ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

06.02.2017 Справа № 904/9156/16

За позовом Першого заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі: Дніпропетровської міської ради, м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Караван-2013", м. Дніпро

Третя особа - 1, яка не заявляє самостійних вимог на боці відповідача: Приватне підприємство "Цесія", м. Дніпро

Третя особа - 2, яка не заявляє самостійних вимог на боці відповідача: Комунальне виробниче житлове ремонтно - експлуатаційне підприємство Ленінського району, м. Дніпро

про витребування нежитлового приміщення

Суддя Назаренко Н.Г.

Секретар судового засідання Гриценко І.О.

Представники:

Від прокуратури: ОСОБА_1 прокурор Прокуратури Дніпропетровської області - посвідчення № 017508 від 05.06.2013р.

Від позивача: ОСОБА_2 представник - дов. № 7/10-2562 від 28.12.2016р.

Від відповідача: ОСОБА_3 представник - дов. б/н від 06.02.2017р.

Від третьої особи - 1: не з'явився

Від третьої особи - 2: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Перший заступник прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі: Дніпропетровської міської ради звернувся до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Караван-2013" про витребування нежитлового приміщення.

Ухвалою суду від 17.10.2016р. порушено провадження у справі та залучено до участі у справі в якості Третьої особи - 1, яка не заявляє самостійних вимог на боці відповідача: Приватне підприємство "Цесія" та в якості Третьої особи - 2, яка не заявляє самостійних вимог на боці відповідача: Комунальне виробниче житлове ремонтно - експлуатаційне підприємство Ленінського району.

В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначає, що в ході здійснення представницьких повноважень прокуратурою області встановлено факт безпідставного вибуття з комунальної власності територіальної громади м. Дніпро об'єктів нерухомого майна шляхом їх відчуження на користь приватних підприємств, в тому числі нежитлового приміщення № 130, що розташоване за адресою: вул. Будьонного, 25, в м. Дніпро. Зазначене нежитлове приміщення перебувало на балансі комунального виробничого житлового ремонтно - експлуатаційного підприємства Ленінського району.

Рішенням Дніпропетровської міської ради народних депутатів № 46 від 27.11.1991 "Про комунальну власність Дніпропетровської міської ради народних депутатів", яке доповнено рішенням Дніпропетровської міської ради № 26/23 від 26.09.2001р. затверджено перелік об'єктів комунальної власності територіальної громади м. Дніпро.

Факт належності об'єктів. зазначених у переліках (розділ І-ХІІІ), що додаються до рішення Дніпропетровської міської ради народних депутатів № 46 від 27.11.1991р. територіальній громаді м. Дніпропетровська встановлено рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська у справі № 200/5829/13-ц від 14.05.2013р. за заявою Дніпропетровської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення.

На підставі рішень Дніпропетровської міської ради народних депутатів № 46 від 27.11.1991р. та рішення Дніпропетровської міської ради № 26/23 від 26.03.2001р. відділом Дніпропетровського міського управління юстиції 25.06.2013р. проведено державну реєстрацію права комунальної власності нежитлового приміщення № 130, що розташоване за адресою: вул. Будьонного, 25, в м. Дніпро (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 1).

Рішенням Дніпропетровської міської ради № 16/9 від 02.03.2011, об'єкти нерухомого майна з балансу комунальних житлово-експлуатаційних підприємств, зокрема, КВЖРЕП Ленінського району передано на баланс КП "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю".

07.07.2012 ухвалою господарського суду Дніпропетровської області відкрито провадження у справі № 38/5005/5752/2012 про банкрутство КВЖРЕП Ленінського району Дніпропетровської міської ради. Однак, на час відкриття провадження у справі про банкрутство рішення сесії Дніпропетровської міської ради №16/9 від 02.03.2011 КВЖРЕП Ленінського району в повному обсязі виконано не було, внаслідок чого нерухоме майно обліковувалося на балансі підприємства за відсутності правових підстав.

