РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2017Справа №910/22695/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спеценергопроммонтаж"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНВЕСТ АКВА ГРУП"

про стягнення 268 464,00 грн.

Суддя Мельник В.І.

Представники:

Від позивача Хомич М.М., довіреність б/н від 01.12.2016

Від відповідача не з?явився

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Спеценергопроммонтаж" (далі-позивач) подало на розгляд Господарського суду міста Києва позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНВЕСТ АКВА ГРУП" про стягнення 268 464,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.12.2016 порушено провадження у справі № 910/22695/16 та призначено розгляд на 13.01.2017.

13.01.2017 відділом діловодства суду від представника позивача отримано заяву про доручення додаткових матеріалів по справі.

В судове засідання 13.01.2017 представник позивача з'явився, підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, вимоги ухвали про порушення провадження у справі не виконав.

Суд вирішив відкласти судовий розгляд справи у зв'язку з відсутністю представника відповідача.

Ухвалою суду від 13.01.2017 відкладено розгляд справи на 30.01.2017.

В судове засідання 30.01.2017 представник позивача з'явився, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання 30.01.2017 представник відповідача не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 30.01.2017 було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 4 ст. 85 ГПК України.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, оглянувши в судовому засіданні оригінали документів, копії яких знаходяться в матеріалах справи, Господарський суд міста Києва,-

ВСТАНОВИВ:

07.04.2016 між позивачем, як замовником та відповідачем, як підрядником, було укладено Договір підряду №01/04-16, відповідно до умов якого замовник доручає, а підрядник зобов'язується на свій ризик, власними силами та з власних матеріалів виконувати монтажні та пусконалагоджувальні роботи по горизонтальним танкам бродіння, ФХУ квас на пиво та дрожжевому відділенні Хайнекен на об'єкті наданому замовником, згідно технічного завдання у Додатку №1 до Договору, а замовник зобов'язується надати підряднику площу для проведення робіт, забезпечити своєчасне фінансування робіт, приймати виконані роботи і сплатити вартість виконаних робіт.

Відповідно до п. 1.2 Договору об'єкт, де виконуються роботи за Договором знаходиться за адресою: вул.. Микгород, 71, м. Радомишль, Житомирської області, ПАТ «ПБК «Радомишль».

Згідно п. 2.1 Договору загальна вартість робіт та матеріалів по цьому Договору складає: 268464,00 грн .

Розрахунок згідно договору за виконані роботи проводиться замовником шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок підрядника, згідно графіка:- передплата складає 100% від суми договору в термін 10 (десяти) календарних днів з моменту підписання Договору.(п. 2.3 Договору)

Відповідно до п. 9.1 даний Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та діє до моменту його остаточного виконання, але в будь-якому випадку до 31.12.2016.

Позивач зазначив, що виконав зобов'язання за Договором в повному обсязі, та перерахував на рахунок відповідача 268464,00 грн., що підтверджується випискою банку, копія наявна в матеріалах справи.

Відповідач доказів, які б підтверджували факт виконання робіт за Договором підряду№01/04-16 від 07.04.2016 не надав.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Внаслідок укладення договору між сторонами згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) ( ст. 530 ЦК України).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Відповідно до частини сьомої зазначеної статті не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 837 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково (ч. 1 ст. 854 ЦК України).

Судом встановлено, що на виконання своїх зобов'язань за договором позивачем було перераховано відповідачеві 268464,00 грн.

Відповідно до п. 3.2 Договору сторони погодили, що закінчення робіт - 27 травня 2016р.

Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду (ч. 1 ст. 846 ЦК України).

Докази, які б підтверджували виконання відповідачем робіт матеріали справи не містять, крім того позивач зазначив, що станом на день розгляду справи роботи не виконано.

Враховуючи вище зазначене суд дійшов висновку про задовлення позовних вимог в повному обсязі.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТ АКВА ГРУП» (03061, м. Київ, вул. Патріотів, 9, офіс 116, ідентифікаційний код 38808168) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦЕНЕРГОПРОММОНТАЖ» (08304, Київська область, м. Бориспіль, вул. Головатого, 89, офіс 177, ідентифікаційний код 33297404) борг в розмірі 268 464 (двісті шістдесят вісім тисяч чотириста шістдесят чотири) грн., судовий збір в розмірі 4026 (чотири тисячі двадцять шість) грн. 96 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги (ч. 1 ст. 93 ГПК України), якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 03.02.2017

Суддя Мельник В.І.