ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07 лютого 2017 р. Справа № 903/1009/16

За позовом Публічного акціонерного товариства Уманьавтодор

до Служби автомобільних доріг у Волинській області

про стягнення 210 937,34грн.

Суддя Філатова С.Т.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, дов. б/н від 12.01.2017р.

від відповідача: ОСОБА_2, дов. від 20.01.2016р. №3/1.6

Відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України розяснено право відводу судді. Відводу судді не заявлено. На підставі ст. 22 ГПК України розяснено процесуальні права та обовязки учасників судового процесу.

У судовому засіданні 31.01.2017р. відповідно до ст. 77 ГПК України оголошувалася перерва до 07.02.2017р. до 10.00год. для витребування додаткових доказів по справі.

У судовому засіданні 07.02.2017р. відповідно до ст. 85 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору:

Публічне акціонерне товариство Уманьавтодор звернулось з позовом до Служби автомобільних доріг у Волинській області про стягнення 210 937,34грн., в тому числі 102 397,00 грн. заборгованості за роботи по поточному ремонту автомобільної дороги, 100 039,99грн. інфляційних втрат, 8 500,35грн. річних за період з 13.03.2014р. по 16.12.2016р. відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним:

07 вересня 2011 року між Відкритим акціонерним товариством Уманьавтодор , яке відповідно до вимог Закону України Про акціонерні товариства перейменоване на публічне акціонерне товариство Уманьавтодор та Службою автомобільних доріг у Волинській області було укладено договір № 03.3/21 про закупівлю за державні кошти послуг по поточному ремонту автомобільної дороги державного значення Київ-Ковель-Ягодин (на м. Люблін) на ділянці км 353-844 км - 447+638, км 451+000 - км 478+000, км 487+500 - 505+286, в т.ч. на ділянці км 410+000- км 422+000.

Згідно п.1.1 договору підрядник зобов'язується на свій ризик надати послуги, зазначені в п.1.2 договору, а замовник - прийняти і оплатити такі послуги в межах виділених із державного бюджету фінансових ресурсів відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 8 серпня 2011 р. № 763-р.

Найменування послуг: поточний ремонт автомобільної дороги державного значення Київ-Ковель-Ягодин (на Люблін) на км 410+000- км 422+000, балансоутримувачем якої є замовник.

Згідно з п.4.2 договору підставою для здійснення розрахунків є підписані сторонами акт приймання виконаних підрядних робіт (ф. № КБ-2в), довідка про вартість наданих послуг (ф. №КБ-3), у випадку залучення субпідрядників - з виділенням послуг, наданих субпідрядниками, що складаються підрядником і подаються для підписання до 28 числа звітного місяця. Розрахунок проводиться протягом 7 робочих днів з дати підписання відповідних документів сторонами за наявності бюджетних коштів на рахунку замовника в органі Держказначейства.

На виконання взятих за договором зобов'язань підрядник виконав передбачені умовами договору роботи, що підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт за лютий 2014 р. та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за лютий 2014р., підписаними повноважними представниками сторін та скріпленими їх печатками.

Відповідач зобов'язання з оплати виконаних підрядником робіт не виконав. Станом на момент подання позовної заяви за відповідачем обліковується заборгованість у розмірі 102 397,00грн.

Відповідно до ч 2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Просив стягнути 100 039,99грн. інфляційних втрат та 8 500,35грн. річних за період з 13.03.2014р. по 16.12.2016р.

Ухвалою суду від 17.01.2017р. розгляд справи відкладався на підставі ст.77 ГПК України у звязку з неподанням відповідачем витребуваних доказів.

У додаткових поясненнях від 27.01.2017р. представник позивача повідомив, що з огляду на оплатність договору підряду, зобовязання замовника (відповідача) не можуть ставитись в залежність від обставин, щодо яких невідомо, чи вони настануть у майбутньому, оскільки така залежність нівелює оплатність як основну ознаку договору підряду.

Відповідач з урахуванням положень ст. 530 ЦК України щодо строків виконання зобовязань повинен оплатити підряднику виконані ним роботи після їх прийняття, що оформлюється актом згідно з вимогами ч. 4 ст. 882 ЦК України.

