РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2017Справа №910/22483/16

Господарський суд міста Києва у складі судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «ХІМНАФТОМАШПРОЕКТ»
до про 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська торгівельно - промислова група «СПЕЦЕНЕРГОМАШ»; 2. Товариства з обмеженою відповідальністю «СКЕЛА ТЕРЦИУМ»; визнання недійсним договору про наступну іпотеку
Представники:

від Позивача: Кубрак Я.А. (представник за Довіреністю);

від Відповідача - 1: Гайдак О.В. (представник за Довіреністю);

від Відповідача - 2: не з'явились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «ХІМНАФТОМАШПРОЕКТ» (надалі також - «Позивач») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська торгівельно - промислова група «СПЕЦЕНЕРГОМАШ» (надалі також - «Відповідач - 1») та Товариства з обмеженою відповідальністю «СКЕЛА ТЕРЦИУМ» (надалі також - «Відповідач - 2») про визнання недійсним договору про наступну іпотеку.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 21.03.2013 року між Відкритим акціонерним товариством «ХІМНАФТОМАШПРОЕКТ» (Іпотекодавець) та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Південкомбанк» (Іпотекодержатель) було укладено Іпотечний договір №З_01Ю/6 в забезпечення виконання Позичальником зобов'язань за Кредитними договорами Іпотекодавець відповідно до цього Договору надав в іпотеку нерухоме майно (нежитлову нерухомість): а саме нежилі приміщення площею 2 684,40 кв.м. (літера А), в тому числі: з №1 по №4, з №6 по №9 (групи приміщень №16) №№І, І, ІІ (групи приміщень №4), з №1 по №31, №І (групи приміщень №11), з №1 по №31, №1 (групи приміщень №12), з №1 по 34, №1 (групи приміщень №13), з №1 по №28, №1 (групи приміщень №14), з №1 по №25, №1 (групи приміщень №16А); нежилі приміщення площею 3 365,30 кв.м. (літера А), в тому числі: з №1 по №17 (групи приміщень №8), №1 підвалу, з №1 по №16 (група приміщень №1), №1 першого поверху, з №1 по №23 (групи приміщень №2), №1 Другого поверху, з №1 по №23 (групи приміщень №3), №1 третього поверху, з №1 по №22 (групи приміщень №4), №1 четвертого поверху, з №1 по №26 (групи приміщень №5), №№І, ІІ, ІІІ п'ятого поверху, з №1 по №19 (групи приміщень №6), №№І, ІІ шостого поверху, з №1 по №21 (групи приміщень №7), №№І, ІІ сьомого поверху - загальною площею 6 049,70 кв.м., які розташовані за адресою: м. Київ, бульвар Лесі Українки, №34 (предмет іпотеки), який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А.В. за реєстровим №836. 20.04.2016 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Південкомбанк» (Первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕКС - РАЙТ» (Новий кредитор) було укладено Договір про відступлення прав за Іпотечними договорами, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. за реєстровим №1489, за умовами якого у зв'язку з укладенням Договору про відступлення права вимоги №А-04/01-КІО від 19.04.2016 року, Первісний кредитор відступив Новому кредиторові права за Іпотечним договором, визначеним в п.1.2 цього Договору, а Новий кредитор прийняв це відступлення, а саме за Іпотечний договором №З_01Ю/6, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А.В. за реєстровим №836, укладеним між Відкритим акціонерним товариством «ХІМНАФТОМАШПРОЕКТ» та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Південкомбанк». 25.04.