ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" січня 2017 р.Справа № 916/1297/16
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Л.В. Поліщук,

суддів О.Ю. Аленіна, В.В. Бєляновського

(на підставі розпорядження в.о. керівника апарату про призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи від 22.12.2016р. №1021 та протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 22.12.2016р.),

при секретарі судового засідання А.В.Земляк,

за участю представників сторін:

від позивача за первісним позовом: ОСОБА_1,

від відповідача за первісним позовом: ОСОБА_2,

від 3-х осіб: не з'явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт"

на рішення господарського суду Одеської області від 19.10.2016р.

у справі №916/1297/16

за позовом Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Одеського морського порту)

до Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт"

про стягнення 27 176,54 грн.

та

за зустрічним позовом Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт"

до Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Одеського морського порту)

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Міністерство інфраструктури України, Комунальне підприємство "Житлово-комунальний сервіс "Порто-Франківський", Комунальне підприємство "Теплопостачання міста Одеси"

про припинення договору та зміну договору,

встановив:

Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Одеського морського порту) звернулося до Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт" з позовом про стягнення заборгованості за укладеним між сторонами договором №106-П-ОДФ-13 від 30.09.2013р. про відшкодування експлуатаційних витрат у сумі 27176,54 грн., з яких 18206,15грн. - основного боргу, 704,80грн. -3% річних та 8265,59грн. - індекс інфляції. В обґрунтування позову позивач послався на невиконання відповідачем своїх зобов'язань щодо оплати наданих позивачем послуг з постачання теплової енергії гуртожитку №3 з урахуванням витрат на газопостачання та технічне обслуговування.

У відзиві на позов відповідач заперечував проти його задоволення з посиланням на те, що з 30.10.2014р. гуртожиток №3 (інв. №101958), який знаходиться за адресою: вул. Приморська, 59 у м. Одесі, на балансі ДП "Одеський порт" не обліковується.

Державне підприємство "Одеський морський торговельний порт" звернулося із зустрічною позовною заявою до Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Одеського морського порту) про припинення договору №КД-18736 (106-П-ОДФ-13) від 30.09.2013р., укладеного між Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Одеського морського порту) та Державним підприємством "Одеський морський торговельний порт", з 30.10.2014р. в частині додатку №1 "Перелік обєктів замовника" п. 1 Теплопостачання на обєкт "Гуртожиток №3" та додатку №1 "Перелік обєктів замовника" п.2 Водопостачання та водовідведення по обєкту "Гуртожиток №3", та змінення вищевказаного договору №КД-18736 (106-П-ОДФ-13) від 30.09.2013р., укладеного між Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Одеського морського порту) та Державним підприємством "Одеський морський торговельний порт" з 30.10.2014р. шляхом виключення з додатку №1 "Перелік обєктів замовника" п. 1 Теплопостачання на обєкт "Гуртожиток №3" та з додатку №1 "Перелік обєктів замовника" п.2 Водопостачання та водовідведення по обєкту "Гуртожиток №3".

Ухвалою господарського суду Одеської області від 28.07.2016р. зустрічну заяву Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт" прийнято до спільного розгляду з первісним позовом, залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача за зустрічним позовом Міністерство інфраструктури України, Комунальне підприємство "Житлово-комунальний сервіс "Порто-Франківський" та Комунальне підприємство "Теплопостачання міста Одеси".

Рішенням господарського суду Одеської області від 19.10.2016р. первісний позов задоволено частково. Стягнуто з Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт" на користь Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" 18206,15грн. основного боргу, 704,28грн. -3% річних, 8265,59грн.- інфляційні. В частині позовних вимог Державного підприємства "Адміністрація морських портів України", в особі, якою є Одеська філія Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Одеського морського порту) до відповідача Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт" про стягнення 3% річних у сумі 0,52грн. відмовлено. В задоволенні зустрічного позову про припинення договору та зміну договору відмовлено у повному обсязі.

