ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2017 р. Справа № 917/1916/16

за позовом Державної екологічної інспекції в Полтавській області, вул. Коцюбинського, 6, м. Полтава, Полтавська область,36000

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільські традиції", вул. Будівельна, 1, смт. Білики, Кобеляцький район, Полтавська область,39220

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1 селищна рада (Полтавська область, Кобеляцький район, смт Білики, вул. Кобеляцька, 53-А)

про стягнення 3 630 217,50 грн.

суддя Тимощенко О.М.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2 дов. №04/01-14/02-19 від 03.01.2017 року

від відповідача: ОСОБА_3 дов. №01/2017 від 23.01.2017 року

від третьої особи: ОСОБА_4 дов. №01/2017 від 23.01.2017 року, ОСОБА_5 дов. №02-27/53 від 01.02.2017 року

В судовому засіданні 07.02.2017 року суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення на підставі ст. 85 ГПК України та повідомив дату виготовлення повного тексту рішення.

Обставини справи: розглядається позовна заява про стягнення 3 630 217,50 грн. збитків, завданих державі і перерахування їх для зарахування надходжень по коду бюджетної класифікації 24062100 "Грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності".

13.12.2016 року від позивача до суду надійшли письмові пояснення (арк. с. 40). В поданих поясненнях позивач повідомляє суд про те, що у позивача відсутня інформація про наявність чи відсутність судових рішень чи судових проваджень щодо предмету спору та інших документів, щодо спірних правовідносин чи питань, пов'язаних зі спірними правовідносинами. Крім того, позивач пояснює, що сума позовних вимог становить 3630217,50 грн.

22.12.2016 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву (арк. с. 43). Згідно поданого відзиву відповідач вважає, що ТОВ «Сільські традиції», як відповідач, не має відношення до даного позову та вважає себе не належним відповідачем. Також у своєму відзиві відповідач посилається на те, що представники ТОВ «Сільські традиції» при здійсненні обстеження означеної земельної ділянки та при здійсненні замірів присутні не були, участі не приймали. Крім того, ТОВ «Сільські традиції» не було повідомлено у встановленому законом порядку про здійснення обстеження земельної ділянки та проведення замірів. Також відповідач вказує, що дослідження, обстеження та фіксація відбувалася поза межами прилеглої території ТОВ «Сільські традиції». Крім того, відповідач, згідно відзиву, вважає, що посилання позивача на лист прокуратури Полтавської області від 18.10.2016 року № 04/2/4-6677-16, як на доказ в господарському судочинстві, є безпідставним, оскільки лише вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою. Тому відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. До відзиву відповідач додав копію наказу на директора, витяг з ЄДР, копію Статуту, копію відповіді на претензію, копію довіреності (арк. с. 44-81).

Крім того, від відповідача 22.12.2016 року до суду надійшло клопотання про зупинення провадження у справі (арк. с. 82). Відповідач у своєму клопотанні зазначає, що слідче управління ГУ НП в Полтавській області проводить досудове розслідування щодо директора ТОВ «Сільські традиції». Тому відповідач просить суд зупинити провадження у справі до прийняття рішення в кримінальному провадженні №0000516.

Суд ухвалою від 22.12.2016 року (арк. с. 85-87) відмовив в задоволенні даного клопотання.

20.01.2017 року від позивача до суду надійшли письмові пояснення (арк. с. 90-92). В поданих поясненнях позивачем викладенні заперечення на поданий відповідачем відзив на позовну заяву. Так, зокрема, позивач вказує на те, що на його адресу 30.08.2016 року надійшов лист ОСОБА_1 селищної ради №02-27/438 від 30.08.2016 року щодо перевірки факту відкачування відповідачем відходів на землі ОСОБА_1 селищної ради. За результатами розгляду вказаного листа позивачем було проведено обстеження земельної ділянки, яка розташована в межах населеного пункту смт. Білики (за межами земельної ділянки відповідача) в присутності землевпорядника ОСОБА_1 селищної ради - ОСОБА_6, слідчого Кобеляцького ВП ГУНП в Полтавській області - ОСОБА_7, члена виконавчого комітету ОСОБА_1 селищної ради та виявлено на вказаній земельній ділянці факт розміщення рідких відходів тваринного походження з характерним фекальним запахом, що зафіксовано в акті обстеження №06-22/52 від 30.08.2016 року. До пояснень позивачем додано наступні копії документів: повідомлення про підозру від 17.10.2016 р.; акт перевірки від 15.08.2016 р. № 180/01-01-14; висновок державної екологічної експертизи від 02.12.2011р. № 16/30.09.2011-189; санітарно-гігієнічна оцінка; заперечення на адміністративний позов від 05.10.2016 № 612; акт від 27.08.2016 р. (арк. с. 93-134).