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕКС - РАЙТ» (Первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська торгівельно - промислова група «СПЕЦЕНЕРГОМАШ» (Новий кредитор) було укладено Договір про відступлення прав за Іпотечними договорами, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. за реєстровим №1531, за умовами якого у зв'язку з укладенням Договору про відступлення права вимоги №25/04 від 25.04.2016 року, Первісний кредитор відступив Новому кредиторові права за Іпотечним договором, визначеним в п.1.2 цього Договору, а Новий кредитор прийняв це відступлення, а саме за Іпотечний договором №З_01Ю/6, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А.В. за реєстровим №836, укладеним між Відкритим акціонерним товариством «ХІМНАФТОМАШПРОЕКТ» та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Південкомбанк». Як зазначає Позивач, 22.10.2016 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Щуром О.І. на підставі дублікату недійсного іпотечного договору №667, виданого 23.04.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А.В., змінено власника нерухомого майна, що знаходиться за адресою: м. Київ, бульвар Лесі Українки, №34, приміщення А, А' на Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська торгівельно - промислова група «СПЕЦЕНЕРГОМАШ». 02.11.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська торгівельно - промислова група «СПЕЦЕНЕРГОМАШ» (Іпотекодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «СКЕЛА ТЕРЦИУМ» (Іпотекодержатель) було укладено Договір про наступну іпотеку, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Полежаєвим О.Є. за реєстровим №1425, за яким Іпотекодавець передав в наступну іпотеку Іпотекодержателю наступне нерухоме майно: нежилі приміщення площею 2 684,40 кв.м. (літера А), в тому числі: з №1 по №4, з №6 по №9 (групи приміщень №16) №№І, І, ІІ (групи приміщень №4), з №1 по №31, №І (групи приміщень №11), з №1 по №31, №1 (групи приміщень №12), з №1 по 34, №1 (групи приміщень №13), з №1 по №28, №1 (групи приміщень №14), з №1 по №25, №1 (групи приміщень №16А); нежилі приміщення площею 3 365,30 кв.м. (літера А), в тому числі: з №1 по №17 (групи приміщень №8), №1 підвалу, з №1 по №16 (група приміщень №1), №1 першого поверху, з №1 по №23 (групи приміщень №2), №1 Другого поверху, з №1 по №23 (групи приміщень №3), №1 третього поверху, з №1 по №22 (групи приміщень №4), №1 четвертого поверху, з №1 по №26 (групи приміщень №5), №№І, ІІ, ІІІ п'ятого поверху, з №1 по №19 (групи приміщень №6), №№І, ІІ шостого поверху, з №1 по №21 (групи приміщень №7), №№І, ІІ сьомого поверху - загальною площею 6 049,70 кв.м., які розташовані за адресою: м. Київ, бульвар Лесі Українки, №34, приміщення А, А'. Як зазначає Позивач, вказаний договір є недійсним, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська торгівельно - промислова група «СПЕЦЕНЕРГОМАШ» не могло виступати Іпотекодавцем за договором, так як попередній Іпотечний договір №З_01Ю/6 від 21.03.2013 року визнано судом недійсним і наступна іпотека неможлива без існування основної (попередньої). За таких підстав, просить Суд визнати недійсним Договір про наступну іпотеку від 02.11.2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Полежаєвим О.Є. за реєстровим №1425, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська торгівельно - промислова група «СПЕЦЕНЕРГОМАШ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «СКЕЛА ТЕРЦИУМ».

