ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2017р. Справа№ 914/2350/16

Господарський суд Львівської області у складі головуючого судді Блавацької-Калінської О.М., судді Манюка П.Т. та судді Трускавецького В.П. при секретарі Дубенюк Н.А.

розглянувши матеріали справи за позовом: Приватного акціонерного товариства «Ірокс», м.Львів

до відповідача: Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м.Львів

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: 1. ОСОБА_1, м.Львів

2. ОСОБА_2, м.Львів

3. ОСОБА_3, м.Львів

4. ОСОБА_4, м.Львів

5. ОСОБА_5, м.Львів

про: визнання недійсним та скасування рішення №27 р/к від 22.07.2016 року у справі №1-02-19/2016 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції».

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_6 - представник (довіреність від 10.11.2016 р.)

від відповідача: ОСОБА_7 - представник (довіреність від 28.01.16 р.).

від третьої особи 1: ОСОБА_1

від третьої особи 2: не зявився

від третьої особи 3: ОСОБА_3

від третьої особи 4: ОСОБА_4

від третьої особи 5: не зявився

Права та обовязки сторін передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України розяснено, заяви про відвід судді не поступали, клопотання про технічну фіксацію судового процесу не надходили.

Суть спору: На розгляд господарського суду Львівської області Приватним акціонерним товариством «Ірокс» заявлено позов до Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, про визнання недійсним та скасування рішення №27 р/к від 22.07.2016 року у справі №1-02-19/2016 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції».

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 16.09.2016 року позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 26.09.2016 року.

Ухвалою суду від 26.09.2016 р. розгляд справи відкладено на 10.10.2016 р. та залучено до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

Причини відкладення розгляду справи викладено у відповідних ухвалах суду.

Ухвалою суду від 10.11.2016 р. призначено колегіальний розгляд справи у складі трьох суддів. 11.11.2016 р. за допомогою системи автоматизованого розподілу справи до складу колегії суддів включено суддю Пазичева В.М. та Трускавецького В.П. У звязку з тимчасовою непрацездатністю судді Пазичева В.М. за результатами проведеної повторної автоматизованої зміни складу колегії суддів до складу колегії включено суддю Манюка П.Т.

Ухвалою від 11.01.2017 р. суд відклав розгляд клопотання позивача (вх.№110/17 від 11.12.2017 р.) про продовження строку вирішення спору до наступного судового засідання.

Відповідно до ст.69 ГПК України спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

В п.3.8. Постанови від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено, що продовження передбачених частинами першою і другою статті 69 ГПК строків вирішення спору можливе лише у виняткових випадках за клопотанням сторони і не більше як на п'ятнадцять днів (частина третя цієї статті ГПК); якщо таке продовження здійснюється два і більше разів, сукупна його тривалість також не може перевищувати п'ятнадцяти днів.

Чи є той чи інший випадок винятковим, вирішує суд з урахуванням конкретних обставин даної справи, в тому числі її складності, кількості учасників судового процесу, значного обсягу доказів, які підлягають збиранню та оцінці, тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, подане відповідачем клопотання про продовження строку розгляду справи жодним чином не обґрунтоване, в даному клопотанні не зазначено ні винятковості обставин, ні особливостей розгляду вказаного спору, в звязку з якими виникла необхідність продовження строку розгляду даної справи.

Одночасно, застосовуючи відповідно до ч.1 ст.4 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Таким чином, на думку суду, наведене є підставою для відхилення клопотання про продовження строку розгляду спору.

Позивач участь повноважного представника в судове засідання забезпечив, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, через відділ автоматизованого розподілу та обробки інформації подав клопотання (вх.№5265/17 від 08.02.2017 р.) про долучення додаткових доказів до матеріалів справи. Заявлене клопотання прийняте судом до розгляду та приєднано до матеріалів справи.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач неправомірно прийняв рішення про визнання дій позивача такими, що порушують законодавство про захист економічної конкуренції (порушення, передбачене ч. 1 ст. 13 та п. 2 ст. 50 Закону України Про захист економічної конкуренції), а саме: зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення у вигляді бездіяльності Товариства (не здачі в експлуатацію водопровідно-каналізаційних мереж будинку та не переведення мешканців будинку №418 по вул.Шевченка у м. Львові на прямі розрахунки з підприємством питного водопостачання, що призвело до укладення договорів Про надання послуг з електропостачання та водопостачання між ЖЕК ПрАТ Ірокс та мешканцями будинку №418 у м. Львові, які не відповідають формі Типового договору про надання послуг з постачання холодної води і водовідведення та суперечать чинному законодавству, що може призвести до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку. За вказане правопорушення до позивача застосовано штраф у відповідності до ст.52 Закону України Про захист економічної конкуренції у розмірі 60.000,00 грн.

