ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

09.02.2017 Справа № 920/1152/16

За позовом: Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ,

до відповідача: Сумського національного аграрного університету в особі Маловисторопського коледжу імені ОСОБА_1, с. Малий Вистороп, Лебединський район, Сумська область;

про стягнення 6 287 грн. 59 коп.

Суддя КОВАЛЕНКО О.В.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_2, довіреність № 14-94 від 18.04.2014;

Від відповідача: ОСОБА_3, довіреність №1 від 03.01.2017;

При секретарі судового засідання Нестеренко О.В.

СУТЬ СПОРУ: позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 6 287 грн. 59 коп., з яких: 4 110 грн. 76 коп. інфляційних збитків, 1 630 грн. 38 коп. пені, 546 грн. 44 коп. 3% річних, нарахованих у звязку з неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору №13/3148-ТЕ-29 купівлі-продажу природного газу від 01.02.2013 р., а також 1 378 грн. 00 коп. судового збору.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач в письмовому відзиві №3325 від 12.12.2016 проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що протягом дії договору в 2013 році позивач неналежним чином виконував обовязок щодо своєчасного надсилання відповідачу актів приймання-передачі газу, у звязку з чим і відбувались затримки в оплаті спожитого газу у жовтні, листопаді та грудні 2013 року. Крім того, просить суд зменшити розмір пені згідно вимог ст. 233 ГК України, беручи до уваги те, що порушення зобовязання не завдавало збитків іншим учасникам господарських відносин, ступінь виконання відповідачем основного зобовязання, майновий стан відповідача.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши та дослідивши докази по справі, суд встановив:

01 лютого 2013 року між НАК «Нафтогаз України» (в подальшому ПАТ НАК «Нафтогаз України») і Маловисторопським коледжем ім. П.С. Рибалка Сумського національного аграрного університету був укладений договір №13/3148-ТЕ-29 купівлі-продажу природного газу (далі за текстом «Договір»), відповідно до умов якого позивач зобовязувався передати у власність відповідачу у 2013 році природний газ, ввезений на митну територію України позивачем за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а відповідач, в свою чергу, зобовязувався прийняти і оплатити цей природний газ на умовах цього Договору. Газ, що постачається за цим Договором, використовується відповідачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, релігійними організаціями та національними творчими спілками і їх регіональними осередками (крім обсягів, що використовуються для виробничо-комерційної діяльності).

Згідно п. 2.1. Договору (в редакції Додаткової угоди №1 від 30.09.2013 до Договору) позивач передає відповідачу в період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 р. газ обсягом до 104,858 тис.куб.м.

Зі змісту п. 5.2. Договору вбачається, що ціна за 1 000 куб. м. газу становить 1 091,00 грн. з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та без у рахуванням податку на додану вартість. До сплати за 1 000 куб.м. природного газу 1091 грн. 00 коп., крім того ПДВ 20% - 218 грн. 20 коп., а всього з ПДВ 1 309 грн. 20 коп. Загальна вартість цього Договору становить 114 400,08 грн., крім того, ПДВ 22 880,02 грн., разом з ПДВ 137 280, 10 грн. (п. 5.5. в редакції Додаткової угоди №1 від 30.09.2013 до Договору).

Пунктом 6.1. Договору визначено, що оплата за газ здійснюється відповідачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що на виконання умов Договору поставив відповідачу протягом лютого-квітня 2013 року та жовтня грудня 2013 року, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 77 712 грн. 81 коп., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 28.02.2013, 31.03.2013, 30.04.2013, 24.01.2014, довідками щодо кінцевого сальдо та щодо операцій із відповідачем, які міститься в матеріалах справи. Відповідач свої зобовязання за Договором виконував з простроченням термінів, встановлених для сплати в договорі, у звязку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 1 630 грн. 38 коп. пені у відповідності до п. 7.2. Договору.

Згідно п. 7.2. Договору в разі невиконання відповідачем умов п. 6.1. Договору, відповідач у безспірному порядку сплатити позивачу зобовязується (крім суми заборгованості) пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Пунктом 9.3. Договору сторони погодили строк позовної давності, у межах якого вони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим Договором 5 років.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін.

Суд не приймає до уваги заперечення відповідача з приводу несвоєчасності надсилання позивачем актів приймання-передачі природного газу у жовтні, листопаді та грудні 2013 року, оскільки сторонами під час підписання Договору було погоджено всі суттєві умови щодо порядку розрахунків, відповідні зміни шляхом підписання додаткових угод до Договору сторонами не укладались.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Зі змісту ст. 612 ЦК України вбачається, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, суд дійшов до висновку про те, що відповідачем не подано доказів своєчасної оплати отриманого від позивача газу по Договору або обґрунтованих заперечень вимогам позивача, тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені в розмірі 1 630 грн. 38 коп. є обґрунтованими, правомірними і підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки сторонами в Договорі не визначений інший розмір процентів від простроченої суми, а судом встановлено факт прострочення з боку відповідача виконання грошового зобовязання, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 4 110 грн. 76 коп. інфляційних збитків та 546 грн. 44 коп. 3% річних правомірні, обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки вони нараховані у відповідності з вимогами діючого законодавства.

Відповідачем також було заявлене клопотання про зменшення розміру пені, посилаючись на те, що порушення зобовязання не завдавало збитків іншим учасникам господарських відносин, ступінь виконання відповідачем основного зобовязання, майновий стан відповідача..

Зі змісту п. 3 ч.1 ст. 83 ГПК України вбачається, що господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно ч.1 ст. 233 ГК України передбачено, що якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Враховуючи те, що відповідачем не подано належних та допустимих доказів в обґрунтування клопотання, суд відмовляє в його задоволенні в повному обсязі.

Згідно Закону України «Про судовий збір» та відповідно до вимог ст. ст. 44, 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні клопотання Сумського національного аграрного університету в особі Маловисторопського коледжу імені ОСОБА_1 про зменшення розміру пені відмовити.

2. Позовні вимоги задовольнити.

3. Стягнути з Сумського національного аграрного університету в особі Маловисторопського коледжу імені ОСОБА_1 (42243, Сумська область, Лебединський район, с. Малий Вистороп, вул. Рибалка, 1, код 26378248) на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, код 20077720) 4 110 грн. 76 коп. інфляційних збитків, 1 630 грн. 38 коп. пені, 546 грн. 44 коп. 3% річних, 1 378 грн. 00 коп. судового збору.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення підписаний 13.02.2017 р.

Суддя ОСОБА_4