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 08.12.2016 року порушено провадження у справі № 910/22483/16, судове засідання призначено на 21.12.2016 року.

21.12.2016 року в судове засідання з'явились представники позивача та відповідача-1. Представник відповідача-2 в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки Суд не повідомив. Представники сторін вимоги ухвали суду про порушення провадження по справі від 08.12.2016 року не виконали.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 21.12.2016 року відкладено розгляд справи на 25.01.2017 року, у зв'язку з неявкою представника відповідача-2 в судове засідання, невиконанням вимог ухвали суду.

21.12.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача-2 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яку було призначено на 21.12.2016 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.01.2017 року виправлено описку в Ухвалах Господарського суду міста Києва від 08.12.2016 року, 21.12.2016 року в найменуванні Позивача на "Публічне акціонерне товариство "ХІМНАФТОМАШПРОЕКТ".

25.01.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшло письмове підтвердження про відсутність аналогічного спору на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження по справі від 08.12.2016 року.

25.01.2017 року в судове засідання з'явились представники позивача та відповідача-1. Представник відповідача-2 в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки Суд не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Представники відповідачів вимоги ухвали суду не виконали.

Суд зазначив, що клопотання відповідача-1 про відкладення розгляду справи, яку було призначено на 21.12.2016 року фактично задоволено, оскільки Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.12.2016 року відкладено розгляд справи на 25.01.2017 року.

В судовому засіданні представник відповідача-1 зазначив, що Постановою Вищого господарського суду України справу №910/4816/16 про визнання недійсним Договору іпотеки №3_01Ю/6 від 21.03.2013 року направлено на новий розгляд, однак, повний текст Постанови представник ще не отримав, а тому, заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи.

Суд прийшов до висновку про задоволення клопотання представника відповідача-1 про відкладення розгляду справи та, ознайомившись з матеріалами справи, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати сторін надати повний текст Постанови Вищого господарського суду України по справі №910/4816/16 про визнання недійсним Договору іпотеки №3_01Ю/6 від 21.03.2013 року.

Крім того, в судовому засіданні представник відповідача-1 подав клопотання про продовження строків розгляду спору на 15 днів.

Суд, відповідно до ст. 69 Господарського процесуального кодексу України вважає за можливе задовольнити заявлене клопотання представника відповідача-1 про продовження строків розгляду спору, виходячи з того, що спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви, а у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.01.2017 року продовжено строк розгляду спору на 15 днів, відкладено розгляд справи на 08.02.2017 року, у зв'язку з неявкою представника відповідача-2 в судове засідання, невиконанням вимог ухвали суду, витребуванням додаткових доказів по справі.

08.02.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача - 1 надійшло клопотання про зупинення провадження у справі №910/22483/16 до набрання законної сили рішенням суду у справі №910/4818/16.

В судовому засіданні 08 лютого 2017 року представник Позивача підтримав вимоги та доводи позовної заяви, просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В судовому засіданні представник Відповідача -1 заперечив проти позову, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представник Відповідача - 2 в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується поверненням на адресу суду рекомендованого повідомлення про вручення 01.02.2017 року ухвали суду від 25.01.2017 року, вимоги ухвали суду про порушення провадження у справі не виконав.

Таким чином, Суд приходить до висновку, Відповідач - 2 про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Щодо клопотання Позивача, викладеного у прохальній частині позову, про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Полежаєва Олега Євгеновича, Суд зазначає.

Статтею 27 Господарського процесуального кодексу України визначено, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін.

Відповідно до п. 1.6 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" ст. 27 ГПК передбачає можливість участі в судовому процесі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, якщо рішення господарського суду зі спору може вплинути на права та обов'язки цієї особи щодо однієї із сторін. З підстав, зазначених у третьому і четвертому реченнях частини першої згаданої статті, господарський суд залучає певну особу до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, й за відсутності згаданих заяви чи клопотання. Така третя особа виступає в процесі на стороні позивача або відповідача - у залежності від того, з ким із них у неї існують (або існували) певні правові відносини.

Питання про допущення або залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, до участі у справі вирішується ухвалою суду про прийняття позовної заяви до розгляду (із зазначенням про це в ухвалі про порушення провадження у справі) або під час розгляду справи, але до прийняття господарським судом рішення, з урахуванням того, чи є у цієї особи юридичний інтерес у даній справі.

Що ж до наявності юридичного інтересу у третьої особи, то у вирішенні відповідного питання суд має з'ясовувати, чи буде у зв'язку з прийняттям судового рішення з даної справи таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обов'язки, або змінено її наявні права та/або обов'язки, або позбавлено певних прав та/або обов'язків у майбутньому.

Однак, Суд звертає увагу на те, що Публічним акціонерним товариством «ХІМНАФТОМАШПРОЕКТ» не наведено належних обґрунтувань щодо того, як рішення у даній справі може вплинути на права або обов'язки приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Полежаєва Олега Євгеновича щодо однієї з сторін, а тому Суд відмовляє в задоволенні клопотання Позивача.

