КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" лютого 2017 р. Справа№ 927/918/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Гаврилюка О.М.

Суліма В.В.

при секретарі судового засідання - Куценко К.Л.;

за участю представників сторін:

від позивача: Ясинчук І.Г. - представник за довіреністю № 1 від 20.08.2016;

від відповідача: Нікітенко С.М. - представник за довіреністю № 1 від 08.08.2016;

розглянувши апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Чернігівське головне підприємство «Облагротехсервіс»

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 28.11.2016

у справі № 927/918/16 (суддя - Демидова М.О.)

за позовом Відкритого акціонерного товариства «Чернігівське головне підприємство «Облагротехсервіс»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОПІЛЕТСЕРВІС»

про розірвання договору купівлі-продажу нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство «Чернігівське головне підприємство «Облагротехсервіс» (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОПІЛЕТСЕРВІС» (надалі - відповідач) про розірвання договору купівлі-продажу нерухомого майна від 29.04.2010, укладеного між Відкритим акціонерним товариством «Чернігівське Головне підприємство «Облагротехсервіс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агропілетсервіс», про продаж об'єкта нерухомості «станція технічного обслуговування автомобілів» загальною площею 2974,0 кв. м, що знаходиться за адресою: вул. Лермонтова, буд. 32б, смт. Ріпки, Чернігівський район, Чернігівська область.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем зобов'язань з оплати об'єкта нерухомості, придбаного за договором купівлі-продажу нерухомого майна від 29.04.2010.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 28.11.2016 (повне рішення складено та підписано - 13.12.2016) в задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Відкрите акціонерне товариство «Чернігівське головне підприємство «Облагротехсервіс» 16.12.2016 (згідно відтиску штемпеля Чернігівської області на апеляційній скарзі) звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 28.11.2016 та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.12.2016 апеляційну скаргу у даній справі було прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Коротун О.М., судді - Гаврилюк О.М., Сулім В.В.

23.01.2017 через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу у даній справі, в якому відповідач зазначив, що місцевий господарський суд правомірно задовольнив заяву про застосування позовної давності до вимоги позивача про розірвання спірного договору. А тому просив апеляційну скаргу у даній справі залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

В судовому засіданні 01.02.2017 представник позивача апеляційну скаргу у даній справі підтримала, просила її задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати з прийняттям нового про задоволення позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні 01.02.2017 проти задоволення апеляційної скарги заперечив з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу та просив рішення суду першої інстанції залишити без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, заслухавши пояснення представників сторін, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вірно з'ясовано місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 29.04.2010 між Відкритим акціонерним товариством «Чернігівське головне підприємство «Облагротехсервіс» (як продавцем) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агропілетсервіс» (як покупцем) було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна (надалі - договір), посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Сенюк А.В. 29.04.2010, зареєстрований у реєстрі за №965.

Відповідно до п. 1.1 договору продавець зобов'язується передати у власність покупця, а покупець - прийняти об'єкти нерухомості «станція технічного обслуговування автомобілів» загальною площею 2974,0 кв. м., що знаходиться за адресою: Чернігівська область, смт. Ріпки, вул. Лермонтова, буд.32б, що складається з: станції технічного обслуговування автомобілів, позначеної літ. А-2, А-1, загальною площею 2608,4 кв. м.; мийки з підвалом, позначеної літерою Б-1, б-1 загальною площею 365,6 кв. м.; очисних споруд, позначених літ.1.

Об'єкт нерухомості «станція технічного обслуговування автомобілів» було продано через Товарну біржу «Поліська» згідно протоколу №2 проведення аукціону, затвердженого 26.04.2010, за ціною 524 722 грн. 66 коп.

Відповідно до п. 2.2 договору вказану в п. 2.1 договору суму - 524722 грн. 66 коп., в т.ч. ПДВ, покупець зобов'язується перерахувати на поточний рахунок продавця протягом 10 календарних днів з моменту, зазначеного у протоколі проведення аукціону.

