ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02.02.2017 Справа № 905/2772/16

Господарський суд Донецької області у складі: головуючого судді Філімонової О.Ю., суддів Паляниці Ю.О., Сажневої М.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сілвер Бюро" м. Костянтинівка Донецька область

до Публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь" м. Краматорськ Донецька область

про стягнення заборгованості за договором № 91-Е/03 від 08.10.2003р. в розмірі 907800,65 грн.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1- за довіреністю №197/1 від 01.08.2016р.

від відповідача: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сілвер Бюро" звернулось до господарського суду Донецької області з позовними вимогами до Публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь" про стягнення заборгованості за договором № 91-Е/03 від 08.10.2003р. в розмірі 907800,65 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідно до умов укладеного між сторонами договору № 91-Е/03 від 08.10.2003р. позивач зобовязався надавати відповідачу послуги з організації транспортно-експедиторського обслуговування, а відповідач зобовязався своєчасно здійснювати розрахунки за надані послуги з організації транспортно-експедиторського обслуговування, однак свої зобовязання відповідач не виконав в повному обсязі, в результаті чого за ним утворилась заборгованість у розмірі 907800,65 грн.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує ст. ст. 526, 610, 929, 931 Цивільного кодексу України, ст. ст. 12,13, 32-34, 49, 54-57 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 28.09.2016р. було порушено провадження по справі та призначено судове засідання на 20.10.2016р.

13.10.2016р. представник позивача через канцелярію суду надав довідку.

18.10.2016р. від відповідача до суду електронною поштою надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

19.10.2016р. представник позивача через канцелярію суду надав клопотання.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 20.10.2016р. розгляд справи було відкладено на 17.11.2016р.

21.10.2016р. представник відповідача через канцелярію суду надав клопотання.

15.11.2016р. представник відповідача через канцелярію суду надав відзив, в якому в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

15.11.2016р. представник відповідача через канцелярію суду надав клопотання на продовження строку розгляду справи на 15 днів.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 17.11.2016р. розгляд справи було відкладено на 25.11.2016р.

21.11.2016р. через канцелярію суду від відповідача надійшло доповнення до відзиву.

21.11.2016 р. відповідач через канцелярію суду звернувся до господарського суду Донецької області з клопотанням про продовження строку розгляду справи на 15 днів, на підставі вимог ст. 69 Господарського процесуального кодексу України.

21.11.2016р. через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

25.11.2016р. через канцелярію суду від відповідача надійшла заява про відстрочку виконання рішення.

25.11.2016р. через канцелярію суду від позивача надійшли письмові пояснення по справі.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 25.11.2016р. було продовжено строк розгляду справи на 15 днів до 12.12.2016 року та призначено судове засідання на 12.12.16 року.

08.12.2016р. від відповідача до суду електронною поштою надійшла заява про відстрочку виконання рішення по справі на шість місяців та письмові пояснення по справі.

12.12.2016р. від позивача надійшли письмові пояснення відносно заяви про відстрочку виконання рішення суду по справі.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 12.12.2016р. було відкладено розгляд справи з метою визначення колегіального складу суду для розгляду справи № 905/2772/16.

Протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів від 12.12.2016р. визначений наступний склад колегії для розгляду справи №905/2772/16: ОСОБА_2 головуючий суддя, судді: Паляниця Ю.О., Сажнева М.В.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 13.12.2016р. справу №905/2772/15 прийнято до провадження та призначено судове засідання.

17.01.2017р. через канцелярію суду від відповідача надійшла заява про долучення до матеріалів справи копії акта звірки взаємних розрахунків.

02.02.2017р. через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання.

Клопотання щодо фіксації судового процесу не заявлено, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд.

В С Т А Н О В И В:

08.10.2003р. між Публічним акціонерним товариством "Енергомашспецсталь" (замовник) в особі голови правління - директора ОСОБА_3, який діє на підставі статуту та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сілвер Бюро"(виконавець) в особі директора ОСОБА_4, що діє на підставі статуту, укладено договір №91-Е/03.