Суд, розглянувши клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська торгівельно - промислова група «СПЕЦЕНЕРГОМАШ» про зупинення провадження у справі №910/22483/16 до набрання законної сили рішенням суду у справі №910/4818/16, зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному конкретному випадку з'ясовує, як пов'язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом, а також те, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Пов'язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти що мають преюдиціальне значення.

Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі, тобто господарський суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок: а) непідвідомчості; б) обмеженості предметом позову; в) неможливості розгляду тотожної справи; г) певної черговості розгляду вимог.

За таких підстав, Суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська торгівельно - промислова група «СПЕЦЕНЕРГОМАШ» про зупинення провадження у справі №910/22483/16 до набрання законної сили рішенням суду у справі №910/4818/16, оскільки Заявником не наведено належних обґрунтувань неможливості розгляду даної справи до вирішення справи №910/4818/16 Господарського суду м. Києва, а матеріалів справи №910/22483/16 достатньо для прийняття рішення у даній справі.

Відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Приймаючи до уваги, що Відповідач - 2 був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, Суд вважає, що неявка в судове засідання представника Відповідача - 2 не є перешкодою для прийняття Рішення у даній справі.

Відповідно до статті 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 08 лютого 2017 року, на підставі статті 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

21.03.2013 року між Відкритим акціонерним товариством «ХІМНАФТОМАШПРОЕКТ» (Іпотекодавець) та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Південкомбанк» (Іпотекодержатель) було укладено Іпотечний договір №З_01Ю/6 в забезпечення виконання Позичальником зобов'язань за Кредитними договорами Іпотекодавець відповідно до цього Договору надав в іпотеку нерухоме майно (нежитлову нерухомість): а саме нежилі приміщення площею 2 684,40 кв.м. (літера А), в тому числі: з №1 по №4, з №6 по №9 (групи приміщень №16) №№І, І, ІІ (групи приміщень №4), з №1 по №31, №І (групи приміщень №11), з №1 по №31, №1 (групи приміщень №12), з №1 по 34, №1 (групи приміщень №13), з №1 по №28, №1 (групи приміщень №14), з №1 по №25, №1 (групи приміщень №16А); нежилі приміщення площею 3 365,30 кв.м. (літера А), в тому числі: з №1 по №17 (групи приміщень №8), №1 підвалу, з №1 по №16 (група приміщень №1), №1 першого поверху, з №1 по №23 (групи приміщень №2), №1 Другого поверху, з №1 по №23 (групи приміщень №3), №1 третього поверху, з №1 по №22 (групи приміщень №4), №1 четвертого поверху, з №1 по №26 (групи приміщень №5), №№І, ІІ, ІІІ п'ятого поверху, з №1 по №19 (групи приміщень №6), №№І, ІІ шостого поверху, з №1 по №21 (групи приміщень №7), №№І, ІІ сьомого поверху - загальною площею 6 049,70 кв.м., які розташовані за адресою: м. Київ, бульвар Лесі Українки, №34 (предмет іпотеки), який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А.В. за реєстровим №836.

20.04.2016 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Південкомбанк» (Первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕКС - РАЙТ» (Новий кредитор) було укладено Договір про відступлення прав за Іпотечними договорами, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. за реєстровим №1489, за умовами якого у зв'язку з укладенням Договору про відступлення права вимоги №А-04/01-КІО від 19.04.2016 року, Первісний кредитор відступив Новому кредиторові права за Іпотечним договором, визначеним в п.1.2 цього Договору, а Новий кредитор прийняв це відступлення, а саме за Іпотечний договором №З_01Ю/6, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А.В. за реєстровим №836, укладеним між Відкритим акціонерним товариством «ХІМНАФТОМАШПРОЕКТ» та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Південкомбанк».