Згідно п. 3.1 договору передача об'єкта нерухомості «станція технічного обслуговування автомобілів» здійснюється представником продавця представнику покупця протягом трьох банківських днів після повного розрахунку за об'єкт. Передача об'єкта нерухомості «станція технічного обслуговування автомобілів» продавцем і прийняття його покупцем посвідчується актом приймання-передачі, який підписується сторонами. Право власності на предмет договору виникає у покупця з моменту державної реєстрації цього договору (п.3.2-3.3 договору).

За умовами до п. 8.3 договору у разі невиконання однією з сторін умов договору він може бути змінений або розірваний на вимогу другої сторони на підставі рішення суду.

Матеріалами справи підтверджується що на виконання умов договору ТОВ «Агропілетсервіс» перерахувало за придбаний об'єкт нерухомості 30.04.2010 - 124000 грн. та 06.05.2010 - 50000 грн., що підтверджується копіями банківських виписок, наявних в матеріалах справи (а.с. 29-30).

Решту вартості придбаного об'єкта нерухомості відповідачем сплачено не було. При цьому відповідачем не спростовується розмір несплаченої суми за договором (про що зазначено в протоколі судового засідання від 01.02.2017).

В грудні 2011 року ВАТ „Чернігівське головне підприємство „Облагротехсервіс" звернулося з позовом до ТОВ „Агропілетсервіс" до суду про розірвання нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу нерухомого майна від 29.04.2010. В обґрунтування заявлених позовних вимог (підставами позову) позивач посилався на відмову відповідача оплатити придбане майно.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 17.01.2011 у справі № 10/133 позов ВАТ «Чернігівське головне підприємство «Облагротехсервіс» до ТОВ «Агропілетсервіс» про розірвання нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу нерухомого майна від 29.04.10 залишено без розгляду на підставі п. 5 ст. 81 ГПК України.

17.05.2016 ТОВ «Агропілетсервіс» звернулося з претензією № 3 до ВАТ «Чернігівське головне підприємство «Облагротехсервіс» з вимогою сплатити 1 354 252 грн. 41 коп. за неправомірне користування об'єктом нерухомості «станція технічного обслуговування автомобілів» за період 2013-2016 роки.

У відповідь на вказану претензію ВАТ «Чернігівське головне підприємство «Облагротехсервіс запропонувало ТОВ «Агропілетсервіс» сплатити 350722 грн. вартості за придбаний об'єкт нерухомості «станція технічного обслуговування автомобілів» або розірвати договір.

Так, судом апеляційної інстанції було встановлено, що підставою позову у даній справі є порушення відповідачем п. 2.2 договору щодо своєчасної та повної оплати вартості придбаного об'єкту нерухомості «станція технічного обслуговування автомобілів» у зв'язку із чим позивач просить розірвати договір купівлі-продажу нерухомого майна від 29.04.2010.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 657 договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Судом встановлено, що відповідно до п. 3.3 договору право власності на предмет договору виникає у покупця з моменту державної реєстрації договору.

Так, з матеріалів справи вбачається, що укладений сторонами у справі договір посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Сенюк А.В. 29.04.2010, зареєстрований у реєстрі за № 965, тому право власності у ТОВ «Агропілетсервіс» на об'єкт нерухомого майна «станція технічного обслуговування автомобілів» виникло з 29.04.2010.

Відповідно до положень ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Враховуючи факт невиконання відповідачем зобов'язання з повної оплати придбаного нерухомого майна - станції технічного обслуговування автомобілів, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про наявність передбачених ст. 651 Цивільного кодексу України підстав для розірвання укладеного сторонами у справі договору від 29.04.2010, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Сенюк А.В. 29.04.2010, зареєстрованого у реєстрі за № 965.

Таким чином, позовна вимога про розірвання спірного правочину правомірно визнана місцевим господарським судом обґрунтованою.

Разом з цим відповідачем до суду першої інстанції було подано письмову заяву від 22.11.2016 (з урахуванням заяви від 28.11.2016 про виправлення описки), в якій просить застосувати позовну давність до вимог ВАТ «Облагротехсервіс» до ТОВ «Агропілетсервіс» про розірвання договору купівлі-продажу нерухомого майна від 29.04.2010.

Згідно з ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Положеннями ч.ч.3, 4 ст. 267 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно з п.3.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» за правилами частини першої статті 259 Цивільного кодексу України сторонам дозволено за домовленістю збільшувати встановлену законом як загальну, так і спеціальну позовну давність.