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 20.07.2012 у справі № 38/5005/5752/2012 КВЖРЕП Ленінського району визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. На підставі вказаної постанови ліквідатором КВЖРЕП Ленінського району призначено арбітражного керуючого ОСОБА_4, яким, всупереч нормам чинного законодавства та рішенням Дніпропетровської міської ради з питань управління об'єктами комунальної власності, нежитлове приміщення № 130, що розташоване за адресою: вул. Будьонного, 25, в м. Дніпро з метою продажу було включено до ліквідаційної маси підприємства-банкрута, а в подальшому реалізовано шляхом проведення товарною біржею "Регіональна універсальна біржа" торгів з продажу нежитлового приміщення № 130, що розташоване за адресою: вул. Будьонного, 25, в м. Дніпро, загальною площею 63,3 кв.м., оформлених протоколом № 39 від 27.12.2012, та переможцем яких визначено Приватне підприємство "Цесія".

На підставі протоколу № 39 проведення біржових торгів з купівлі-продажу нежитлового приміщення № 130, що розташоване за адресою: вул. Будьонного, 25, в м. Дніпро, 10.07.2013 між КВЖРЕП Ленінського району та Приватне підприємство "Цесія" укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення Приватне підприємство "Цесія", загальною площею 63,3 кв.м., який посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстровано в реєстрі за № 1108, про що внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2016 у справі № 38/5005/5752/2012 про банкрутство КВЖРЕП Ленінського району скаргу прокуратури Дніпропетровської області на дії ліквідатора задоволено, визнано неправомірними дії ліквідатора КВЖРЕП Ленінського району арбітражного керуючого ОСОБА_6 щодо включення до ліквідаційної маси підприємства-банкрута нерухомого майна, а саме: нежитлового приміщення № 130, що розташоване за адресою: вул. Будьонного, 25, в м. Дніпро та продажу його з відкритих біржових торгів, визнано недійсними результати біржових торгів проведених 27.12.2012 товарною біржею "Регіональна універсальна біржа" з продажу нерухомого майна, а саме: нежитлового приміщення № 130, що розташоване за адресою: вул. Будьонного, 25, в м. Дніпро, загальною площею 63.3 кв. м., оформлених протоколом № 39 від 27.12.2012 та визнано недійсним договір купівлі-продажу № 1108 від 10.07.2013, зареєстрованого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, укладеного між ліквідатором-арбітражним керуючим ОСОБА_7 та ПП "Цесія" з відчуження нежитлового приміщення № 130, що розташоване за адресою: вул. Будьонного, 25, в м. Дніпро, загальною площею 63.3 кв. м.

Вказане нерухоме майно ПП "Цесія" було відчужено на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Караван -2013" за договором купівлі-продажу № 3080 від 23.07.2013, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_8

Прокурор вважає, що оскільки при реалізації спірного майна не було дотримано процедуру його відчуження, останнє вибуло від власника поза волею останнього, а тому підлягає поверненню у власність територіальної громади м. Дніпро.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 17.10.2016 року порушено провадження у справі, справу призначено до розгляду в засіданні 07.11.2016 року.

28.10.2016р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Караван - 2013" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з зустрічним позовом до Першого заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпропетровської міської ради, Третя особа - 1: Товариство з обмеженою відповідальністю "Цесія", Третя особа - 2: Комунальне виробниче житлове ремонтно - експлуатаційне підприємство Ленінського району про усунення перешкод у користуванні власністю.

Ухвалою суду від 31.10.2016р. зустрічну позовну заяву повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю "Караван - 2013" на підставі п.п. 4 та 6 ст. 63 ГПК України.

01.11.2016р. на адресу господарського суду Дніпропетровської області надійшла апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Караван - 2013" на ухвалу суду від 31.10.2016р. по справі №904/9156/16 про повернення позовної заяви.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 09.11.2016 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Караван - 2013" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 31.10.2016 року про повернення зустрічної позовної заяви без розгляду у справі № 904/9156/16, повернуто без розгляду на підставі пункту 2 статті 97 Господарського процесуального кодексу України.