Представник відповідача у судове засідання зявився, позовні вимоги заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву (вх.№38148/16 від 26.09.2016 р.), доповненнях до відзиву (вх.№40260/16 від 10.10.2016 р. та №40952/16 від 13.10.2016 р.) та усних поясненнях, наданих в судовому засіданні.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3В, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в судове засідання зявились, в задоволенні позову просять відмовити з підстав, наведених у спільних письмових запереченнях на позовну заяву (вх.№40101/16 від 07.10.2016 р.).

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_5 в судове засідання не зявились, причин відсутності не повідомили.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши представників сторін, суд встановив:

Адміністративною колегією Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України прийнято рішення від 22.07.2016 року №27р/к про порушення законодавства про захист економічної конкуренції у справі №1-02-18/2016 (надалі рішення), яким визнано, що Приватне акціонерне товариство Ірокс у часових межах 10.07.2014 - 22.07.2016 займало монопольне (домінуюче) становище на ринку надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення мешканцям будинку №418 по вул. Шевченка у м. Львові, забудовником якого є ПрАТ Ірокс, в межах розташування водопровідно-каналізаційних мереж у будинку із часткою 100 відсотків та вчинило порушення законодавства про захист економічної конкуренції, що передбачене частиною 1 статті 13 та пунктом 2 статті 50 Закону України Про захист економічної конкуренції» у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення у вигляді бездіяльності товариства (не здачі в експлуатацію водопровідно-каналізаційних мереж будинку та не переведення мешканців будинку №418 по вул.Шевченка у м.Львові на прямі розрахунки з підприємством питного водопостачання, що призвело до укладення договорів про надання послуг з водопостачання між ЖЕК ПрАТ «Ірокс» та мешканцями даного будинку, які не відповідають формі Типового договору про надання послуг з постачання холодної води і водовідведення та суперечать чинному законодавству), що може призвести до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

За наслідками прийнятого рішення ЛОТВ АМК України зобовязано ПрАТ Ірокс у двомісячний строк з дня отримання рішення припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції, що вказане у п.2 резолютивної частини рішення шляхом приведення у відповідність водопровідних та каналізаційних мереж будинку №418 по вул.Шевченка в м.Львові та в установленому порядку водопровідно-каналізаційні мережі будинку №418 по вул.Шевченка у .Львові здати в експлуатацію виробнику/виконавцю послуг з централізованого водопостачання та водовідведення - ЛМКП «Львівводоканал»; здійснити всі необхідні заходи щодо переведення мешканців будинку №418 по вул.Шевченка у м.Львові на прямі розрахунки з підприємством питного водопостачання - ЛМКП «Львівводоканал».

За вчинене порушення законодавства про захист економічної конкуренції, вказане у п. 2 резолютивної частини рішення, відповідно до ст. 52 Закону України Про захист економічної конкуренції на ПрАт Ірокс накладено штраф у розмірі 60 000,00 грн.

Розгляд справи №1-02-19/2016 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції розпочато згідно з розпорядженням Колегії від 15.04.2016 р. за №22рп/к за результатами розгляду заяви власників багатоквартирного житлового будинку по вул.Шевченка, 418 у м. Львові від 12.01.2016 р., щодо бездіяльності ПрАТ Ірокс, забудовника житлового будинку за адресою: вул. Шевченка, 418, м.Львів щодо здачі в експлуатацію водопровідно-каналізаційних мереж будинку та в частині переведення мешканців будинку №418 по вул.Шевченка у м.Львові на прямі розрахунки з підприємством питного водопостачання, що призвело до укладення договорів про надання послуг з водопостачання між ЖЕК ПрАТ «Ірокс» та мешканцями даного будинку, які не відповідають формі Типового договору та суперечать чинному законодавству) із субєктами господарювання, які надають дані послуги.

