КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2017 р. справа№ 911/3218/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Андрієнка В.В.

Шапрана В.В.

при секретарі: Ковальчуку Р.Ю.

за участю

представників: позивача - не з'явились

відповідача - Коваленко О.В.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Миронівський хлібопродукт"

на рішення Господарського суду Київської області від 02.12.2016 р.

у справі № 911/3218/16 (суддя - Мальована Л.Я.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

до Публічного акціонерного товариства "Миронівський хлібопродукт"

про стягнення 67490,00 грн

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" (далі - позивач) звернулось з позовом до Публічного акціонерного товариства "Миронівський хлібопродукт" (далі - відповідач) про стягнення з відповідача 67 490,00 грн штрафу.

Рішенням Господарського суду Київської області від 02.12.2016 р. у справі № 911/3218/16 позовні вимоги задоволено повністю.

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду Київської області від 02.12.2016 р., Публічне акціонерне товариство "Миронівський хлібопродукт" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду та прийняти нове рішення про повну відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач посилається на те, що згідно акту експертизи № В-17 від 26.07.2016 р. причиною зменшення ваги товару стало відсипання зерна після його завантаження та опломбування, тобто не з вини відповідача.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.01.2017 р. апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Миронівський хлібопродукт" прийнято до провадження та призначено розгляд справи на 09.02.2017 р.

В засідання суду, призначене на 09.02.2017 р., представники позивача не з`явилися, хоча були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, що підтверджується зворотним повідомленням про вручення поштового відправлення. Поважних причин відсутності зазначених представників суду не надано.

Неявка в судове засідання зазначеного представника не перешкоджає розгляду скарги. Подальше відкладення призведе до затягування та порушення строків розгляду скарги, а тому постанова приймається за наявними в справі матеріалами, яких достатньо для повного та об'єктивного розгляду. Наведене не суперечить п. п. 3.9.1, 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

Публічне акціонерне товариство "Миронівський хлібопродукт" 20.07.2016 р. на підставі накладної № 43652882 відправило зі станції Андріяшівка на станцію Каховка Одеської залізниці два вагони з вантажем - зерно кукурудзи. У відповідній залізничній накладній зазначено, що маса вантажу 126 900 кг, зокрема у вагоні № 95353108 - 61 900 кг, тара 20 600 кг.

В процесі перевезення вантажу, на станції Знамянка Одеської залізниці та під час контрольного переважування було встановлено, що маса вантажу не відповідає даним, зазначеним у перевізних документах, а саме: у вагоні № 95353108, який навантажувався згідно накладної № 43652882 від 20.07.2016 р. замість 61 900 кг фактично містилося 54 000 кг (різниця 7 900 кг), в зв'язку з чим було складено комерційний акт № АА 032794/195/13.

Спір у справі виник у зв'язку з тим, що відповідач, на думку позивача, неправильно вказав вагу вагону при заповненні накладної, у зв'язку з чим, на підставі ст.ст. 24, 118, 122, 129 Статуту залізниць України, просить стягнути з відповідача штраф у п'ятикратному розмірі провізної плати (вартість перевезення складає 13 498,00 грн), що складає 67 490,00 грн.

За змістом ст. 3 Закону України "Про залізничний транспорт" законодавство про залізничний транспорт загального користування складається із Закону України "Про транспорт", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Відповідно до п. п. 1.1, 1.3 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 р. № 644, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 р. за № 863/5084 (далі - Правила), на кожне відправлення вантажу відправник повинен подати станції навантаження накладну (комплект перевізних документів). Форми бланків перевізних документів, затверджені наказом Міністерства транспорту України від 19.11.1998 р. № 460 «Про затвердження бланків перевізних документів». Накладна є складовою частиною комплекту перевізних документів, до якого, крім неї, входять: дорожня відомість, корінець дорожньої відомості та квитанція про приймання вантажу. Бланки цих документів видаються вантажовідправникам за плату згідно з тарифом. Усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником до відповідних граф. Виправлення не допускаються, у разі зміни відомостей, внесених до перевізного документа, відправник зобов'язаний заповнити новий перевізний документ.