26.01.2017 року від відповідача до суду надійшло клопотання про призначення по справі комплексної судово-екологічної та економічної експертизи (арк. с. 135). В даному клопотанні відповідач вказує на те, що даний спір не можливо вирішити по суті без призначення по справі судово-екологічної та економічної експертизи, оскільки по справі виникли питання, роз'яснення яких потребує спеціальних знань, а саме: щодо правомірності проведених позивачем досліджень, проведення розрахунків та встановлення завданих збитків державі. Проведення експертизи відповідач просить суд доручити Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_8 Міністерства юстиції України та на вирішення експерта поставити наступні питання:

1) чи має документальне відношення до проведеної перевірки Державною екологічною інспекцією у Полтавській області, яка здійснена на території ОСОБА_1 сільської ради Кобеляцького району Полтавської області (землі запасу) та зафіксовано в акті № 60-22/52 від 30.08.2016 року ТОВ «Сільські Традиції»?

2) чи відповідає наявне у матеріалах справи документальне підтвердження проведений Державною екологічною інспекцією у Полтавській області. розрахунок шкоди, заподіяної державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства зумовленої забрудненням земельних ресурсів на території ОСОБА_1 сільської ради Кобеляцького району Полтавської області (землі запасу) поза межами території ТОВ «Сільські Традиції» в розмірі 3 630 217, 50 грн., що встановлений за результатами обстеження дотримання вимог природоохоронного законодавства, які зафіксовані в акті № 60-22/52 від 30.08.2016 р.

3) чи допущено ТОВ «Сільські традиції» вимоги природоохоронного законодавства та спеціальних правил в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів на підставі акті № 60-22/52 від 30.08.2016 p., щодо поводження з відходами поза межами території місця знаходження ?

4) чи являються речовини та відходи, які зафіксовано в акті № 60-22/52 віл 30.08.2016 р. шкідливими для життя, здоров'я людей та довкілля? Чи маються негативні наслідки?

Представник позивача в судовому засіданні 26.01.2017 року просила суд залучити до участі у справі свідків для дачі пояснень (місцевих жителів) та про продовження строку вирішення спору на 15 днів.

Суд ухвалою від 26.01.2017 року (арк. с. 141) відмовив в залученні до участі у справі свідків. Крім того, суд в даній ухвалі за власною ініціативою залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1 селищну раду.

02.02.2017 року від третьої особи надійшли письмові пояснення (арк. с. 142), в яких третя особа вказує на наступне. Весною 2016 року відповідач звернувся до громади смт. Білики з проханням погодити проект реконструкції очисних споруд, який вони виготовили в 2016 році. Дане погодження відповідачем отримано не було. Не дивлячись на це, відповідачем було розпочато будівельні роботи на лагунах, отримавши дозвіл в Державній архітектурно-будівельній інспекції. Після початку протестів населення цей дозвіл був відкликаний, але будівництво продовжувалось. Щоб було можливе виконання робіт було призупинення очищення гнойових стоків, яке здійснювалось на той час, а саме, розділення гною на фракції і аерація. Лагуни для гнойових стоків, на яких не проводились будівельні роботи заповнились. Тому відповідач відкачав рідку фракцію гною (відстояний верхній шар з лагун) на землі запасу ОСОБА_1 селищної ради без дозволу ОСОБА_1 селищної ради. Екологічна комісія ОСОБА_1 селищної ради виявила факт викочування гнойних стоків 27.08.216 року з проведенням відео зйомки.

03.02.2017 року від позивача надійшли додаткові пояснення по справі (арк. с. 143-149).

06.02.2017 року від відповідача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи. До клопотання додано копію звіту про технічне обстеження та схеми з зображеннями (арк.150-175)

Представник відповідача в судовому засіданні 07.02.2017 року підтримав клопотання про призначення по справі комплексної судово-екологічної та економічної експертизи.

Представник позивача проти задоволення даного клопотання заперечував.