25.04.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕКС - РАЙТ» (Первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська торгівельно - промислова група «СПЕЦЕНЕРГОМАШ» (Новий кредитор) було укладено Договір про відступлення прав за Іпотечними договорами, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. за реєстровим №1531, за умовами якого у зв'язку з укладенням Договору про відступлення права вимоги №25/04 від 25.04.2016 року, Первісний кредитор відступив Новому кредиторові права за Іпотечним договором, визначеним в п.1.2 цього Договору, а Новий кредитор прийняв це відступлення, а саме за Іпотечний договором №З_01Ю/6, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А.В. за реєстровим №836, укладеним між Відкритим акціонерним товариством «ХІМНАФТОМАШПРОЕКТ» та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Південкомбанк».

02.11.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська торгівельно - промислова група «СПЕЦЕНЕРГОМАШ» (Іпотекодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «СКЕЛА ТЕРЦИУМ» (Іпотекодержатель) було укладено Договір про наступну іпотеку, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Полежаєвим О.Є. за реєстровим №1425, за яким Іпотекодавець передав в наступну іпотеку Іпотекодержателю наступне нерухоме майно: нежилі приміщення площею 2 684,40 кв.м. (літера А), в тому числі: з №1 по №4, з №6 по №9 (групи приміщень №16) №№І, І, ІІ (групи приміщень №4), з №1 по №31, №І (групи приміщень №11), з №1 по №31, №1 (групи приміщень №12), з №1 по 34, №1 (групи приміщень №13), з №1 по №28, №1 (групи приміщень №14), з №1 по №25, №1 (групи приміщень №16А); нежилі приміщення площею 3 365,30 кв.м. (літера А), в тому числі: з №1 по №17 (групи приміщень №8), №1 підвалу, з №1 по №16 (група приміщень №1), №1 першого поверху, з №1 по №23 (групи приміщень №2), №1 Другого поверху, з №1 по №23 (групи приміщень №3), №1 третього поверху, з №1 по №22 (групи приміщень №4), №1 четвертого поверху, з №1 по №26 (групи приміщень №5), №№І, ІІ, ІІІ п'ятого поверху, з №1 по №19 (групи приміщень №6), №№І, ІІ шостого поверху, з №1 по №21 (групи приміщень №7), №№І, ІІ сьомого поверху - загальною площею 6 049,70 кв.м., які розташовані за адресою: м. Київ, бульвар Лесі Українки, №34, приміщення А, А'.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що вказаний договір є недійсним, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська торгівельно - промислова група «СПЕЦЕНЕРГОМАШ» не могло виступати Іпотекодавцем за договором, так як попередній Іпотечний договір №З_01Ю/6 від 21.03.2013 року визнано судом недійсним і наступна іпотека неможлива без існування основної (попередньої). За таких підстав, просить Суд визнати недійсним Договір про наступну іпотеку від 02.11.2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Полежаєвим О.Є. за реєстровим №1425, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська торгівельно - промислова група «СПЕЦЕНЕРГОМАШ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «СКЕЛА ТЕРЦИУМ».

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ХІМНАФТОМАШПРОЕКТ» не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів (стаття 20 Господарського кодексу України).

Перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів визначається частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України, до яких, зокрема, відноситься визнання правочину недійсним. Аналогічні положення містить статті 20 Господарського кодексу України.

За приписом статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

З урахуванням викладеного, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб'єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Пунктом 2.1. Постанови №11 від 29.05.2013р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" визначено, що вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків.

Відповідно до статей 215 та 216 Цивільного кодексу України суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

За змістом п.2.9 Постанови №11 від 29.05.2013р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" відповідність чи невідповідність правочину вимогам закону має оцінюватися господарським судом стосовно законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Одночасно, за змістом п.2.5.2 вказаної Постанови Пленуму Вищого господарського суду України необхідно з урахуванням приписівст.215 Цивільного кодексу України та ст.207 Господарського кодексу України розмежовувати види недійсності правочинів, а саме: нікчемні правочини, недійсність яких встановлена законом (наприклад, ч.1 ст.220, ч.2 ст.228 Цивільного кодексу України, ч.2 ст.207 Господарського кодексу України), і оспорювані, які можуть бути визнані недійсними лише в судовому порядку за позовом однієї з сторін, іншої заінтересованої особи, прокурора.