Задовольняючи первісний позов частково, суд зазначив, що враховуючи відсутність в матеріалах справи документа, яким сторони змінили умови договору, а саме, виключили з переліку обєктів обслуговування гуртожиток №3 із вбудованою котельнею, первісні позовні вимоги ДП "АМПУ" в особі Одеської філії ДП "АМПУ" (Адміністрація Одеського морського порту) про стягнення з відповідача вартості наданих послуг у сумі 18206,15грн. є обґрунтованими та підтверджені матеріалами справи. Місцевий господарський суд, перевіривши наданий ДП "АМПУ" в особі Одеської філії ДП "АМПУ" (Адміністрація Одеського морського порту) розрахунок 3% річних у сумі 704,80грн. та здійснивши власний розрахунок, дійшов висновку про стягнення з відповідача 3% річних у сумі 704,28грн. за період з 21.01.2015р. по 05.05.2016р. Вимоги в частині стягнення з відповідача індексу інфляції у сумі 8265,59грн. за період з січня 2015р. по березень 2016р. задоволено повністю. Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову, суд послався на необґрунтованість зустрічних позовних вимог.

Відповідач за первісним позовом, не погоджуючись з рішенням суду, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні первісного позову відмовити. В обґрунтування доводів, викладених в апеляційній скарзі, скаржник послався на порушення судом норм матеріального та процесуального права та зазначив, що позивачем не було надано суду доказів щодо належного вручення відповідачу рахунку на оплату послуг у відповідності до умов договору.

В запереченнях на апеляційну скаргу позивач за первісним позовом просив рішення місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального і процесуального права, апеляційна інстанція встановила наступне.

30.09.2013р. між Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Одеського морського порту) (виконавець) та Державним підприємством "Одеський морський торговельний порт" (замовник) укладено договір №106-П-ОДФ-13, відповідно до умов якого виконавець надає послуги з централізованого холодного і гарячого водопостачання на обєкти замовника, також з централізованого водовідведення (прийом стічних вод холодного та гарячого водопостачання, ненормативно-очищених стічних вод, що скидаються замовником у систему каналізації виконавця, теплопостачання відповідно до Додатку №1 "Перелік обєктів Замовника", а замовник своєчасно сплачує за надані послуги водопостачання, водовідведення, теплопостачання, забезпечує належну експлуатацію своїх водопровідно-каналізаційних мереж, мереж теплопостачання, приладів і пристроїв на них (п.п.1.1.,1.2. договору) (т.1 а.с.10-19).

Відповідно до підпункту 2.4.4. пункту 2.4. замовник зобовязується у разі передачі обєкта на баланс новому власникові, у строк трьох робочих днів після його передачі прибути для звірки розрахунків та оплати. Погасити наявну заборгованість і подати заяви про розірвання договору.

Пунктом 3.2. договору передбачено, що оплата послуг теплопостачання, водопостачання і водовідведення проводиться протягом 10 банківських днів з дати отримання рахунку. Грошові кошти перераховуються на поточний рахунок виконавця.

Згідно з п.7.4. договір укладається на строк до 31.12.2013р., набирає чинності з дня його підписання та вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку не буде заявлено однією зі сторін про відмову від договору або його перегляд. Сторони дійшли згоди, що умови договору розповсюджуються до правовідносин, які виникли між сторонами з 13.06.2013р.

Умови договору мають однакову обовязкову силу для сторін і можуть бути змінені за взаємною згодою з обовязковим складанням письмово документу. Письмовий документ із змінами та доповненнями складається у двох примірниках та є невід'ємною частиною договору (п.7.5. договору).

Відповідно до п.7.8.договору додатками до договору є: Додаток №1 "Перелік обєктів Замовника", додаток №2 "Розрахунок теплових навантажень, водогосподарського балансу" та додаток №3 "Межа розмежування балансової належності сторін".