Відповідно до п.1.1 договору, замовник доручає, а виконавець, приймає на себе зобов'язання за рахунок замовника від свого імені виконання послуг з організації транспортно-експедиторського обслуговування (далі ТЕО) вантажів по Україні. країнам СНД і країнам Європи.

Згідно з п.1.2. договору, обсяг і вартість робіт (послуг) по ТЕО, терміни і умови їх виконання обумовлюються в заявці. Узгоджена і підтверджена обома сторонами письмово за допомогою факсимільного зв'язку заявка, має юридичну силу і є невід'ємною частиною договору.

Відповідно п.1.3. договору, перевезення за цим договором здійснюються відповідно до Цивільного кодексу України, Закону України "Про автомобільний транспорт", Закону України "Про перевезення небезпечних вантажів", Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом, Конвенцією про міжнародне дорожнє перевезення вантажів (МДП), Митною конвенцією про міжнародні дорожні перевезення вантажів (МДП), Європейської угоди про перевезення небезпечних вантажів (АDR), Європейською угодою про перевезення швидкопсувних вантажів, Європейською угодою про режим праці та відпочинку водіїв (ESTR), а так само вимогами міжурядових угод про міжнародне автомобільне сполучення.

Згідно з п.2.1.9. договору, замовник зобов'язаний, своєчасно здійснювати виконавцю оплату за перевезення за узгодженими ставками.

Відповідно до п.3.1. договору, розрахунки за цим договором проводяться в українських гривнях, за ставками, узгодженими сторонами в додатках, які є невід'ємною частиною цього договору, або в заявках.

Пунктом 3.2. договору передбачено, що замовник здійснює оплату за перевезення ТЕО виконавцю відповідно до п.3.1. цього договору не пізніше 5 днів з моменту отримання рахунку з додатком ТТН (і в разі необхідності акту виконаних робіт). У графі "Вантаж отримано" ТТН повинні стояти штамп, підпис і дата одержувача, яка свідчить про розвантаження товару в пункті призначення.

Згідно з п. 4.1. договору, за невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань за цим договором сторони відшкодовують заподіяні збитки в доведеному обсязі.

Відповідно до п.4.4.4. договору, замовник несе повну матеріальну відповідальність за завдані виконавцю збитки в результаті виконання ним вимог законодавства України та країн шляху проходження.

Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2004р. (п. 8.1. договору)

Згідно з п.8.2. договору, якщо жодна зі сторін за 30 днів до закінчення терміну дії договору не повідомить іншу сторону в письмовій формі про свій намір розірвати цей договір, термін його дії буде автоматично продовжуватися на кожний наступний календарний рік.

05.11.2008р. між Публічним акціонерним товариством "Енергомашспецсталь" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сілвер Бюро" укладено додаткову угоду № 1 до договору № 91-Е/03 від 08.10.2003р.

01.01.2012р. між Публічним акціонерним товариством "Енергомашспецсталь" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сілвер Бюро" укладено додаткову угоду № 1 до договору № 91-Е/03 від 08.10.2003р.

Додатковою угодою №1 від 05.11.2008р. сторони передбачили, що в преамбулі і далі по тексту договору Товариство з обмеженою відповідальністю "Сілвер Бюро" іменується "Експедитор", а також пункт 3.2. договору викладено у наступній редакції: «замовник здійснює оплату за перевезення та ТЕО Експедитору відповідно до п. 3.1. цього договору протягом 30 днів після отримання оригіналів рахунку, акту виконаних робіт, податкової накладної, ТТН (CMR). У графі "Вантаж отримано" ТТН (CMR) повинні стояти штамп, підпис і дата одержувача, яка свідчить про розвантаження товару в пункті призначення».

Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Згідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обгрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим (ст. 43 Господарського процесуального кодексу України).

Договір №91-Е/03 від 08.10.2003р., укладений між сторонами за своєю правовою природою є договором транспортного експедирування та підпадає під правове регулювання норм глави 65 Цивільного кодексу України, статей 929-935 Цивільного кодексу України, а також статті 316 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст. 929 Цивільного кодексу України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням.

Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Частиною 1 статті 316 Господарського кодексу України встановлено, що за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлений обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, укладати від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечувати відправку і одержання вантажу, а також виконання інших зобов'язань, пов'язаних із перевезенням.

Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Відповідно до статті 934 Цивільного кодексу України за порушення обов'язків за договором транспортного експедирування експедитор відповідає перед клієнтом відповідно до глави 51 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 8, 10 ст. 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» платою експедитору вважаються кошти, сплачені клієнтом експедитору за належне виконання договору транспортного експедирування. У плату експедитору не включаються витрати експедитора на оплату послуг (робіт) інших осіб, залучених до виконання договору транспортного експедирування, на оплату зборів (обов'язкових платежів), що сплачуються при виконанні договору транспортного експедирування. Підтвердженням витрат експедитора є документи (рахунки, накладні тощо), видані суб'єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади.

Згідно з абзацом 2 ст. 12 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» клієнт зобов'язаний у порядку, передбаченому договором транспортного експедирування, сплатити належну плату експедитору, а також відшкодувати документально підтверджені витрати, понесені експедитором в інтересах клієнта в цілях виконання договору транспортного експедирування.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

На виконання умов договору №91-Е/03 від 08.10.2003р. позивачем здійснено перевезення вантажу, що підтверджується наступними документами :

- заявки на транспортування і виконання послуг; (а.с.36-59)

- міжнародні товарно-транспортні накладні (CMR);(а.с.60-83)

- рахунками фактури; (а.с.84 -108)

- підписаним з обох сторін та скріпленим печатками актами виконання послуг; (а.с. 109-133)

Тобто, відповідач отримав якісні послуги (претензій щодо якості послуг позивачем не одержано) за договором №91-Е/03 від 08.10.2003р., але оплату їх вартості не здійснив.

Відповідно до акту звірки взаємних розрахунків станом на 07.12.2016р., який підписаний сторонами та скріплений печатками підприємств заборгованість Публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь" складає 907800,65 грн. (а.с. 45, т.2).

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

За змістом ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Відповідно до ст. 202 Господарського кодексу України та ст.599 Цивільного кодексу України зобовязання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Відповідач доказів оплати у розмірі 907800,65 грн. до матеріалів справи не надав, тому суд вважає позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Сілвер Бюро"доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судом відмовлено в задоволенні заяви щодо відстрочення виконання судового рішення на шість місяців з огляду на наступне.

За приписами ст. 83 ГПК України суд, приймаючи рішення, має право відстрочити виконання рішення.

Часиною 1 ст. 121 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони виконавчого провадження або за власною ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови.

Відповідно до п. 7.1.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17 жовтня 2012 року «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Пунктом 7.2 вищезазначеної постанови визначено, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення.

Однак, наведені відповідачем обставини, які покладені в основу обґрунтування заяви про відстрочку виконання рішення не є винятковими обставинами у розумінні ст. 121 ГПК України, тому судом відмовлено у відстроченні виконання даного рішення.

Слід зазначити, що погіршення показників прибутковості відповідача, не є підставою для звільнення його від виконання його зобов'язань, оскільки відповідно до ст.42 ГК України, підприємництво - це діяльність на власний ризик. Крім того, невиконання відповідачем своїх зобов'язань призводить до погіршення фінансового стану позивача.

Заявником не вказується вагомої причини, яка ускладнює виконання рішення, а також не додано до заяви про виконання рішення жодного вагомого доказу в підтвердження того, що рішення по даній справі може бути виконано.

Згідно вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32-34, 36, 43, 49, 82-85, 115, 116, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "ЕНЕРГОМАШСПЕЦСТАЛЬ" (84306, Донецька обл., місто Краматорськ, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СІЛВЕР БЮРО" (85114, Донецька обл., м. Костянтинівка, вул. Ленінградська, буд. 4, ) заборгованість у розмірі 907800(девятсот сім тисяч вісімсот) грн. 65 коп., судовий збір у розмірі 13617 (тринадцять тисяч шістсот сімнадцять) грн 01коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня складення повного тексту рішення та може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Головуючий суддя О.Ю. Філімонова

Суддя Ю.О.Паляниця

Суддя М.В. Сажнева

Дата складання повного тексту рішення 03.02.2017 року.

Надруковано 3 примірника:

1-до справи

1-позивачу

1-відповідачу