Такої саме позиції дотримується Вищий господарський суд України і у п.18 Інформаційного листа №01-8/211 від 07.04.2008р. «Про деякі питання практики застосування норм Цивільного та Господарського кодексів України», за змістом вимога про визнання недійсним правочину та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. Цивільний кодекс України не дає визначення поняття «заінтересована особа». Тому коло заінтересованих осіб має з'ясовуватись в кожному конкретному випадку в залежності від обставин справи та правових норм, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 Господарського кодексу України недійсною може бути визнано також нікчемну умову господарського зобов'язання, яка самостійно або в поєднанні з іншими умовами зобов'язання порушує права та законні інтереси другої сторони або третіх осіб. Нікчемними визнаються, зокрема, такі умови типових договорів і договорів приєднання, що виключають або обмежують відповідальність виробника продукції, виконавця робіт (послуг) або взагалі не покладають на зобов'язану сторону певних обов'язків.

Згідно із статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

За приписами статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

За таких обставин, приймаючи до уваги положення Цивільного кодексу України та Господарського процесуального кодексу України, позивачем при зверненні до суду з вимогами про визнання договору недійсним повинно бути доведено наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними.

Крім того, виходячи зі змісту статей 15, 16 Цивільного кодексу України, статті 20 Господарського кодексу України та Господарського процесуального кодексу України, застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного суб'єктивного права (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

Частиною 7 ст. 179 Господарського кодексу України передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).

Як встановлено Судом, 02.11.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська торгівельно - промислова група «СПЕЦЕНЕРГОМАШ» (Іпотекодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «СКЕЛА ТЕРЦИУМ» (Іпотекодержатель) було укладено Договір про наступну іпотеку, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Полежаєвим О.Є. за реєстровим №1425, за яким Іпотекодавець передав в наступну іпотеку Іпотекодержателю наступне нерухоме майно: нежилі приміщення площею 2 684,40 кв.м. (літера А), в тому числі: з №1 по №4, з №6 по №9 (групи приміщень №16) №№І, І, ІІ (групи приміщень №4), з №1 по №31, №І (групи приміщень №11), з №1 по №31, №1 (групи приміщень №12), з №1 по 34, №1 (групи приміщень №13), з №1 по №28, №1 (групи приміщень №14), з №1 по №25, №1 (групи приміщень №16А); нежилі приміщення площею 3 365,30 кв.м. (літера А), в тому числі: з №1 по №17 (групи приміщень №8), №1 підвалу, з №1 по №16 (група приміщень №1), №1 першого поверху, з №1 по №23 (групи приміщень №2), №1 Другого поверху, з №1 по №23 (групи приміщень №3), №1 третього поверху, з №1 по №22 (групи приміщень №4), №1 четвертого поверху, з №1 по №26 (групи приміщень №5), №№І, ІІ, ІІІ п'ятого поверху, з №1 по №19 (групи приміщень №6), №№І, ІІ шостого поверху, з №1 по №21 (групи приміщень №7), №№І, ІІ сьомого поверху - загальною площею 6 049,70 кв.м., які розташовані за адресою: м. Київ, бульвар Лесі Українки, №34, приміщення А, А'.

У відповідності до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Таким чином, іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов'язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов'язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов'язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов'язань або зменшити їх.

Забезпечувальне зобов'язання (взаємні права і обов'язки) виникає між іпотекекодержателем (кредитором за основним зобов'язанням) та іпотекодавцем (боржником за основним зобов'язанням).

Виконання забезпечувального зобов'язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов'язання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого преважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи (в тому числі й у випадку недоведення до цієї особи інформації про обтяження майна).