Оскаржуваним рішенням було встановлено, що будинок № 418 на вул.Шевченка у м. Львові здано в експлуатацію 10.07.2014р., про що свідчить Декларація про готовність обєкта до експлуатації (Реконструкція незавершеного будівництва багатоквартирного житлового будинку корпус №25 по генплану) в мкр-1 житлового району «Рясне-1» у м. Львові (перша черга-секції 1-2,5,6,7-8) вул. Шевченка, 418, код 1122.1, ІІІ категорія (зареєстрована в Інспекції ДАБК у Львівській області 10.07.2014 за № ЛВ 18).

ПрАТ «Ірокс» уклало із ЛМКП «Львівводоканал» договір на подачу води з комунального водопроводу та приймання стічних вод до каналізаційної мережі №305307 від 04.10.2013 по 04.10.2014р. (далі - договір № 305307). Договір № 305307 пролонговано ЛМКП «Львівводоканал» (лист від 02.02.2016 № 20-259в) до 31.12.2016р. на підставі відповідних звернень ПрАТ «Ірокс» (листи від 27.10.2014р. № 934, від 23.10.2015р. № 1340). Додатком № 1 до договору № 305307, ПрАТ «Ірокс» надано перелік обєктів, які використовують воду та від яких приймаються стоки: житловий будинок на вул. Шевченка, 418 у м. Львові та адмінприміщення на вул. Шевченка, 370А у м. Львові.

Відповідно до Положення про житлово-експлуатаційну контору дирекції по будівництву закритого товариства «Ірокс» є структурним підрозділом закритого акціонерного товариства «Ірокс», без права юридичної особи.

Житлово - експлуатаційна контора дирекції по будівництву створена з метою досягнення цілей товариства, представництва його інтересів для отримання прибутку від ведення підприємницької діяльності.

Житлово - експлуатаційна контора після погодження з керівництвом ЗАТ Ірокс укладає господарські угоди, контракти, та несе за них відповідальність.

ПрАТ Ірокс надає послуги з централізованого водопостачання та водовідведення мешканцям будинку №418 по вул. Шевченка у м. Львові та виставляє мешканцям вказаного будинку рахунки (квитанції) про оплату за послуги з водопостачання та водовідведення на підставі укладених з ними договорів про надання послуг з електропостачання та водопостачання.

Чинним законодавством, яке регулює правовідносини споживачів і надавачів послуг у сфері житлово-комунального господарства, встановлено порядок укладення, процедуру погодження і зміст договорів (у тому числі, можливість конкретизації у договорі за згодою сторін певних умов).

Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Частиною першою статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено істотні умови договору між виконавцем/виробником та споживачем.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов'язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотриманням умов його виконання згідно з Типовим договором.

Відповідно до частини 5 статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для обєктів усіх форм власності є субєкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення.

Надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення для споживачів регулюється ОСОБА_8 надання послуг централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та Типовим договором про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (зі змінами).

ОСОБА_8 регулюють відносини на ринку між споживачами та виконавцями послуг з централізованого водопостачання та водовідведення незалежно від форм власності та підпорядкованості.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. №630 затверджено форму Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - Типовий договір № 630), в якому передбачено права та обов'язки споживача, права та обовязки виконавця даних послуг, відповідальність сторін, порядок встановлення факту неналежного надання або ненадання послуг та розв'язання спорів.

За результатами проведеного аналізу укладених Житлово-експлуатаційною конторою дирекції по будівництву ПрАТ «Ірокс» договорів із мешканцями будинку № 418 на вул. Шевченка у м. Львові, про надання послуг з електропостачання та водопостачання, встановлено, що вказані договори не відповідають формі Типового договору.

Відділення встановило, що в укладених Житлово-експлуатаційною конторою дирекції по будівництву ПрАТ «Ірокс» договорах про надання послуг з електропостачання та водопостачання із мешканцями будинку № 418 на вул. Шевченка у м. Львові не містяться умови, які передбачені Типовим договором, а саме: щодо характеристики обєкта та засобів обліку води, прав та обовязків споживача і виконавця послуг, відповідальності сторін, а також відсутні умови щодо порядку встановлення факту неналежного надання або не надання послуг та розвязання спорів.