Вказав, що відсутність необхідних бюджетних коштів, як і бюджетного призначення на фінансування виконаних підрядником підрядних робіт, не може бути підставою для звільнення відповідача від виконання зобовязання з оплати виконаних замовником робіт та не може бути обставиною, в залежність від якої ставиться виконання відповідачем зобовязання з оплати виконаних підрядником за договором робіт.

В поясненнях послався на постанову Верховного Суду України від 15.05.2012р. №11/446, постанови Вищого господарського суду від 24.09.2013р. у справі №910/1274/13, від 01.06.2016р. у справі №915/1104/15, від 29.06.2016р. у справі №910/29735/15, Оглядовий лист Вищого господарського суду України від 18.02.2013р. №01-06/374/2013.

Представник відповідача у запереченнях від 31.01.2017р. та у судовому засіданні 31.01.2017р. позов заперечив, мотивуючи тим, що пунктом 1.1 договору передбачено, що підрядник зобов'язується на свій ризик надати послуги, зазначені в п.1.2 договору, а замовник-прийняти і оплатити такі послуги в межах виділених із державного бюджету фінансових ресурсів відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 8 серпня 2011 року № 763-р.

Враховуючи умови договору, які сторони погодили своїми підписами, оплата послуг за договором підряду на виконання робіт по реконструкції автомобільної дороги державного значення Київ-Ковель-Ягодин(на Люблін) здійснюватиметься за рахунок коштів державного бюджету.

Статтею 854 ЦК України передбачено, що якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її елементів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановленому договором.

Служба автомобільних доріг у Волинській області здійснює функції замовника з усього комплексу дорожніх робіт, є одержувачем бюджетних коштів, що направляється на дорожнє господарство згідно з законодавством.

Сторони домовились в договорі, що фінансування робіт здійснюється за рахунок коштів державного бюджету. Сторони дійшли згоди при укладенні договору про те, що остаточний розрахунок за виконані роботи буде здійснюватись протягом 7 календарних днів з дати підписання відповідних документів сторонами за наявності бюджетних коштів на рахунку замовника в органі Держказначейства, тобто визначили строк виконання зобов'язання вказівкою на подію, яка має неминуче настати в силу ч. 1 ст. 530 ЦК України.

Станом на день звернення до суду із позовом строк виконання зобов'язання за договором не настав, і, як наслідок, не було порушення законного права позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за виконані роботи.

Взяті сторонами зобов'язання за договором підряду були виконані, їх виконання триває і на даний час. Зокрема, Служба автомобільних доріг у Волинській області належно здійснює реєстрацію зобов'язань відповідно до Порядку обліку зобов'язань розпорядників бюджетних коштів в органах Державного казначейства України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України та Державного казначейства України № 137 від 22.04.08 року, у тому числі частково погашає кредиторські заборгованості. Результатом чого стало включення в постанову КМУ № 168 від 04.06.2014 року в Перелік об'єктів, реконструкції, капітального та поточного ремонту автомобільних доріг загального користування автомобільної дороги державного значення Київ-Ковель-Ягодин(на Люблін) км 478+000-км 482+100, яка є державною гарантією належності виконання зобов'язань зі сторони Служби автомобільних доріг у Волинській області. Окрім того, 17.06.2015 року № 498 була прийнята нова постанова КМУ N 498, за якою знову було передбачено виділення коштів на погашення заборгованості перед позивачем. У разі надходження коштів служба невідкладно їх перерахує на рахунок позивача.

У судовому засіданні 31.01.2017р. представник відповідача звернувся до суду з клопотанням про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 управління державної казначейської служби України у Волинській області.

До клопотання долучив додаткову угоду №033/32 від 10.04.2013р. до договору від 07.09.2011р. №03.3/21, укладену між ПАТ Уманьавтодор та Службою автомобільних доріг у Волинській області, зареєстровану у Головному управлінні державної казначейської служби України у Волинській області 31.12.2015р.

У судовому засіданні 31.01.2017р. відповідно до ст. 77 ГПК України оголошувалася перерва до 07.02.2017р. до 10.00год. для витребування додаткових доказів по справі щодо вирішення клопотання відповідача про залучення третьої особи.

31.01.2017р. судом надіслано запит до Головного управління державної казначейської служби України у Волинській області про надання інформації щодо підстав реєстрації 31.12.2015р. додаткової угоди №033/32 від 10.04.2013р. до договору від 07.09.2011р. №03.3/21 та не проведення по ній платежів.