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що вказаний договір є недійсним, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська торгівельно - промислова група «СПЕЦЕНЕРГОМАШ» не могло виступати Іпотекодавцем за договором, так як попередній Іпотечний договір №З_01Ю/6 від 21.03.2013 року визнано судом недійсним і наступна іпотека неможлива без існування основної (попередньої). За таких підстав, просить Суд визнати недійсним Договір про наступну іпотеку від 02.11.2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Полежаєвим О.Є. за реєстровим №1425, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська торгівельно - промислова група «СПЕЦЕНЕРГОМАШ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «СКЕЛА ТЕРЦИУМ».

Як встановлено Судом та вбачається з матеріалів справи, Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.04.2016 року у справі №910/4818/16 визнано недійсним укладений 21.03.2013р. між Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Південкомбанк" та Публічного акціонерного товариства "Хімнафтомашпроект" Іпотечний договір №З_01Ю/6, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою Аллою Володимирівною, 21.03.2013р. за реєстровим №836. Скасовано запис про іпотеку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер іпотеки №416805 від 21.03.2013р.). Скасовано запис про заборону відчуження нежилого приміщення площею 2 684,40 кв.м. (літера А) та нежилого приміщення площею 3 365,30 грн. (літера А'), загальною площею 6 049,70 кв.м., які є власністю Публічного акціонерного товариства "Хімнафтомашпроект", який був накладений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою Аллою Володимирівною за Іпотечним договором №З_01Ю/6 від 21.03.2013р. за реєстровим №416641 від 21.03.2013р. запис про обтяження у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Південкомбанк" на користь Публічного акціонерного товариства "Хімнафтомашпроект" 4 134,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.06.2016 року рішення господарського суду міста Києва від 26.04.2016р. у справі №910/4818/16 про задоволення позову скасовано. Прийнято нове рішення у справі №910/4818/16, яким у задоволенні позову публічного акціонерного товариства "Хімнафтомашпроект" до публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Південкомбанк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Південкомбанк", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бочкарьової Алли Володимирівни про визнання недійсним договору відмовлено повністю.

Постановою Вищого господарського суду України від 31.08.2016 року постанову Київського апеляційного господарського суду від 29.06.2016 у справі №910/4818/16 скасовано. Справу №910/4818/16 направлено на новий розгляд до Київського апеляційного господарського суду.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 11.10.2016 року рішення Господарського суду міста Києва від 26.04.2016 року у справі № 910/4818/16 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 23.01.2017 року рішення Господарського суду міста Києва від 26.04.2016 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 11.10.2016 у справі № 910/4818/16 скасовано. Справу № 910/4818/16 направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що на час розгляду справи №910/22483/16 рішення Господарського суду міста Києва від 26.04.2016 року у справі №910/4818/16, яким визнано недійсним укладений 21.03.2013р. між Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Південкомбанк" та Публічного акціонерного товариства "Хімнафтомашпроект" Іпотечний договір №З_01Ю/6, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою Аллою Володимирівною, 21.03.2013р. за реєстровим №836, скасовано постановою Вищого господарського суду України від 23.01.2017 року, а тому Суд не приймає до уваги посилання Позивача на рішення суду у справі №910/4818/16 як на підставу позовних вимог про визнання недійсним Договору про наступну іпотеку від 02.11.2016 року. Будь - яких інших підстав для визнання недійсним оспорюваного правочину недійсним Позивачем зазначено не було.

При цьому, Суд зазначає, що скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 02.11.2016 року №32183807, №21184388, прийняті приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Полежаєвим О.Є. на підставі наказу Міністерства юстиції України №3208/5 від 10.11.2016 року, прийнятого за результатами розгляду скарг Позивача, не є підставою для визнання недійсним Договору про наступну іпотеку від 02.11.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Полежаєвим О.Є. за реєстровим №1425, відповідно до норм ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України.

Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Іпотечний договір повинен містити такі істотні умови:

1) для іпотекодавця та іпотекодержателя - юридичних осіб відомості про:

для резидентів - найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб - підприємців;

для нерезидентів - найменування, місцезнаходження та державу, де зареєстровано особу;

для іпотекодавця та іпотекодержателя - фізичних осіб відомості про:

для громадян України - прізвище, ім'я, по батькові, місце проживання із зазначенням адреси та індивідуальний ідентифікаційний номер у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів;

для іноземців, осіб без громадянства - прізвище, ім'я, по батькові (за наявності), адресу постійного місця проживання за межами України;

2) зміст та розмір основного зобов'язання, строк і порядок його виконання та/або посилання на правочин, у якому встановлено основне зобов'язання;

3) опис предмета іпотеки, достатній для його ідентифікації, та/або його реєстраційні дані, у тому числі кадастровий номер. У разі іпотеки земельної ділянки має зазначатися її цільове призначення;

4) посилання на видачу заставної або її відсутність.

У разі відсутності в іпотечному договорі однієї з вказаних вище істотних умов він може бути визнаний недійсним на підставі рішення суду.

Іпотечний договір може містити інші положення, зокрема, визначення вартості предмета іпотеки, посилання на документ, що підтверджує право власності іпотекодавця на предмет іпотеки, відомості про обмеження та обтяження прав іпотекодавця на предмет іпотеки, визначення способу звернення стягнення на предмет іпотеки.

Іпотечний договір та договір, що обумовлює основне зобов'язання, можуть бути оформлені у вигляді одного документа. Цей документ за формою і змістом повинен відповідати вимогам, встановленим у цій статті, та вимогам, встановленим законом, для договору, який визначає основне зобов'язання.

У разі якщо іпотекою забезпечується повернення позики, кредиту для придбання нерухомого майна, яке передається в іпотеку, договір купівлі-продажу цього нерухомого майна та іпотечний договір можуть укладатися одночасно. (ст. 18 Закону України "Про іпотеку").

Судом встановлено, що при укладенні Договору про наступну іпотеку від 02.11.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська торгівельно - промислова група «СПЕЦЕНЕРГОМАШ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «СКЕЛА ТЕРЦИУМ», Сторонами було погоджено предмет іпотеки, зміст та розмір основного зобов'язання, строк і порядок його виконання, права і обов'язки сторін, порядок задоволення вимог іпотекодержателем, інші умови відповідно до норм статті 18 Закону України "Про іпотеку".

За таких підстав, Суд приходить до висновку, що Позивачем не доведено суду належними засобами доказування, що оспорюваний ним Договір про наступну іпотеку від 02.11.2016 року суперечить закону, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, або що особи, які вчинили ці правочини, не мали на це необхідного обсягу цивільної дієздатності, чи що волевиявлення учасників правочинів не було вільним та не відповідало їх внутрішній волі, або що правочин не було вчинено у формі, встановленій законом, чи що правочин не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст.32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються, зокрема, висновками судових експертів.

Згідно із ст.34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до п. 2.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги положення ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України та Господарського процесуального кодексу України, Позивачем при зверненні до суду з вимогами про визнання договору недійсним не доведено наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними.

Таким чином, враховуючи вищевикладені положення норм чинного законодавства України, приймаючи до уваги вставлені фактичні обставини справи, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ХІМНАФТОМАШПРОЕКТ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська торгівельно - промислова група «СПЕЦЕНЕРГОМАШ» та Товариства з обмеженою відповідальністю «СКЕЛА ТЕРЦИУМ» про визнання недійсним договору про наступну іпотеку є недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору залишаються за Позивачем.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «ХІМНАФТОМАШПРОЕКТ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська торгівельно - промислова група «СПЕЦЕНЕРГОМАШ» та Товариства з обмеженою відповідальністю «СКЕЛА ТЕРЦИУМ» про визнання недійсним договору про наступну іпотеку - відмовити повністю.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 13 лютого 2017 року.

Суддя О.В. Чинчин