Постановою Вищого господарського суду України від 13.12.2016 року ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 09.11.2016 року залишено без змін.

Ухвалою від 23.01.2017 року призначено судове засідання для вирішення питання щодо можливості поновлення провадження у справі на 06.02.2017 року.

У судовому засіданні 06.02.2017р. винесено ухвалу про поновлення провадження у справі № 904/9156/16

Прокурор підтримав позовні вимог у повному обсязі.

Представник позивача підтримав позовні вимоги прокурора у повному обсязі.

Представник відповідача надав клопотання про відкладення розгляду справи для ознайомлення з матеріалами справи та підготування відзиву на позов, яке обґрунтовує тим, що про дату та час судового засідання керівництво ТОВ «Караван-2013» дізналося випадково та повідомило свого представника лише 06.02.2017р. о 09:00 годині.

Прокурор проти клопотання відповідача заперечив, зазначив, що це призведе до умисного затягування судового процесу, наполягав на прийнятті рішення у справі у даному судовому засіданні.

Представник позивача прокурора підтримав.

Посилання відповідача у своєму клопотанні про відкладення розгляду справи від 06.02.2017р. на те, що керівництво ТОВ «Караван-2013» випадково дізналося про існування даної справи, не відповідає дійсності, оскільки в матеріалах справи знаходяться копії зустрічної позовної заяви ТОВ «Караван-2013» від 27.10.2016р., яка підписана директором підприємства ОСОБА_9 (а.с. 59-60), апеляційної скарги ТОВ «Караван-2013» також за підписом ОСОБА_9 (а.с. 71-72), поштове повідомлення про вручення № 183 (а.с. 80), згідно якого, відповідач 26.10.2016р. отримав ухвалу від 17.10.2016р. про порушення провадження у справі та касаційна скарга ТОВ «Караван-2013» також за підписом ОСОБА_9 (а.с. 92-94).

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, оскільки у останнього було достатньо часу для підготовки обґрунтованих заперечень на позов.

Суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами оскільки відповідно до ст. 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Треті особи-1 та -2 в судове засідання своїх представників не направили, документів, витребуваних судом не надали, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не зверталися.

Суд вважає, що сторони про розгляд справи в господарському суді були повідомлені належним чином на підставі наступного.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.(п.3.9.1. Постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011р.)

Так, ухвалу про порушення провадження у справі від 17.10.2016р. треті особи отримали 25.10.2016р. та 28.10.2016р., про що свідчать поштові повідомлення № 840 (а.с. 78) та № 625 (а.с. 81).

Відповідно до приписів ст. 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобовязані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами та вживати заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи.

При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами.

Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК).

Отже, приймаючи до уваги, що сторони знали про наявність в господарському суді справи, вони не були позбавлені можливості після отримання ухвали зясувати як в телефонному режимі, так і на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень про стан розгляду справи та надати свої заперечення на позов та докази в їх обґрунтування.

Також в ухвалі про порушення провадження у справі, яка була отримана сторонами зазначено, що інформацію про дату та час розгляду справи можна отримати за електронною адресою суду: http://dp.arbitr.gov.ua/sud5005/spisok/csz/.

Всупереч цьому, сторони не скористалися належними їм процесуальними правами та не вжили заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи.

Клопотання про використання засобів технічної фіксації судового процесу при розгляді цієї справи представниками сторін не заявлялись.

В судовому засіданні 06.02.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як зазначає прокурор в позовній заяві, в ході здійснення представницьких повноважень прокуратурою області встановлено факт безпідставного вибуття з комунальної власності територіальної громади м. Дніпро об'єктів нерухомого майна шляхом їх відчуження на користь приватних підприємств, в тому числі нежитлового приміщення № 130 що розташоване за адресою: вул. Будьонного, 25 в м. Дніпро.