31.12.2013р. сторони договору уклали додаткову угоду №1, якою доповнили п.3.3. наступним тарифом: відшкодування експлуатаційних витрат ДТВЗ СЕЗ з теплопостачання 1Гакл теплоенергії гуртожитку ДП "ОМТП" (вул. Приморська, 59) з урахуванням витрат на газопостачання та технічне обслуговування 670,60грн./Гкал. (т.1 а.с.23).

30.10.2014р. Виконкомом Одеської міської ради прийнято рішення №267 про затвердження акту приймання-передачі Гуртожитку №3, розташованого за адресою м. Одеса, вул. Приморська, 59 у комунальну власність територіальної громади міста Одеси.

17.12.2014р. на виконання наказу КП "Теплопостачання міста Одеси" №266 відповідно до акту приймання-передачі від 17.12.2014р. котельну Гуртожитку №3 розташовану за адресою м. Одеса, вул. Приморська, 59 було передано на баланс КП "Теплопостачання міста Одеси".

У грудні 2014р. на виконання умов договору ДП "ОМТП" були надані послуги з відшкодування витрат з теплопостачання теплової енергії обєкту зазначеного у Додатку №1 до договору гуртожитку з урахуванням витрат на газопостачання та технічне обслуговування. На підтвердження наданих послуг уповноваженими представниками сторін підписаний та скріплений печатками акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №2060 від 31.12.2014р. на суму 18206,15грн., яким сторони погодили обсяги та вартість наданих/спожитих послуг.

Відповідно до умов договору позивачем за первісним позовом виставлено рахунок на оплату наданих послуг №531922 від 06.01.2015р. на суму 18206,15грн., який відповідач за первісним позовом отримав наручно 06.01.2015р.

Відповідач за первісним позовом рахунок на оплату наданих послуг не сплатив з посиланням на відсутність на своєму балансі обєкта гуртожитку №3, за який відшкодовувалися витрати за постачання теплової енергії з урахуванням витрат на газопостачання та технічне обслуговування.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За приписами ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати свої зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Згідно зі статтею 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як зазначено вище, на виконання наказу КП "Теплопостачання міста Одеси" від 17.12.2014р. №266 відповідно до акту приймання-передачі від 17.12.2014р. спірний об'єкт-котельну гуртожитку №3 передано на баланс КП "Теплопостачання міста Одеси".

Матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що сторони змінили умови договору, а саме, виключили з переліку обєктів обслуговування Гуртожиток №3 із вбудованою котельнею, розташований за адресою м. Одеса, вул. Приморська, 59.

Таким чином, відповідно до умов договору на відповідача за первісним позовом покладено обов'язок з оплати послуг на утримання гуртожитку №3.

Отже, висновок місцевого господарського щодо обґрунтованості первісних позовних вимог про стягнення з відповідача за первісним позовом вартості наданих послуг з відшкодування витрат з теплопостачання теплоенергії гуртожитку №3 у сумі 18206,15грн. є обґрунтованим.

Приписами ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судова колегія, перевіривши розрахунок позивача за первісним позовом, погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що правильним розрахунком 3% річних є 704,28грн. за період з 21.01.2015р. по 05.05.2016р., на відміну від нарахованих позивачем за первісним позовом 3% річних в сумі 704,80грн.

Позивач за первісним позовом нарахував відповідачу за первісним позовом індекс інфляції у сумі 8265,59грн. за період з січня 2015р. по березень 2016р.

Наявний у справі розрахунок зазначених сум відповідає умовам договору, чинному законодавству та відповідачем за первісним позовом не спростований як в цілому, так і за його складовими.

На підставі викладеного судом першої інстанції правомірно стягнуто з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом інфляційні втрати в сумі у сумі 8265,59 грн. за період з січня 2015р. по березень 2016р.

