Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "06" лютого 2017 р. Справа № 906/1176/16

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Сікорської Н.А.

за участю представника позивача: ОСОБА_1В,- дов. б/н від 21.11.2016 ( в режимі відеокоференції)

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КТБП №3 Плюс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Астем Трейд"

про стягнення 37745,33 грн.

Позивачем подано позов про стягнення з відповідача 36820,00грн. основного боргу, 662,76 грн. інфляційних та 262,57 грн. 3 % річних.

Суд своєю ухвалою від 14.12.2016 порушив провадження у справі та призначив справу до розгляду на 12.01.2017р.

Ухвалою від 12.01.2017 суд відклав розгляд справи на 06.02.2017.

Представник позивача в судовому засіданні в режимі відеоконференції підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві.

Відповідач повноважного представника в судове засідання не направив, про причини неявки суд не повідомив. Про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать поштове повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.83).

Відповідно до абз.1 п.3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

З огляду на те, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, проте, правом на участь в судовому засіданні не скористався, господарський суд Житомирської області визнає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявними матеріалами справи, відповідно до ст.75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

11.01.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Астем Трейд" (замовник, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "КТБП № 3 Плюс" (виконавець, позивач) укладено договір № 11/01-2016.

За умовами п. 1.1. договору, замовник доручає, а виконавець зобов'язується в порядку та на умовах визначених цим договором із залученням власних машиністів, якісно та у визначені строки, відповідно до проектної документації, державних будівельних норм і правил виконати роботи гусеничним краном РДК-250 з довжиною стріли не менше 22 метрів, гуськом довжиною 5 метрів та кабелем живлення довжиною 100 (надалі- роботи) на будівництві за адресою: вул. Новопромислова, 1 у м. Вишгород та здати виконані роботи замовнику, а замовник зобов'язується надати виконавцю місце на будівельному майданчику для виконання робі, прийняти виконані виконавцем роботи та оплатити їх вартість, відповідно до умов Договору.

Згідно п. 2.1.3 договору, замовник зобов'язався приймати виконані роботи по Актам виконаних робіт і оплачувати їх в порядку, передбаченому договором.

Відповідно до п. 3.1 договору, вартість робіт визначається з розрахунку 170,00 грн. за 1 годину машино-годину враховуючи ПДВ. Фактична вартість робіт за місяць визначається підрахунком кількості відпрацьованих машино-годин гусеничним краном РДК- 250.

Оплата виконаних робіт здійснюється змовником на підставі підписаних сторонами актів виконаних робіт. Не пізніше 3-го числа наступного за звітним місяця, виконавець передає замовнику 2 (два) підписаних зі свого боку примірника Актів виконаних робіт разом із підписаними замовником змінними рапортами. Замовник протягом 10 (десяти) робочих днів здійснює їх розгляд і підписання або надсилає мотивовану відмову від підписання наданих Актів. Оплата виконаних робіт здійснюється замовником до 15 числа місяця, наступного за звітним.

На виконання умов договору позивачем надано відповідачу обумовлені договором послуги на загальну суму 187000,00 грн., що підтверджується актами здачі-прийняття робіт № ОУ- 0000034 від 22.06.2016, № ОУ-0000020 від 30.04.2016, № ОУ-0000014 від 31.03.20196, № ОУ-0000007 від 29.02.2016, № ОУ-0000002 від 31.01.2016, № ОУ-0000026 від 31.05.2016 (а.с. 13,16,20,24,31).

Відповідач частково оплатив надані позивачем послуги на загальну суму 150180,00грн., що підтверджується виписками з особового рахунку (а.с. 39-46).

Таким чином, станом на день звернення до суду у відповідача за надані позивачем послуги утворилась заборгованість в сумі 36820,00грн.

23.08.2016 позивачем на адресу відповідача направлено претензію за № 33 з вимогою у п'ятиденний строк з моменту отримання даної претензії сплатити суму заборгованості у розмірі 36820,00грн. Вимогу відповідачем отримано 26.08.2016 (а.с. 47,48).

Відповідач вимоги претензії не виконав, відповіді не надав, заборгованості не сплатив, що стало підставою звернення позивача до суду за захистом свого порушеного права.

Крім того позивачем в порядку ч.2 ст. 625 ЦК України заявлено до стягнення з відповідача 262,57 грн. 3 % річних та 662,76 грн. інфляційних.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд приходить до висновку про задоволення позову з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є, договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст.627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, правовідносини між сторонами виникли на підставі договору № 11/01-2016 від 11.01.2016, який за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст.903 ЦК України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Так, матеріалами справи підтверджено, що позивачем, на виконання умов договору були надані відповідачу послуги на загальну суму 187000,00 грн., що вказує на належне виконання позивачем своїх договірних зобов'язань.

Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вже зазначалось, пунктом 3.2 Договору сторони визначили порядок оплати отриманих послуг, а саме: до 15 числа місяця, наступного за звітним.

Відповідач свої зобов'язанння виконав частково, внаслідок чого у останнього перед позивачем станом на день звернення до суду та на день вирішення спору існує заборгованість за отримані послуги на загальну суму 36820,00 грн. Доказів оплати вказаної заборгованості відповідач не надав.

Згідно з ч.1 ст.193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно, зокрема, до закону, інших правових актів, договору, а також відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання не допускається.

За таких обставин позовні вимоги в частині стягнення 36820,00 грн. основного боргу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача 662,76 грн. інфляційних та 262,57 грн. 3 % річних, суд зазначає про наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З розрахунку позивача вбачається, що нарахування 3% річних здійснено за період з 23.08.2016 по 17.11.2016 на суму заборгованості 36820,00 грн., які склали 262,57 грн.

Перевіривши нарахування 3% річних, суд дійшов висновку, що дана вимога є правомірною, заявленою відповідно до умов договору та чинного законодавства та такою, що підлягає задоволенню.

Інфляційні нарахування позивачем заявлено за вересень 2016 року на суму простроченої заборгованості 36820,00 грн., які складають 662,76 грн.

Перевіривши розрахунок позивача, суд дійшов до висновку, що інфляційні заявлені правомірно, розрахунок є арифметично вірними, відтак вимога позивача про стягнення 662,76 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до статей 33 та 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень належними та допустимими у справі доказами; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач позов за предметом та підставами не оспорив, своїм правом на участь в судовому розгляді справи не скористався.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги є обґрунтованими, заявленими відповідно до чинного законодавства та такими, що підлягають задоволенню на загальну суму 37745,33грн., з яких: 36820,00 грн. - основний борг, 262,57 грн. - 3 % річних; 662,76грн. - інфляційні нарахування.

В порядку ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Астем Трейд" (01001, м. Житомир, вул. Київська, буд.77, офіс 703, )

на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КТБП №3 Плюс" (07300, м.Вишгород, вул. Новопромислова, 7/8 Б, )

- 36820,00 грн. основного боргу

- 262,57 грн. 3 % річних;

- 662,76 грн. інфляційних;

- 1378,00грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 09.02.17

Суддя Сікорська Н.А.

Віддрукувати:

1- в справу

2- відповідачу (рек. з повід.)