Крім того, у вказаних договорах (п. 2.2.) між ЖЕК ДпБ ПрАТ Ірокс та мешканцями квартир у будинку №418 по вул.Шевченка у м.Львові містяться наступні умови:

- За взаємною згодою сторони домовились (Виконавець, споживач) у разі несплати Споживачем отриманих послуг в межах 2 місяців, Виконавець відєднює від споживання всі можливі послуги до сплати всіх отриманих послуг. При цьому, у першу чергу, погашається заборгованість.

- У разі несплати Споживачем отриманих послуг в межах 3 місяців, Виконавець відєднає від споживання всі можливі послуги до сплати всіх отриманих послуг.

Закон України «Про питну воду та питне водопостачання» поширюється на всі субєктів господарювання, що виробляють питну воду і забезпечують міста, інші населені пункти, окремо розташовані обєкти питною водою шляхом централізованого питного водопостачання.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», підприємства питного водопостачання мають право у разі внесення споживачем не в повному обсязі плати за використану питну воду обмежити його питне водопостачання до рівня екологічної броні питного водопостачання.

Відповідно до статті 16-1 даного Закону екологічна броня застосовується з метою запобігання виникненню надзвичайних ситуацій техногенного або природного характеру через припинення питного водопостачання споживачам (крім населення) у разі несплати або внесення не в повному обсязі плати за використану ними питну воду.

Отже, відповідно до вимог Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», можливість припинення постачання води населенню за заборгованість за спожиті послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення не передбачена взагалі, а для інших споживачів (крім населення) передбачене лише обмеження до екологічної броні питного водопостачання.

Пунктом 3 статті 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що комунальні послуги надаються споживачу безперебійно, за винятком часу на:

- перерву для проведення ремонтних та профілактичних робіт виконавцем/ виробником за графіком, погодженим з виконавчими органами місцевих рад, правилами технічної експлуатації і користування;

- між опалювальний період для систем опалення, рішення про початок і закінчення якого приймається виконавчими органами відповідних місцевих рад або місцевими державними адміністраціями, виходячи з кліматичних умов;

- ліквідацією наслідків, повязаних із дією непереборної сили.

Тобто, Закони України «Про питну воду та питне водопостачання» та «Про житлово-комунальні послуги» не надають права Виробникам/Виконавцям послуг з централізованого водопостачання та водовідведення припиняти населенню постачання питної води.

Жодним нормативно-правовим актом не передбачено втручання, в даному випадку ПрАТ «Ірокс» (чи його філія ЖЕК ДпБ ПрАТ «Ірокс») у відносини водопостачального підприємства та побутового споживача, а також вчиняти дії, які порушують виконання водопостачальною організацією пункту 3 статті 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» щодо обовязку забезпечувати безперебійне надання даних послуг.

Вищенаведене свідчить, про порушення ПрАТ «Ірокс» вимог Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ОСОБА_8 № 630, зокрема, в частині укладення договорів, які не відповідають умовам, що передбачені Типовим договором, що в свою чергу призвело до встановлення у договорах умови стосовно відключення від мереж централізованого водопостачання.

При прийнятті оскаржуваного рішення Територіальним відділенням відповідно до Закону України Про антимонопольний комітет України, статтей 1, 12 Закону України Про захист економічної конкуренції та Методики визначення монопольного (домінуючого) становища субєктів господарювання на ринку, що затверджена розпорядженням Антимонопольного комітету України від 05.03.2002 №49-р, було проведено аналіз становища ПрАТ Ірокс на ринку надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення мешканцям будинку №418 по вул. Шевченка у м. Львові.

Відповідачем встановлено, що обєктами аналізу щодо визначення становища на зазначеному ринку є: суб'єкт господарювання - ПрАТ Ірокс; послуги з централізованого водопостачання та водовідведення мешканцям будинку № 418 по вул. Шевченка у м. Львові.

При визначенні товарних меж ринку, ЛОТВ АМК України зазначає.