Представники третьої особи також проти задоволення даного клопотання заперечували.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду. Водночас і згідно з частиною першою статті 41 ГПК експертиза призначається для з'ясування питань, що потребують спеціальних знань. Із сукупності наведених норм матеріального і процесуального права вбачається, що неприпустимо ставити перед судовими експертами правові питання, вирішення яких чинним законодавством віднесено до компетенції суду, зокрема, про відповідність окремих нормативних актів вимогам закону, про правову оцінку дій сторін тощо.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Суд дійшов висновку про відсутність дійсної потреби за вказаних обставин у призначенні та проведенні судової експертизи у даній справі, оскільки після ґрунтовного вивчення обставин справи та беручи до уваги те, що розмір збитків у даному випадку повинен обчислюватись згідно ОСОБА_8 визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства" затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України № 171, що не потребує участі експерта. Крім того, суд враховує, що забруднення виявлено у серпні 2016 року, тоді як зараз лютий 2017 року, а тому, з огляду на погодні умови та сезон, враховуючи необхідність дослідження серед іншого концентрації та глибини забруднення, не будуть тотожними умовам, при яких виявлено забруднення, а тому висновки експерта не будуть точними та повними, отже не матимуть істотного значення для вирішення спору.

Крім того, питання, які відповідач просить поставити перед експертом входять до компетенції суду, а деякі з них виходять за межі предмету спору у даній справі ( питання 4).

Представники третьої особи озвучили пояснення по справі та підтримали заявлені позивачем вимоги в повному обсязі.

Представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, з підстав наведених у відзивів на позовну заяву.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши учасників судового процесу, дослідивши та оцінивши подані докази, суд встановив:

30.08.3016 року на адресу Державної екологічної інспекції в Полтавській області (позивач) надійшов лист ОСОБА_1 селищної ради (третя особа) від 30.08.2016 № 02-27/438 щодо перевірки факту відкачування Товариством з обмеженою відповідальністю «Сільські традиції» (відповідач) відходів на землі запасу ОСОБА_1 селищної ради (арк. с. 11).

За результатами розгляду вказаного листа позивачем було проведено обстеження в присутності землевпорядника ОСОБА_1 селищної ради - ОСОБА_6, слідчого Кобеляцького ВП ГУНП в Полтавській області - ОСОБА_7, члена виконавчого комітету ОСОБА_1 селищної ради, та встановлено, що на земельній ділянці, яка розташована в межах населеного пункту смт. Білики, загальною площею 27000 м2 (заміри здійснено рулеткою металевою ДЕІ у Полтавській області, тавро IV квартал 2015 року) виявлено факт розміщення рідких відходів тваринного походження з характерним фекальним запахом, про що складено відповідний акт обстеження (в частині дотримання вимог природоохоронного законодавства) від 30.08.2016 № 06-22/52 (арк. с. 12-14).

Під час перевірки з метою підтвердження (заперечення) факту можливого забруднення ґрунту було проведено відбір 7-ми проб ґрунтів з 6 пробних площадок, площами: 3480 м2, 4500 м2, 5100 м2, 4620 м2, 4800 м2, 4500 м2 на території ОСОБА_1 селищної ради Кобеляцького району Полтавської області про, що складено акт відбору проб ґрунтів від 30.08.16р. № 34 (арк.с.15-17) та карту схему розміщення точок відбору проб ґрунту до акту (арк. с. 18).

В протоколі вимірювань показників складу та властивостей ґрунтів від 19.09.16р. №40 (арк. с. 19-22) встановлено забруднення земельних ресурсів, а саме за показниками: щільного залишку водної витяжки у порівнянні з фоновим показником водної витяжки, амонію (обмінного) у перерахунку на азот амонійний.

Крім того, у листі прокуратури Полтавської області від 18.10.2016 № 04/2/4-6677-16 (арк. с.23) повідомляється, що під час досудового розслідування установлено факт вчинення службовою особою ТОВ «Сільські Традиції» (відповідач) - генеральним директором ОСОБА_9 порушення вимог ст. 55 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища та ст. 46 Закону України «Про охорону земель», що виразилося у здійсненні ТОВ «Сільські Традиції» скидів рідини фракцій гною до карт очисних відстійників, які знаходяться на земельній ділянці, розташованій в межах населеного пункту смт. Білики Кобеляцького району Полтавської області на землях комунальної власності (землі запасу).

Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, зазначив, що діями відповідача було порушено вимоги Закону України "Про відходи", Земельного кодексу України, Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", Закону України "Про охорону земель", а тому згідно ст.43 Закону України "Про відходи" та ст.68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

За таких обставин, на підставі "ОСОБА_8 визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства" затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України № 171 від 27.10.1997р., позивачем було розраховано розмір збитків завданих державі внаслідок порушення відповідачем вимог природоохоронного законодавства, які становлять 3 630 217,50 грн. (арк. с. 4-7). та які позивач просить стягнути з відповідача.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Згідно ч.1 ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Положеннями ст. 35 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено, що державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Виконавчі органи сільських, селищних, міських рад здійснюють державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища. Державному контролю підлягають використання і охорона земель, надр, поверхневих і підземних вод, атмосферного повітря, лісів та іншої рослинності, тваринного світу, морського середовища та природних ресурсів територіальних вод, континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони України, природних територій та об'єктів, що підлягають особливій охороні, стан навколишнього природного середовища, а також дотримання заходів біологічної і генетичної безпеки щодо біологічних об'єктів навколишнього природного середовища при створенні, дослідженні та практичному використанні генетично модифікованих організмів у відкритій системі.

У відповідності до ст. 23-2 Закону України «Про відходи» до компенсацій центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері поводження з відходами належить здійснення державного нагляду (контролю) за виконанням вимог законодавства про поводження з відходами.

Згідно п.1 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затверджене указом Президента України від 13,04.2011 №454/2011, остання входить до системи органів виконавчої влади та утворюється для забезпечення реалізації державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишню природного середовища, раціонального використання, відтворення s охорони природи ресурсів.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну екологічну інспекцію в Автономній республіці Крим, областях, містах Києвіта Севастополі, затвердженого наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 04.11.2011р. №429 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 25.11.2011р. №1347/20085 (далі Положення), Державна екологічна інспекція в Автономній Республіці Крим, областях. містах Києві та Севастополі є територіальним органом Державної екологічної інспекції України, який дієу складі Держекоінспекції України і їй підпорядковується.

До компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить, в тому числі, організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог природоохоронного законодавства про охорону атмосферного повітря. (ст. 20-2 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища).

Відповідно до ч.2 ст. 55 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» розміщення відходів дозволяється лише за наявності спеціального дозволу на визначених місцевими радами територіях у межах установлених лімітів з додержанням санітарних і екологічних норм способом, що забезпечує можливість їх подальшого використання як вторинної сировини і безпеку для навколишнього природного середовища та здоров'я людей.

Відповідно до ч.2 ст.33 Закону України "Про відходи", на кожне місце чи об'єкт зберігання або видалення відходів складається спеціальний паспорт, в якому зазначаються найменування та код відходів (згідно з державним класифікатором відходів), їх кількісний та якісний склад, походження, а також технічні характеристики місць чи об'єктів зберігання чи видалення і відомості про методи контролю та безпечної експлуатації цих місць чи об'єктів.

Частиною 1 ст.167 Земельного кодексу України передбачено, що господарська та інша діяльність, яка зумовлює забруднення земель і ґрунтів понад встановлені гранично допустимі концентрації небезпечних речовин, забороняється.

Статтями ст. 37, 45 Закону України «Про охорону земель» передбачено, що використання земельних ділянок способами, що призводять до погіршення їх якості, забороняється; господарська та інша діяльність, яка зумовлює забруднення земель і ґрунтів понад установлені гранично допустимі концентрації небезпечних речовин, забороняється.

Статтею 17 Закону України "Про відходи" визначено обов'язки суб'єктів господарської діяльності у сфері поводження з відходами, відповідно до яких вони зобов'язані не допускати зберігання та видалення відходів у несанкціонованих місцях чи об'єктах; здійснювати контроль за станом місць чи об'єктів розміщення власних відходів; відшкодовувати шкоду, заподіяну навколишньому природному середовищу, здоров'ю та майну громадян, підприємствам, установам та організаціям внаслідок порушення встановлених правил поводження з відходами, відповідно до законодавства України.

Відповідно до ст. 211 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за псування сільськогосподарських угідь та інших земель, їх забруднення хімічними та радіоактивними речовинами і стічними водами, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами.

Відповідно до приписів статей 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Згідно зі статтею 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти: неправомірність поведінки особи; вину заподіювача шкоди; наявність шкоди; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою.

Наявність всіх зазначених умов є обов'язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Факт забруднення відповідачем земельних ділянок ОСОБА_1 селищної ради встановлений відповідним актом перевірки, який є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища та його дотримання.