ОСОБА_3 управління державної казначейської служби України у Волинській області у відповіді на запит від 02.02.20174р. №07-07/60-596 повідомило, що згідно з пунктом 2.13 Порядку реєстрації та обліку бюджетних зобов'язань розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів в органах Державної казначейської служби України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.03.2012 №309, неоплачені в кінці бюджетного періоду бюджетні зобов'язання та бюджетні фінансові зобов'язання одержувачів бюджетних коштів знімаються з обліку органами Казначейства.

Договір від 07.09.2011 р. № 03.3/21 та додаткову угоду до нього від 10.04.2013 року № 03.3/32 знято з обліку згідно з реєстром зобов'язань розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів від 31 січня 2015 року № 76, поданим Службою автомобільних доріг у Волинській області.

У звязку з відсутністю бюджетних коштів на реєстраційному рахунку бюджетні фінансові зобов'язання не реєструвались. Оплата платіжних документів у разі відсутності в обліку відповідного бюджетного фінансового зобов'язання не здійснюється.

Представник відповідача у судовому засіданні клопотання про залучення третьої особи підтримав.

Представник позивача клопотання заперечив, мотивуючи тим, що казначейство є органом, що перераховує кошти, порушення його прав відсутні.

Суд, розглянувши клопотання представника відповідача про залучення третьої особи від 31.01.2017р., ухвалив останнє відхилити, як необґрунтоване, при цьому виходить із такого:

Відповідно до ст. 27 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора. Якщо господарський суд при прийнятті позовної заяви, вчиненні дій по підготовці справи до розгляду або під час розгляду справи встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права і обов'язки осіб, що не є стороною у справі, господарський суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору.

Відповідно до ст. 43 Бюджетного кодексу України Державне казначейство України, що діє у складі Міністерства фінансів України, забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України.

Згідно п. 5.1 Порядку казначейського обслуговування державного бюджету за витратами, затвердженого наказом Державного казначейства України від 24.12.2012 року №1407, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 січня 2013 р. за №130/22662, відкриття асигнувань із загального фонду державного бюджету за видатками, не віднесеними до захищених видатків, та наданням кредитів здійснюється на підставі пропозицій щодо відкриття асигнувань із загального фонду державного бюджету та для надання кредитів із загального фонду державного бюджету, складених Казначейством України та затверджених Мінфіном України.

За відсутності відкритих асигнувань органи Державного казначейства не в змозі здійснювати платежі за дорученнями розпорядників та одержувачів бюджетних коштів, а вирішення питання відкриття асигнувань належить до компетенції Міністерства фінансів України.

Тобто, виходячи із відповіді Головного управління державної казначейської служби України у Волинській області на запит від 02.02.20174р. №07-07/60-596, прийняте у справі рішення з урахуванням суті та предмету спору прав та інтересів управління не зачіпають і будь-яких обовязків для останнього не створюють.

У судовому засіданні 07.02.2017р. представник відповідача подав копію платіжного доручення №31 від 01.02.2017р. про сплату 102 397,00грн., призначення платежу за викон. по пот. рем. а/д К-К-Я км 410+000-422+000 згідно ф. КБ-3 від 28.02.2014, договір №01.3/21 від 07.09.2011р.

Представник позивача у судовому засіданні 07.02.2017р. підтвердив сплату основного боргу, решта позовних вимог підтримав в повному обсязі.

Господарський суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши долучені до матеріалів справи докази, -

ВСТАНОВИВ:

07 вересня 2011 року між Відкритим акціонерним товариством Уманьавтодор (підрядник), (яке відповідно до вимог Закону України Про акціонерні товариства було перейменоване на публічне акціонерне товариство Уманьавтодор, що стверджується статутом ПАТ «Уманьавтодор», затвердженим черговими загальними зборами акціонерів ПАТ «Уманьавтодор», протокол №1 від 22.04.2014р., зареєстрованим у виконкомі Уманської міської ради рішенням від 27.06.21996р. №331) та Службою автомобільних доріг у Волинській області (замовник) був укладений договір № 03.3/21 про закупівлю за державні кошти послуг по поточному ремонту автомобільної дороги державного значення Київ-Ковель-Ягодин (на м. Люблін) на ділянці км 353-844 км - 447+638, км 451+000 - км 478+000, км 487+500 - 505+286, в т.ч. на ділянці км 410+000- км 422+000, відповідно до умов якого підрядник зобов'язався в 2011р. на свій ризик надати послуги, зазначені в п.1.2 договору, а замовник - прийняти і оплатити такі послуги в межах виділених із державного бюджету фінансових ресурсів відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 8 серпня 2011 р. № 763-р. Найменування послуг: поточний ремонт автомобільної дороги державного значення Київ-Ковель-Ягодин (на Люблін) на км 410+000- км 422+000, балансоутримувачем якої є замовник (а.с. 55-61).

