ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

06.02.2017 Справа № 904/11566/16
За позовом Приватного акціонерного товариства "АПК-ІНВЕСТ", с. Рівне, Покровський район, Донецька область

до Приватного підприємства "ОСОБА_1 ДІСТРІБ'ЮШН", м. Дніпро

про визнання договору поруки недійсним

Суддя Назаренко Н.Г.

Секретар судового засідання Гриценко І.О.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_2 представник -д ов. № 67-Д від 15.12.2016р.

Від відповідача: ОСОБА_3 представник - дов. б/н від 16.01.2017р.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство "АПК-ІНВЕСТ" звернулось до господарського суду з позовом в якому просить визнати недійсним Договір поруки б/н від 04.01.2016р. укладений між Приватним підприємством "ОСОБА_1 ДІСТРІБ'ЮШН" та Приватним підприємством "Файні Корми".

Позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі. В ході розгляду справи заявив клопотання, в якому просив суд витребувати у Приватного підприємства "ОСОБА_1 ДІСТРІБ'ЮШН", як у володільця оригіналів примірників Договору 1 та Договору 2, які підтверджують обставини недійсності Договору поруки б/н від 04.01.2016р., укладеного відповідачем із ПП "Файні Корми".

Суд клопотання позивача задовольнив.

06.02.2017р. відповідач надав для огляду в судовому засіданні оригінали Договору поставки № 566КЗ від 20.10.2014р., Договору поруки від 04.01.2016р., укладеного між Приватним підприємством "ОСОБА_1 ДІСТРІБ'ЮШН" та Приватним підприємством "Файні Корми" та додаткову угоду до нього від 05.01.2016р.

Відповідач проти позову заперечив, у відзиві на позов зазначив, що договором поруки передбачено, що у разі порушення ПАТ «АПК-ІНВЕСТ» обовязків за основним договором ПП "Файні Корми" відповідає перед ПП "ОСОБА_1 ДІСТРІБ'ЮШН" відносно до позивача, тобто виключно у тому разі, якщо позивач не задовольнить у повному обсязі або частково зобовязання щодо оплати перед ПП "ОСОБА_1 ДІСТРІБ'ЮШН" відповідно до п. 4.1. цього Договору поруки.

Також відповідач зазначає, що вищевказаний пункт договору цілком узгоджується з приписами ст. 554 Цивільного кодексу України, якою визначено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідач зазначає, що до вказаних правовідносин доцільно застосовувати ст. 619 Цивільного кодексу України, якою встановлено, що договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність іншої особи. До предявлення вимоги особі, яка несе субсидіарну відповідальність. Кредитор повинен предявити вимоги до основного боржника, якщо основний боржник відмовився задовольнити вимогу кредитора або кредитор не одержав від нього в розумний строк відповіді на предявлену вимогу, кредитор може предявити вимогу в повному обсязі до особи, яка несе субсидіарну відповідальність. Особа, яка несе субсидіарну відповідальність, повинна до задоволення вимоги, предявленої їй кредитором, повідомити про це основного боржника, а у разі предявлення позову подати клопотання про залучення основного боржника до участі у справі. У разі недотримання цих вимог особою, яка несе відповідальність, основний боржник має право висунути проти регресної вимоги особи, яка несе субсидіарну відповідальність, заперечення, які він мав проти кредитора.

Враховуючи зміст вказаної статті, відповідач вважає, що оспорюваним договором поруки не встановлено жодних додаткових обовязків по відношенню до ПП "Файні Корми" та даний договір не може призвести до не бажаних наслідків для ПАТ «АПК-ІНВЕСТ»

Також відповідач зазначив, що у відповідності до приписів ст.ст. 553, 626 ЦКУ не встановлено обовязок кредитора (ПП "ОСОБА_1 ДІСТРІБ'ЮШН") та поручителя (ПП "Файні Корми") попереджати боржника (позивача) про укладення договору поруки з метою забезпечення виконання його зобовязань перед кредитором, а волевиявлення боржника під час укладення договору поруки не є істотною умовою договору поруки.

Відносно посилання позивача на те, що про існування договору він дізнався лише 08.12.2016р. відповідач зазначає, що неповідомлення боржника (позивача) про укладення договору поруки не є підставою визнання договору недійсним, оскільки такі наслідки законом не передбачені. За загальним правилом, волевиявлення боржника щодо укладення договору поруки не є обовязковим. Відсутність згоди боржника, тобто позивача, не є підставою для визнання недійсним договору поруки, укладеного поручителем та кредитором боржника.