Згідно зі ст. 37 Статуту залізниць України під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Тарні і штучні вантажі перевозяться із зазначенням у накладній маси і кількості вантажних місць. Маса цих вантажів визначається до здавання їх для перевезення і зазначається на вантажних місцях. Вантажі, що перевозяться насипом і наливом, а також інші вантажі, зважування яких на вантажних вагах неможливе, зважуються на вагонних вагах. Перелік вантажів, що можуть перевозитися насипом і наливом, установлюється Правилами. Загальна маса вантажу визначається шляхом зважування на вагах або підрахуванням маси на вантажних місцях за трафаретом чи стандартом. Маса окремих вантажів може визначатися розрахунковим методом, за обміром або умовно (нафтопродукти в цистернах, тварини, лісоматеріали тощо). Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Відповідно до п. 5 Наказу Міністерства транспорту України від 21.11.2000 р. № 644 «Про затвердження окремих розділів Правил перевезення вантажів» загальна маса вантажу визначається зважуванням (на вагонних, вантажних, елеваторних та інших вагах) або іншим способом. Тип ваг указується в перевізних документах. Маса вантажу визначається відправником. Про спосіб визначення маси вантажу відправник зобов'язаний зазначити в накладній.

Таким чином, масу вантажу визначає вантажовідправник, який і несе відповідальність за достовірність внесених до залізничної накладної відомостей.

Згідно зі ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються Цивільним кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

У відповідності до ст. 6 Статуту залізниць України, накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту залізниць та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній (ст. 24 Статуту залізниць України).

Згідно з ст. 37 Статуту залізниць України під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса.

Статтею 122 Статуту залізниць України передбачено, що за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Відповідно до ст. 118 Статуту залізниць України за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним означенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Статтею 129 Статуту залізниць України передбачено, що обставини, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення, зокрема, обставин невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах. Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами складання актів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2011 за № 334.

Пунктом 10 Правил складання актів передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Як передбачено п. 6 роз'яснення Вищого господарського суду від 29.05.2002 р. № 04-5/601 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею», підставою для покладення на відправника відповідальності за неправильне зазначення ним відповідних відомостей є акт загальної форми або комерційний акт, складений у випадках, передбачених статтею 129 Статуту. У застосуванні статей 118 та 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки. Збитки (додаткові витрати), завдані залізниці через допущені відправником порушення, зазначені у статтях 118 та 122 Статуту, підлягають відшкодуванню відправником незалежно від сплати ним штрафу, оскільки згідно із статтею 24 Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній. Статут не містить чітких приписів стосовно того, якій саме залізниці (відправлення, призначення чи транзитній) належить право вимагати стягнення вказаного штрафу, тому такі позови можуть заявляти як залізниці відправлення, так і призначення або транзитні. Оскільки накладна є письмовою формою договору перевезення вантажу, що укладається вантажовідправником із залізницею згідно зі статтею 24 Статуту і вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній, то й відповідачем за позовами про стягнення штрафу за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача має бути відправник вантажу.

Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновком місцевого суду про те, що оскільки відповідачем в залізничній накладній на перевезення неправильно визначено масу вантажу, тому вимога позивача про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 67 490,00 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Доводи скаржника про те, що згідно акту експертизи № В-17 від 26.07.2016 р. причиною зменшення ваги товару стало відсипання зерна після його завантаження та опломбування, зокрема, монтажна піна має на середньому нижньому люці більш світлий відтінок, що, на думку скаржника, свідчить про несанкціоноване відкривання люка в процесі перевезення, колегія суддів вважає необґрунтованими, враховуючи наступне.

Так, у вказаному додатку до акта експертизи № В-17 від 26.07.2016 р. експертом було встановлено, що нижні люки зачинені та ущільнені із застосуванням монтажної піни, колір піни - темно жовтий; монтажна піна на середньому нижньому люці має більш світлий відтінок, що свідчить про більш пізнє її застосування ніж на інших люках; після відкриття верхніх люків виявлена характерна вирва, утворена продуктом, в районі середнього люка.

Однак, скаржник не надав жодних доказів на підтвердження того, що ущільнення піною люку, який запінений піною більш світлим відтінком, відбулось саме в процесі перевезення, а не здійснене до початку завантаження вагону.

Інші доводи апеляційної скарги наведеного не спростовують та відхиляються колегією суддів як необґрунтовані.

Крім того, в процесі розгляду даної справи, судовою колегією було встановлено, що в рішенні Господарського суду Київської області від 02.12.2016 р., зокрема, у вступній та резолютивній частинах, було допущено описку в назві відповідача, а саме: замість ПАТ "Миронівський хлібопродукт" вказано ПАТ "Миронівський хлібокомбінат".

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду Київської області від 02.12.2016 р. прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Миронівський хлібопродукт" задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Миронівський хлібопродукт" залишити без задоволення, рішення Господарського суду Київської області від 02.12.2016 р. у справі № 911/3218/16 - без змін.

2. Матеріали справи № 911/3218/16 повернути до Господарського суду Київської області.

3. Копію постанови надіслати сторонам.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Андрієнко

В.В. Шапран