Згідно з п.4.2 договору підставою для здійснення розрахунків є підписані сторонами акт приймання виконаних підрядних робіт (ф. № КБ-2в), довідка про вартість наданих послуг (ф. №КБ-3), у випадку залучення субпідрядників - з виділенням послуг, субпідрядниками, що складаються підрядником і подаються для підписання до 28 числа звітного місяця. Розрахунок проводиться протягом 7 робочих днів з дати підписання відповідних документів сторонами за наявності бюджетних коштів на рахунку замовника в органі Держказначейства.

Виконання позивачем робіт на суму 102 397,000грн. стверджується актом приймання виконаних будівельних робіт №1 за лютий 2014р., підписаним сторонами без зауважень, підписи скріплені печатками (а.с.12-13), довідкою про вартість виконаних будівельних робіт за лютий 2014р. (а.с.14).

Служба автомобільних доріг у Волинській області взяті на себе згідно договору №03.3/21 від 07.09.2011р. зобовязання в частині проведення з позивачем розрахунків по оплаті виконаних підрядних робіт не виконала, вартість останніх не оплатила, що стало причиною для звернення кредитора з позовом до суду.

В судовому засіданні 07.02.2017р. представник відповідача повідомив про сплату основного боргу в розмірі 102 397,000грн., на підтвердження подав копію платіжного доручення №31 від 01.02.2017р. про сплату 102 397,00грн., призначення платежу за викон. по пот. рем. а/д К-К-Я км 410+000-422+000 згідно ф. КБ-3 від 28.02.2014, договір №01.3/21 від 07.09.2011р.

Відповідно до ст. 144 Господарського кодексу України, майнові права та майнові обовязки субєктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Укладений між сторонами договір № 01.3/21 від 07.09.2011р. про закупівлю за державні кошти послуг по поточному ремонту автомобільної дороги державного значення Київ-Ковель-Ягодин (на м. Люблін) на ділянці км 353-844 км - 447+638, км 451+000 - км 478+000, км 487+500 - 505+286, в т.ч. на ділянці км 410+000- км 422+000, за своєю правовою природою є договором підряду.

Статтею 837 ЦК України визначено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Частиною 4 ст. 882 ЦК України встановлено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.

Існування договірних зобовязань, що випливають із договору №03.3/21 від 07.09.2011р., сторонами не заперечено. На час провадження у справі договір не розірвано, недійсним у встановленому законом порядку не визнано.

Під час провадження у справі відповідачем сплачено 102 397,000грн. заборгованості, що стверджується платіжним дорученням №31 від 01.02.2017р. про сплату 102 397,00грн., призначення платежу за викон. по пот. рем. а/д К-К-Я км 410+000-422+000 згідно ф. КБ-3 від 28.02.2014, договір №01.3/21 від 07.09.2011р. (а.с.81).

В судовому засіданні представник позивача підтвердив сплату основного боргу.

В частині стягнення 102 397,000грн. основного боргу провадження у справі підлягає припиненню згідно п.11 ч. 1 ст.80 ГПК України у звязку з відсутністю предмету спору (сплатою відповідачем заборгованості після звернення кредитора з позовом до суду).

У відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення платежів, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вищий господарський суд України у п.п. 1.3, 4.1 постанови пленуму від 17.12.2013р. №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» зазначив, що статтю 625 ЦК України вміщено в розділі 1 книги 5 цього Кодексу - "Загальні положення про зобов'язання", і ця стаття застосовується до всіх грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, які регулюють відносини, пов'язані з виникненням, зміною чи припиненням окремих видів зобов'язань.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно з представленими господарському суду розрахунками, позивачем відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України нараховано відповідачу 8 500,35грн. річних за період з 13.03.2014р. по 16.12.2016р. та 100 039,99грн. інфляційних втрат за період з березня 2014р. по листопад 2016р.

