виписка або довідка з рахунку в цінних паперах, якщо це встановлено відповідним договором (договором про обслуговування рахунку в цінних паперах, депозитарним договором, договором про обслуговування випуску цінних паперів, договором про кореспондентські відносини).

Відповідно до частини 12 вказаної статті Положення порядок дій щодо здійснення кожної депозитарної операції визначається відповідно Правилами та/або внутрішніми документами Центрального депозитарію, внутрішніми документами депозитарної установи та має передбачати, зокрема:

приймання розпорядження від ініціатора депозитарної операції та/або відповідних документів, що підтверджують правомірність здійснення цієї депозитарної операції;

перевірку розпорядження на правильність складання та відповідність цьому Положенню, а також Правилам та іншим внутрішнім документам Центрального депозитарію, внутрішнім документам депозитарної установи, перевірку відповідних документів, які підтверджують правомірність здійснення депозитарних операцій (ці документи перевіряються на відповідність інформації, наведеної у розпорядженні, до якого вони додаються, а також їх підпису відповідно до законодавства);

у разі приймання розпорядження стосовно проведення облікової депозитарної операції за договорами, що передбачають перехід прав на цінні папери та прав за цінними паперами, - здійснення заходів відповідно до законодавства України;

передання при необхідності повідомлення про приймання розпорядження або про відмову у взятті розпорядження до виконання ініціатору депозитарної операції. Договором з депонентом та/або внутрішніми документами депозитарної установи може бути передбачено, що депонент вважається таким, що повідомлений про прийняття депозитарною установою розпорядження до виконання, якщо протягом наступного робочого дня після прийняття відповідного розпорядження депоненту не було відправлено (надано) відмову у взятті розпорядження до виконання;

здійснення дій щодо виконання розпорядження;

складання звіту про виконання розпорядження;

передання звіту про виконання розпорядження ініціатору депозитарної операції;

отримання при необхідності повідомлення від ініціатора депозитарної операції про приймання ним звіту.

Таким чином, за приписами вказаних норм Положення передбачено, що кожна депозитарна операція, яка проводиться депозитарною установою, має закінчуватися складанням звітом та/або повідомленням про її виконання, який може бути виражений у формі виписки або довідки з рахунку в цінних паперах.

Пунктом 2.1.6 Договору передбачено, що депозитарна установа зобов'язана складати та видавати виписку з рахунку в цінних паперах депонента, виписку про стан рахунку в цінних паперах та виписку про операції з цінними паперами. Періодично: виписку про стан рахунку в цінних паперах - щомісячно станом на останній робочий день місяця, у строк до п'ятого числа місяця, наступного за звітним; виписку про операції з цінними паперами - на дату проведення операцій на рахунку в цінних паперах депонента, протягом трьох робочих днів з дати проведення операцій з цінними паперами (п. 2.1.6.1).

Відтак, належним доказом на підтвердження факту виконання Банком розпоряджень Товариства про зарахування цінних паперів є виписка про операції з цінними паперами та виписка про стан рахунку в цінних паперах, зобов'язання з надання яких умовами п. 2.1.6 Договору покладено на Банк.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

В ст. 34 Господарського процесуального кодексу України зазначається, що суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Матеріали справи не містять, а позивачем не надано суду належних та допустимих доказів (виписок про операції з цінними паперами та про стан рахунку в цінних паперах) на підтвердження факту виконання розпоряджень Товариства про зарахування цінних паперів від 18.10.2013 р., а також перебування таких цінних паперів на рахунку відповідача у період з 18.10.2013 р. по 30.09.2014 р.

Крім того, пунктом 13 статті 3 Положення передбачено, що центральний депозитарій, депозитарні установи зобов'язані вносити всі розпорядження депонентів, клієнтів, а також керуючих їх рахунками в журнал розпоряджень, а інформацію про проведення та виконання депозитарних операцій - у журнал депозитарних операцій. Інформація про проведення та виконання інформаційної операції, яка є звітом, інформаційним повідомленням про виконання облікової депозитарної операції, може не вноситися до журналу депозитарних операцій як окрема депозитарна операція. Центральний депозитарій, депозитарні установи зобов'язані зберігати інформацію, унесену до журналу розпоряджень та журналу депозитарних операцій, протягом п'яти років з моменту формування цієї інформації.

Суд відзначає, що будь-які витяги з журналу розпоряджень та/або журналу депозитарних операцій Банку, які б підтверджували факт виконання ним розпоряджень Товариства про зарахування цінних паперів згідно з умовами Договору, матеріали справи не містять.

Статтею 1 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

З огляду на викладене суд вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами у розумінні ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України факту надання відповідачу послуг з обліку цінних паперів у період з 18.10.2013 р. по 30.09.2014 р., а тому у суду відсутні підстави вважати відповідача, таким що порушив передбачені умовами Договору зобов'язання з оплати наданих послуг як на момент звернення до суду, так і на момент розгляду справи в суді.

За таких обставин, в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити повністю.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 49, 82-85, Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 13.02.2017 р.

Суддя В.П. Босий