Зазначене нежитлове приміщення перебувало на балансі Комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Ленінського району Дніпропетровської міської ради (далі - КВЖРЕП Ленінського району), яке було зареєстровано виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради 13.09.1991р.

З'ясовано, що рішенням Дніпропетровської міської ради народних депутатів № 46 від 27.11.1991р. Про комунальну власність Дніпропетровської міської ради народних депутатів, яке доповнено рішенням Дніпропетровської міської ради № 26/23 від 26.09.2001 затверджено перелік об'єктів комунальної власності територіальної громади м. Дніпро.

Факт належності об'єктів, зазначених у переліках (розділи І - XIII), що додаються до рішення Дніпропетровської міської ради народних депутатів № 46 від 27.11.1991р. територіальній громаді м. Дніпропетровська встановлено рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська у справі № 200/5829/13-ц від 14.05.2013р. за заявою Дніпропетровської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення.

На підставі рішень Дніпропетровської міської ради народних депутатів № 46 від 27.11.1991р. та рішення Дніпропетровської міської ради № 26/23 від 26.09.2001р. відділом Дніпропетровського міського управління юстиції 25.06.2013р. проведено державну реєстрацію права комунальної власності на нежитлове приміщення № 130, розташоване за адресою: вул. Будьонного, 25 в м. Дніпро (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна НОМЕР_1).

Органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території (ст. 144 Конституції України).

Відповідно до п. 31 ч. 1 ст. 26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні до виключної компетенції пленарного засідання міської ради відноситься прийняття рішень про передачу іншим органам окремих повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності відповідної територіальної громади, визначення меж цих повноважень та умов їх здійснення.

Так, на виконання Програми реформування та розвитку житлово-комунального господарства міста, рішенням Дніпропетровської міської ради № 16/9 від 02.03.2011р., об'єкти нерухомого майна з балансу комунальних житлово-експлуатаційних підприємств, зокрема, КВЖРЕП Ленінського району передано на баланс КП Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю.

Вказане обґрунтовувалось реорганізацією комунальних житлово-експлуатаційних підприємств, необхідністю забезпечення ефективності управління комунальним майном та пов'язувалось з визначенням єдиного підприємства наділеного повноваженнями з управління комунальним майном та корпоративними правами територіальної громади міста в особі КП Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 07.07.2012р. відкрито провадження у справі № 38/5005/5752/2012 про банкрутство КВЖРЕП Ленінського району.

Однак, на час відкриття провадження у справі про банкрутство рішення сесії Дніпропетровської міської ради №16/9 від 02.03.2011р. КВЖРЕП Ленінського району в повному обсязі виконано не було, внаслідок чого нерухоме майно обліковувалося на балансі підприємства за відсутності правових підстав.

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 20.07.2012р. у справі № 38/5005/5752/2012 КВЖРЕП Ленінського району визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

На підставі вказаної постанови ліквідатором КВЖРЕП Ленінського району призначено арбітражного керуючого ОСОБА_4, яким, всупереч нормам чинного законодавства та рішенням Дніпропетровської міської ради з питань управління об'єктами комунальної власності, нежитлове приміщення № 130, що розташоване за адреслю: вул. Будьонного, 25 в м. Дніпро, з метою продажу було включено до ліквідаційної маси підприємства-банкрута, а в подальшому реалізовано шляхом проведення Товарною біржею Регіональна універсальна біржа торгів з продажу нежитлового приміщення № 130, що розташоване за адресою: вул. Будьонного, 25 в м. Дніпро, загальною площею 63,3 кв.м, оформлених протоколом № 39 від 27.12.2012р. та переможцем яких визначено Приватне підприємство Цесія.