У судовому засідання 17.01.2017р. оголошувалась перерва до 06.02.2017р.

Клопотання про використання засобів технічної фіксації судового процесу при розгляді цієї справи не заявлялись.

В судовому засіданні 06.02.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, вислухавши представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

04.01.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 ДІСТРІБ'ЮШН" (далі відповідач, кредитор) та Приватним підприємством "Файні Корми" (далі - Поручитель) укладено договір поруки, згідно п.1.1. якого Поручитель зобовязується частково відповідати перед Кредитором за виконання зоюбовязань Приватного акціонерного товариства "АПК-ІНВЕСТ" (далі позивач, боржник) за договором поставки № 566КЗ від 520.10.2014р., укладеного між Кредитором та Боржником (в подальшому іменується "Основний договір").

В п.3.1 Договору поруки, сторони дійшли згоди про те, що відповідальність Поручителя перед Кредитором включає:

- зобовязання здійснити поставку товару за основним договором (основне зобовязання);

- зобовязання відшкодувати Кредитору шкоду, завдану невиконанням чи неналежним виконанням Основного зобовязання (Зобовязання з відшкодування шкоди);

- зобовязання сплатити Кредитору неустойку за порушення Основного зобовязання Боржником (Зобовязання зі сплати неустойки);

- зобовязання сплатити Кредитору проценти за користування чужими грошовими коштами за невиконання Основного зобовязання.

Відповідальність Поручителя перед Кредитором у випадках, передбачених п.3.1. обмежується сплатою Поручителем Кредитору грошових коштів у розмірі 500,00 грн. (п.3.2. Договору).

Пунктом 6.1. Договору поруки, сторони визначили, що Поручитель та Боржник несуть солідарну відповідальність перед Кредитором за виконання зобов"язань по Основному договору.

Даний договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2017 року ( п.7.1. договору поруки).

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач просить визнати зазначений вище договір поруки недійсним, посилаючись на п.9.2. договору поставки № 566КЗ, укладеного між позивачем та відповідачем, в якому сторони передбачили, що зобовязання за договором не можуть бути передані третім особам.

Зважаючи на відсутність волевиявлення позивача на укладення договору поруки, останній зазначає, що вказаний договір не відповідає вимогам ч.3 ст.203 ЦК України, що на його домку є підставою для визнання спірного договору недійсним.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову на підстав наступного.

За змістом статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частинами 1, 3, 5 статті 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Отже, чинним законодавством визначено, що договір може бути визнаний недійсним лише з підстав, передбачених законом.

Пунктом 6.1 договору поруки від 04.012016 року, укладеного між ТОВ "ОСОБА_1 ДІСТРІБ'ЮШН" та ПП "Файні корми", передбачено солідарну відповідальність поручителя і боржника.

Отже, чинним законодавством України та умовами як договору поставки, так і оспорюваного договору поруки не встановлено обов'язок кредитора та поручителя попереджати боржника про укладення договору поруки з метою забезпечення виконання його зобов'язань перед кредитором, а волевиявлення боржника під час укладення договору поруки не є істотною умовою договору поруки.

Виходячи із положень статей 553, 554, 626 ЦК України, договір поруки є двостороннім правочином, що укладається з метою врегулювання відносин між кредитором і поручителем, порука створює права для кредитора та обов'язки для поручителя, безпосередньо на права та обов'язки боржника цей вид забезпечення виконання зобов'язання не впливає, оскільки зобов'язання боржника в цьому випадку не встановлюються, не припиняються, не змінюються.

До того ж, слід зазначити про те, що боржник не є стороною договору поруки і жодними нормами чинного законодавства не передбачено обов'язку будь-якої сторони договору поруки отримувати згоду боржника, а відтак, в силу статей 203, 215, 553 Цивільного кодексу України відсутність згоди боржника, не є підставою для визнання недійсним договору поруки, укладеного поручителем та кредитором за виконання зобовязаннь боржника.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається при відмові в позові на позивача.

Керуючись ст.ст. 203, 215, 553, 554 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 82 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення, оформленого

відповідно до вимог ст. 84 ГПК України,

- 08.02.2017р.

Суддя ОСОБА_4