Крім того, наявність у земельних ресурсах забруднень, а саме: щільного залишку водної витяжки у порівнянні з фоновим показником водної витяжки, амонію (обмінного) у перерахунку на азот амонійний підтверджується також і протоколом вимірювань показників складу та властивостей ґрунтів від 19.09.2016р. №40 зробленого на підставі акту відбору проб ґрунтів №34 від 30.08.2016р., що проводився Державною екологічною інспекцією у Полтавської області під час перевірки.

Також матеріалами справи підтверджено, що скид гнійних стоків на земельні ділянки ОСОБА_1 селищної ради відповідачем було зроблено без відповідного дозволу, що свідчить про протиправну поведінку відповідача та наявність вини в забрудненні земельних ділянок та безпосередньо про наявність причинно-наслідкового зв'язку.

У деліктних правовідносинах на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди.

Всупереч викладеному відповідачем не надано суду жодних доказів відсутності своєї вини.

Доводи відповідача стовного того, що його не було повідомлено у встановленому законом порядку про здійснення обстеження земельної ділянки і проведення замірів та стосовно того, що дослідження, обстеження та фіксація відбувалася поза межами прилеглої території відповідача, судом до уваги не приймаються, оскільки обстеження позивачем земельної ділянки відбувалось за результатами розгляду листа ОСОБА_1 селищної ради від 30.08.2016 року №02-27/438 в присутності розпорядника земельної ділянки - представників ОСОБА_1 селищної ради. Жодних перевірок, обстежень щодо відповідача позивачем не здійснювалась, а тому будь-які порушення щодо не залучення представників відповідача до обстеження земельної ділянки і проведення замірів з боку позивача відсутні.

Виходячи з вищенаведеного, суд дійшов висновку, що у даному випадку наявні всі складові елементи делікту.

Таким чином, відповідач своїми діями порушив вимоги природоохоронного законодавства, зокрема, приписи ст.ст. 47 «Про охорону земель», ст.ст. 55 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» ст. 167 Земельного кодексу України, у зв'язку з чим державі було завдано шкоду.

Порядок визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням земельних ресурсів внаслідок порушення природоохоронного законодавства встановлено Методикою визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства, затвердженої Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 28.10.1997 року за № 171, із змінами від 04.04.2007 №149

Розмір відшкодування збитків, заподіяних відповідачем державі зумовленої забрудненням земельних ресурсів внаслідок порушення природоохоронного законодавства обрахований позивачем згідно "ОСОБА_8 визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства" затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України № 171 від 27.10.1997р., позивачем було розраховано розмір збитків завданих державі внаслідок порушення відповідачем вимог природоохоронного законодавства та становить 3 630 217,50 грн.

Позивачем обґрунтовано, на підставі ОСОБА_8 визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства здійснено розрахунки збитків, перевіривши які, суд встановив, що вони відповідають вимогам чинного законодавства, зокрема, вищезгаданій ОСОБА_8, та здійснені вірно.

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Частиною 1 ст.43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Таким чином, на підставі матеріалів справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджуються наявними доказами (в мат. справи) і підлягають задоволенню.

Судовий збір у відповідності до приписів ст. 49 ГПК України покладається на відповідача.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст. ст.33, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільські традиції" (вул. Будівельна, 1, смт. Білики, Кобеляцький район, Полтавська область,39220, ідентифікаційний код 36156348) 3 630 217,50 грн. збитків, завданих державі і перерахувати їх на р/р 0162, Кобеляцьке УК/смт. Білики/24062100, ідентифікаційний код 38012473, МФО 831019, для зарахування надходжень по коду бюджетної класифікації 24062100 «Грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності», символ звітності 331 в установі банку - Головне управління Державної казначейської служби України у Полтавській області.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільські традиції" (вул. Будівельна, 1, смт. Білики, Кобеляцький район, Полтавська область,39220, ідентифікаційний код 36156348) на користь Державної екологічної інспекції у Полтавській області (вул. Коцюбинського, 6, м. Полтава, Полтавська область,36039, ідентифікаційний код 38019348, р/р 0208 Державної екологічної інспекції у Полтавській області, у Державну казначейську службу України, МФО 820172, призначення платежу "Повернення судового збору на відшкодування касових видатків КЕКВ 2800" ) 54 453,27 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати накази з набранням рішенням законної сили.

Повне рішення складено 10.02.2017 року.

Суддя Тимощенко О.М.