На підставі протоколу № 39 проведення біржових торгів з купівлі-продажу нежитлового приміщення № 130, розташованого за адресою: вул. Будьонного, 25 в м. Дніпро, 10.07.2013р. між Комунальним виробничим житловим ремонтно-експлуатаційним підприємством Ленінського району Дніпропетровської міської ради та Приватним підприємством «Цесія» укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення № 130, розташованого за адресою: вул. Будьонного, 25 в м. Дніпро, загальною площею 63,3 кв.м. Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстровано в реєстрі за № 1108, про що внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2016р. у справі № 38/5005/5752/2012 про банкрутство КВЖРЕП Ленінського району задоволено скаргу прокуратури області на дії ліквідатора та визнано неправомірними його дії щодо включення до ліквідаційної маси банкрута ряду об'єктів нерухомого майна комунальної власності, продажу його з відкритих біржових торгів та визнано недійсними договори купівлі-продажу укладені на їх підставі.

Зокрема, рішенням суду визнано неправомірними дії ліквідатора КВЖРЕП Ленінського району арбітражного керуючого ОСОБА_6 щодо включення до ліквідаційної маси підприємства-банкрута нежитлового приміщення № 130, розташованого за адресою: вул. Будьонного, 25 в м. Дніпро, та продажу його з відкритих біржових торгів, визнано недійсними результати біржових торгів, проведених 27.12.2012 Товарною біржею Регіональна універсальна біржа з продажу нерухомого майна, а саме: нежитлового приміщення № 130, розташованого за адресою: вул. Будьонного, 25 в м. Дніпро, загальною площею 63,3 кв.м, оформлених протоколом № 39 від 27.12.2012 та визнано недійсним договір купівлі - продажу № 1108 від 10.07.2013р., зареєстрований приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, укладений між ліквідатором-арбітражним керуючим ОСОБА_7 та ПП «Цесія» з відчуження спірного нежитлового приміщення.

З урахуванням, положень ч. 4 ст. 8 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом ухвала господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2016р. у справі № 38/5005/5752/2012 є такою, що набрала законної сили.

Крім того, прокурором до матеріалів справи долучено: ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 30.09.2015р. по справі № 38/5005/5752/2012; копію вироку Жовтневогорайонного суду м. Дніпропетровська від 22.04.2016р. по справі № 201/17998/15-к; копію постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 19.12.2016р. по справі № 38/5005/5752/2012 (а.с. 128-146).

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, яка кореспондується з ч.3 ст. 35 ГПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Вказане нерухоме майно Приватним підприємством «Цесія» було відчужено на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Караван-2013 за договором купівлі-продажу № 3080 від 23.07.2013р., посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_8

Відповідно до положень ст. 321, ч.1 ст. 319 та ст. 658 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном; право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

Якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 ЦК України майно не може бути витребуване у нього (ч. 1 ст. 330 ЦК України).

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Стаття 388 ЦК України передбачає випадки та обставини, при яких власник має право витребувати своє майно від добросовісного набувача.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України визначено, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

За змістом наведеної норми випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можуть мати місце за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі виключає можливість його витребування від добросовісного набувача. У той же час покупець не може бути визнаний добросовісним набувачем, якщо на момент укладення відплатної угоди щодо спірного майна мали місце претензії третіх осіб, про які покупцю було відомо і які згодом були в установленому порядку визнані правомірними.

Враховуючи вищевказане, а також те, що при реалізації спірного майна не було дотримано процедуру його відчуження, останнє вибуло від власника поза волею територіальної громади м. Дніпро, а тому підлягає поверненню у її власність, що і стало причиною спору.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторін, суд дійшов висновку про задоволення позову на підставі наступного.

Згідно вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Частиною 3 ст. 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до вимог чинного законодавства України, норма ч. 1 ст. 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину.

У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених ч. 1 ст. 388 ЦК України.

Аналогічні висновки щодо можливості витребування нерухомого майна, що вибуло поза волею власника, викладені в постановах Верховного Суду України від 30.09.2014 у справі № 43/440-6/231, від 11.06.2014 у справі № 6-52цс14 та від 08.06.2016 у справі № 6-3089ц15.