Разом з цим, умова укладеного сторонами договору про те, що останній діє до повного виконання зобов'язань, не є умовою про збільшення позовної давності, оскільки остання за своєю правовою природою є певним періодом у часі (частина перша статті 251, стаття 256 Цивільного кодексу України), який починається від конкретного дня і спливає також у певний момент часу.

З матеріалів справи вбачається, що спірний договір купівлі-продажу укладений 29.04.2010, обов`язок розрахування був визначений до 05.05.2010, тоді як позивач звернувся в суд з даним позовом 28.09.2016, тобто з пропуском встановленого ст. 257 Цивільного кодексу України трирічного строку позовної давності. Доказів поважності причин пропуску зазначеного строку суду не надано. Більше того, позивач не подав ані до суду першої, ані до суду апеляційної інстанції жодних заяв, клопотань або доказів щодо наявності обставин, які б могли бути підставами для визнання причин пропуску позовної давності поважними.

Разом з цим позивачем не доведено, а матеріали справи не містять доказів переривання строку позовної давності в порядку ст. 264 ЦК України, в тому числі у зв'язку з вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Відсутні також підстави визнання переривання строку позовної давності через звернення ВАТ «Чернігівське головне підприємство «Облагротехсервіс» до Господарського суду Чернігівської області з позовом до ТОВ «Агропілетсервіс» (справа № 10/133), оскільки ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 17.01.2011 такий позов залишено без розгляду. А відповідно до ч. 1 ст. 265 ЦК України залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності.

Разом з цим доказів звернення апелянта з позовом про стягнення з відповідача суми боргу за договором купівлі-продажу матеріали справи також не містять.

Суд апеляційної інстанції також не приймає доводи апелянта про невстановлення в договорі моменту виконання зобов'язань покупця в частині оплати товару, як необґрунтовані, оскільки такі доводи суперечать умовам договору. Так, відповідно п. 2.2 договору вказану в п. 2.1 договору суму - 524722 грн. 66 коп., в т.ч. ПДВ, покупець зобов'язується перерахувати на поточний рахунок продавця протягом 10 календарних днів з моменту зазначеного протоколу проведення аукціону. Тоді як відповідно до протоколу №2 проведення аукціону відбулося 26.04.2010, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 28). А тому, з урахуванням підстав позову, доводи апелянта про триваюче правопорушення, як підстава для задоволення позову є безпідставними.

Таким чином, останнім днем оплати придбаного об'єкт нерухомості згідно договору від 29.04.2010 - 05.05.2010. А тому фактично з 06.05.2010 почалося прострочення відповідача в частині оплати придбаного об'єкту нерухомості. Саме з цієї дати (06.05.2010) і почався перебіг строку позовної давності щодо стягнення суми основного боргу за договором. Отже, саме з цієї дати, враховуючи підстави позову у даній справі і розпочався строк позовної давності. Тоді як позивач звернувся до суду з позовом лише 28.09.2016. А строк сплинув 06.05.2013.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 261 ЦК перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Загальна позовна давність (строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу) встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ст.ст. 256, 257, 267 ЦК).

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що сплив позовної давності, про застосування якої було заявлено стороною у справі, є самостійною підставою для відмови в позові. (Аналогічна правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 3-173гс16).

За таких обставин, враховуючи подання відповідачем заяви до суду першої інстанції про застосування до заявлених позовних вимог з урахуванням підстав позову, позовної давності, та з урахуванням недоведення пропуску такого строку позивачем з поважних причин, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про необхідність відмови в задоволенні позову на підставі п. 4 ст. 267 ЦК України.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Статтею 34 ГПК України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли би бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 33, 34, 36, 43, 101 ГПК України.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта в порядку ст. 49 ГПК України.

Керуючись статтями 32-34, 36, 43, 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Чернігівське головне підприємство «Облагротехсервіс» на рішення Господарського суду Чернігівської області від 28.11.2016 у справі № 927/918/16 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 28.11.2016 у справі № 927/918/16 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 927/918/16 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у встановленому чинним законодавством порядку.

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді О.М. Гаврилюк

В.В. Сулім