Стосовно зустрічного позову колегія суддів відзначає наступне.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Тобто, підставами для захисту цивільного права є його порушення, невизнання або оспорювання. Захист цивільних прав - це передбаченні законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України.

Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що захист цивільних прав та інтересів здійснюється у встановленому порядку судом шляхом: визнання цих прав; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусового виконання обов'язку в натурі; зміни правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та іншими способами відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 20 Господарського кодексу України кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Вказаними нормами не передбачено такого способу захисту права та інтересу, як визнання договору припиненим з конкретної дати, що минула до подачі позову.

Враховуючи вищенаведене, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що зустрічна позовна вимога про припинення договору з 30.10.2014р. є вимогою про встановлення факту та не направлена на захист права (законного інтересу) позивача, а відтак не може бути самостійним предметом розгляду у господарському суді.

Щодо вимоги про зміну договору судова колегія зазначає наступне.

Статтею 651 Цивільного кодексу України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 654 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Відповідач за первісним позовом стверджує, що з метою внесення змін до договору КД-18736 (№106-П-ОДФ-13) від 30.09.2013р. звернувся до ДП "АМПУ" в особі Одеської філії ДП "АМПУ" (Адміністрація Одеського морського порту) з листом вих.№08-19/2107/1 від 29.10.2014р. про внесення змін до вказаного договору щодо виключення обєкту гуртожитку №3.

Проте, судова колегія зазначає, що вказаний лист датований 29.10.2014р., тоді як рішення Виконкому Одеської міської ради №267 прийнято лише 30.10.2014р., отже, зазначений лист не є належним доказом повідомлення сторони договору про зміну його умов.

Крім того, умовами п. 7.5. договору сторони передбачили, що умови договору мають однакову обовязкову силу для сторін і можуть бути змінені за взаємною згодою з обовязковим складанням письмово документу. Письмовий документ із змінами та доповненнями складається у двох примірниках та є невід'ємною частиною договору.

Однак відповідач за первісним позовом не надавав запропонований ним проект документу про внесення змін до договору КД-18736 (№106-П-ОДФ-13) від 30.09.2013р. шляхом виключення з додатку №1 "Перелік обєктів замовника" п. 1 Теплопостачання на обєкт "Гуртожиток №3" та з додатку №1 "Перелік обєктів замовника" п.2 Водопостачання та водовідведення по обєкту "Гуртожиток №3".

Отже, підстави для задоволення зустрічного позову про зміну договору №КД-18736 (106-П-ОДФ-13) від 30.09.2013р., укладеного між Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Одеського морського порту) та Державним підприємством "Одеський морський торговельний порт" з 30.10.2014р. шляхом виключення з додатку №1 "Перелік обєктів замовника" п. 1 Теплопостачання на обєкт "Гуртожиток №3" та з додатку №1 "Перелік обєктів замовника" п.2 Водопостачання та водовідведення по обєкту "Гуртожиток №3" відсутні.

Посилання скаржника на те, що позивачем за первісним позовом не надано доказів належного вручення рахунку на оплату послуг, не приймається до уваги суду з огляду на те, що матеріали справи містять доказ отримання вищевказаного рахунку відповідачем за первісним позовом наручно (т. 1 а.с.28-29). Факт отримання вказаного рахунку відповідачем за первісним позовом підтверджується також його письмовою відповіддю на претензію позивача за первісним позовом, що міститься в матеріалах справи (т.1 а.с. 24).

За таких обставин доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції про часткове задоволення зустрічного позову та відмову в задоволенні зустрічного позову, у звязку з чим рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу відхилити з огляду на її безпідставність.

Керуючись ст.ст. 99,103,105 Господарського процесуального кодексу

України, суд

постановив:

Рішення господарського суду Одеської області від 19.10.2016р. у справі №916/1297/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу-без задоволення.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постанови законної сили.

Повний текст постанови складено 03.02.2017

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя О.Ю. Аленін

Суддя В.В. Бєляновський