Приватне підприємство «Цесія» набуло право власності на спірний об'єкт нерухомого майна за договором купівлі-продажу № 1108 від 10.07.2013р., який в подальшому визнано недійсним.

Спірне нерухоме майно, було відчужене Приватним підприємством «Цесія» Товариству з обмеженою відповідальністю Караван-2013 за договором купівлі-продажу №1108 від 10.07.2013р.

А отже, Дніпропетровська міська рада, як власник спірного майна, яке вибуло з її власності поза її волею, має право на його витребування шляхом пред'явлення віндикаційного позову на підставі ст. 388 ЦК України.

Відповідно до ст. 318 ЦК України одним з суб'єктів права власності є територіальна громада міста, яка реалізує свої повноваження власника через відповідну міську раду (ст. 10 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні).

Згідно з ч. 7 ст. 319 ЦК України діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 321 ЦК України).

Відповідно до ч. 8 ст. 60 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб'єктів. Об'єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб'єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб'єктів. Об'єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб'єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

При цьому, згідно з п. 30 ч. 1 ст. 26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання щодо прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна.

Отже, лише за наявності волевиявлення органу місцевого самоврядування, оформленого рішенням, прийнятим виключно на пленарному засіданні Дніпропетровської міської ради, можливе розпорядження спірним нерухомим майном.

Враховуючи положення ст. 136 ГК України, п. 30 ч. 1 ст. 26, ст. 60 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні спірне нерухоме майно вибуло з власності Дніпропетровської міської ради поза волею власника іншим шляхом, що в свою чергу свідчить про наявність підстав для витребування вказаного майна у Товариства з обмеженою відповідальністю Караван-2013 як добросовісного набувача в порядку ч. 1 ст. 388 ЦК України.

Також слід зазначити, що статтею 131-1 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України Про прокуратуру зазначено, що в Україні діє прокуратура, яка зокрема здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках, що визначені законом.

Згідно зі ст. 29 ГПК України прокурор бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, порушену за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду для представництва інтересів громадянина або держави.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення Інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Як визначено ст. 23 Закону України Про прокуратуру прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Незважаючи на те, що первинна угода визнана недійсною на підставі ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2016р. у справі № 38/5005/5752/2012, будучи залученою до участі у розгляді вказаної справи та достовірно знаючи про існування вказаного рішення суду, Дніпропетровською міською радою не вжито заходів цивільно-правового характеру, направлених на повернення до комунальної власності міста нерухомого майна, яке вибуло з власності територіальної громади поза її волею.

Зазначене свідчить про бездіяльність Дніпропетровської міської ради, яка є органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, у зв'язку з чим перший заступник прокурора області звертається з даним позовом до суду в порядку, передбаченому чинним законодавством.

За таких обставин, вимоги прокурора про витребування нежитлового приміщення № 130, що розташоване за адресою: вул. Будьонного, 25 в м. Дніпро (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 1) є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно зі ст. 49 ГПК України судові витрати у справі слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст.1, 33, 43, 44, 49, 82-85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Витребувати від Товариства з обмеженою відповідальністю Караван-2013 (49000, м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, 101-к, код 38753947) на користь територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради (49601, м. Дніпро, проспект Д.Яворницького,75, код 26510514) нежитлове приміщення № 130, що розташоване за адресою: вул. Будьонного, 25 в м. Дніпро (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна - 1), про що видати наказ.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Караван-2013 (49000, м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, 101-к, код 38753947) на користь прокуратури Дніпропетровської області (49044, м. Дніпро, проспект Д.Яворницького, 38, реквізити отримувача: МФО 820172, р/р 0291 в ДКСУ в м. Київ, , код класифікації видатків бюджету - 2800) витрат по сплаті судового збору в розмірі 1 378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім грн. 00 коп.), про що видати наказ.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення, оформленого

відповідно до вимог ст. 84 ГПК України,

- 08.02.2017р.

Суддя ОСОБА_10