Розрахунок нарахування річних та інфляційних втрат перевірено судом за допомогою комплексної системи інформаційно-правового забезпечення "ЛІГА:ЗАКОН ЕЛІТ" 9.1.3.

Розглянувши позовні вимоги щодо стягнення річних та інфляційних втрат, суд вважає, що останні підставні, нараховані у відповідності та з дотриманням вимог чинного законодавства України та підлягають до задоволення згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Суд відхиляє доводи відповідача щодо ненастання строку виконання зобовязання у зв'язку з ненадходженням бюджетних коштів, зважаючи на наступне.

Договір підряду є оплатним, а тому обов'язок підрядника виконати певну роботу обумовлює обов'язок замовника цю роботу прийняти та оплатити.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що позивач виконав свої зобовязання за договором, про що свідчать акти виконаних робіт підписані, відповідачем без зауважень.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Вказана норма передбачає як безпосереднє встановлення строку (терміну) виконання зобов'язання, так і визначення цього строку вказівкою на певну подію, яка неминуче має настати. В іншому випадку кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Спірними пунктами договору сторони визначили строк виконання зобов'язання з оплати виконаних робіт вказівкою на надходження на рахунок відповідача бюджетних призначень.

Проте вказана подія не може бути визнана такою, що неминуче має настати, оскільки вона не залежить від суб'єктивної поведінки відповідача по справі.

Однак, за змістом ст. 511 ЦК України, зобов'язання не може створювати обов'язку для третьої особи.

Крім того, згідно з ч. 2 ст. 528 ЦК України у випадку покладення виконання обов'язку боржником на іншу особу, відповідальним за виконання зобов'язання залишається боржник, а не така особа.

Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства.

Частиною 2 ст. 194 ГК України передбачено, що неналежне виконання зобов'язання третьою особою не звільняє сторони від обов'язку виконати зобов'язання в натурі.

Згідно з ч.2 ст.218 ГК України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобовязання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, субєкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобовязання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Виходячи зі змісту ст.617 Цивільного кодексу України випадкові обставини недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника чи відсутність у боржника необхідних коштів не звільняють боржника від відповідальності за порушення зобов'язання.

Вказана позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 15.05.2012р. у справі №11/446.

Згідно ч.1 ст.96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями, а ст.ст. 525, 526 ЦК України і ст.193 ГК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ч.2 ст.617 ЦК України, ч.2 ст.218 ГК України та з урахуванням рішення Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005р. відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України на відповідний рік, не виправдовує бездіяльність боржника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення грошового зобовязання.

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 15.05.2012р. №3/28гс12.

Матеріали справи не містять належних доказів в підтвердження вжиття відповідачем усіх необхідних заходів для виконання взятих по договору зобов'язань.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, відповідач після звернення позивачем з позовом оплатив надані послуги (виконані роботи), що підтверджується платіжним дорученням від 01.02.2017р. №31, чим і підтвердив власне зобовязання по договору.

Оскільки спір до суду доведений з вини відповідача, основний борг сплачений після звернення позивача з позовом до суду, витрати по сплаті судового збору в сумі 1 628,11грн. (пропорційно суми задоволених позовних вимог) слід віднести на нього відповідно до ст.49 ГПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 144, 193, 194, 218 Господарського кодексу України, ст.ст. 625, 837, 882 Цивільного кодексу України, ст.ст. 44, 49, п. 11 ч. 1 ст. 80, 82-85 ГПК України Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги задовольнити частково.

2.Стягнути зі Служби автомобільних доріг у Волинській області (Волинська область, м. Луцьк, вул. Рівненська, 52-б,)

на користь Публічного акціонерного товариства «Уманьавтодор», 21021, Вінницька область, м. Вінниця, вул. 600-річчя, 17, крод

100 039,99 грн. інфляційних втрат, 8 500,35грн. річних, 1 628,11 грн. витрат по сплаті судового збору. Всього: 110 168,45грн.

3.Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4.Провадження в частині стягнення 102 397,00грн. основного боргу припинити.

Повне рішення

складено 10.02.2017р.

Відповідно до ст.85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до вимог ст.84 цього Кодексу.

Суддя С.Т. Філатова