ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

06.02.2017 р. Справа № 914/3053/16

За позовом: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області, м. Львів

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Самбір

про стягнення заборгованості за договором оренди індивідуального визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності № 204 від 30.12.2009р. в сумі 5 929,23 грн.

Суддя Коссак С.М.

при секретарі Сало О.А.

Представники:

Від позивача: Карвацька О.Р. - представник за довіреністю № 18-11-00002 від 03.01.2017 року;

Від відповідача: не з'явився.

На розгляд господарського суду Львівської області 01.12.2016 року надійшла позовна заява Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором оренди індивідуального визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності № 204 від 30.12.2009р. в сумі 5 929,23 грн.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 05.12.2016 року позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 14.12.2016 року, про що сторони були повідомлені належним чином під розписку,що підтверджуються повідомленнями про вручення поштового відправлення (оригінали поштівок - в матеріалах справи).

З підстав зазначених в ухвалі суду від 14.12.2016 року розгляд справи відкладено на 11.01.2017 року, 11.01.2017 року на 30.01.2017 року, та 30.01.2017 року на 06.02.2017 року.

Господарським судом Львівської області 01.02.2017 року відповідно до ст.11 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань» здійснено електронний запит з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Згідно із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 01.02.2017р. за № станом на 01.12.2016р. (на момент подання позовної заяви до суду) вбачається, що ФО-П ОСОБА_1 припинив підприємницьку діяльність 02.02.2016 року.

В судовому засіданні 06.02.2017 року представник позивача надав усні пояснення, не заперечує припинення підприємницької діяльності відповідача.

Відповідач в черговий раз у судове засідання 06.02.2017 року явку повноважного представника не забезпечив, причин неявки та невиконання вимог ухвал суду не повідомив, відзиву на позов не надав.

Поштова кореспонденція з ухвалою господарського суду Львівської області про порушення провадження у справі від 05.12.2016 року, яка надсилалась судом відповідача на адресу: АДРЕСА_1, що зазначена позивачем у позовній заяві отримана відповідачем 08.12.2016 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Поштова кореспонденція з ухвалою господарського суду Львівської області від 14.12.2016 року про відкладення розгляду справи, яка надсилалась відповідачу судом на адрес: АДРЕСА_1, що зазначена позивачем у позовній заяві та вбачається з відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань повернулись без вручення з відміткою: «за закінченням терміну зберігання»,

Відповідно до пункту 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Отже, господарським судом виконані всі можливі заходи щодо сповіщення відповідача про час та місце судового засідання.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

30.12.2009р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Львівській області (орендодавець, позивач у справі) та ФО-П ОСОБА_1 (орендар, відповідач у справі) укладено договір оренди індивідуального визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності № 204.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач у порушення умов договору оренди індивідуального визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності № 204 від 30.12.2009р. не здійснював оплату орендних платежів, у зв'язку з чим позивач просить стягнути заборгованість по орендній платі в сумі 5 929,23 грн.

Однак, судом встановлено, що згідно із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 01.02.2017р. за № станом на 01.12.2016р. (на момент подання позовної заяви до суду та порушення провадження у справі) ФО-П ОСОБА_1 припинив підприємницьку діяльність 02.02.2016 року.

Відповідно до статті 21 Господарського процесуального кодексу України сторонами у судовому процесі є позивачами і відповідач. Позивачами є підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є юридичні особи та у випадках, передбачених цим Кодексом, - фізичні особи, яким пред'явлено позовну вимогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Пунктом 4.7 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» з наступними змінами та доповненнями передбачено, що відповідно до частини сьомої статті 59 Господарського кодексу України суб'єкт господарювання вважається ліквідованим з дня внесення до державного реєстру запису про припинення його діяльності. Отже, при вирішенні питання щодо припинення провадження у справі на підставі пункту 6 частини першої статті 80 ГПК господарський суд повинен перевірити відповідні відомості в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Громадянин, який мав статус суб'єкта підприємницької діяльності, але на дату подання позову втратив такий статус, не може бути стороною в судовому процесі у господарському суді, якщо немає визначених законом підстав для його участі в такому процесі. Однак у разі коли відповідна зміна статусу відбулася після порушення провадження у справі, вона не тягне за собою наслідків у вигляді зміни підвідомчості такої справи і, відповідно, - припинення провадження у ній, оскільки на час порушення господарським судом такого провадження її розгляд належав до юрисдикції цього суду.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено діяльність суб'єкта господарювання, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

При вирішенні питання щодо припинення провадження у справі на підставі пункту 6 частини першої статті 80 ГПК господарський суд повинен перевірити відповідні відомості в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що на момент звернення до суду, на момент порушення провадження у справі та підчас розгляду справи відповідачем припинено підприємницьку діяльність.

Належних та допустимих доказів здійснення відповідачем підприємницької діяльності сторонами не подано.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність припинення провадження у справі на підставі п. 6 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Виходячи з наведеного та керуючись нормами п. 6 ч.1 ст. 80, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

Провадження у справі припинити.

Суддя Коссак С.М.