Товарні межі ринку - товар (товарна група), сукупність схожих, однорідних предметів господарського обороту, в межах якої споживач за звичайних умов може перейти від споживання певного виду предметів господарського обороту до споживання іншого.

Товаром, у розумінні абзацу 13 статті 1 Закону України Про захист економічної конкуренції та згідно пункту 4 Методики, є послуги із забезпечення електричною енергією споживачів будинку № 418 по вул. Шевченка у м. Львові.

Виходячи з вищенаведеного, мешканці будинку № 418 по вул. Шевченка у м. Львові, забудовником якого є ПрАТ Ірокс, не мають можливості вибору підприємства, яке надавало б аналогічні послуги на території даного будинку, тобто, споживачі можуть скористатися послугами лише ПрАТ «Ірокс».

Отже, товарними межами ринку за показниками взаємозамінності, подібності призначення, споживчих властивостей та умов використання товару є надання ПрАТ Ірокс послуг із з централізованого водопостачання та водовідведення мешканцям будинку №418 по вул. Шевченка у м. Львові.

Споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення є мешканці будинку №418 по вул.Шевченка у м.Львові, які використовують питну воду для забезпечення фізіологічних, санітарно-гігієнічних, побутових та господарських потреб.

ПрАТ «Ірокс» надає послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у територіальних межах будинку №418 по вул.Шевченка у м.Львові, що знаходиться на балансі ПрАТ «Ірокс».

Територіальними (географічними) межами ринку вищевказаних послуг є територія будинку № 418 по вул. Шевченка у м. Львові, що знаходиться у володінні (на балансі) ПрАТ Ірокс.

Часовими межами ринку надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення споживачів (мешканців) будинку № 418 по вул. Шевченка у м.Львові визначено період 10.07.2014 р. по 22.07.2016 р.

При встановленні бар'єрів вступу на ринок територіальне відділення вказує наступне.

Бар'єри вступу, на ринок - це обставини, що перешкоджають новим суб'єктам господарювання почати конкурувати на рівних із суб'єктами господарювання, що вже діють на певному товарному ринку.

Бар'єрами вступу на досліджуваний ринок є адміністративні, економічні та організаційні обмеження, пов'язані із необхідністю отримання дозвільних документів, побудови (модернізації) відповідної інфраструктури, що потребує значних капіталовкладень та тривалого часу.

Споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення є мешканці будинку №418 по вул. Шевченка у м. Львові, які не мають можливості вибору субєкта господарювання, який би надавав аналогічні послуги у межах території цього будинку, тобто споживачі можуть скористатися лише послугами ПрАТ «Ірокс».

Відтак, відповідач приймаючи рішення за № 27 р/к визначив, що відповідно до статті 12 Закону України Про захист економічної конкуренції становище ПрАТ Ірокс є монопольним (домінуючим) на ринку послуг з централізованого водопостачання та водовідведення мешканців будинку №418 по вул. Шевченка у м. Львові, забудовником якого є ПрАт Ірокс, в межах розташування водопровідно-каналізаційних мереж у будинку, із часткою 100 відсотків у часових межах: з 10.07.2014 р. по 22.07.2016 р.

Позивач, підтримуючи позовні вимоги стверджує, що оскаржуване рішення прийняте в супереч вимогам чинного законодавства та з неповним зясуванням всіх обставин справи. В позовній заяві позивач зазначає, що не погоджується із наданим відповідачем у рішенні №27р/к визначенням поняттю товар, як послуги з централізованого водопостачання та водовідведення мешканцям будинку №418 по вул. Шевченка у м. Львові. Однак сам зазначає, що ПрАТ Ірокс надає послуги із забезпечення централізованого водопостачання та водовідведення мешканцям будинку №418 по вул. Шевченка у м. Львові, шляхом виставлення мешканцям рахунків на оплату за надані послуги на підставі укладених з ними договорів.

Позивач також вказує, що між ним та ЛМКП Львівводоканал укладено договір №305307 від 04.10.2013 р. на подачу води з комунального водопроводу та приймання стічних вод до каналізаційної мережі, який пролонгований до 2016 р. включно. Рахунки мешканцям будинку виставляються лише за спожиту воду.

Зазначає при цьому, що твердження відповідача про те, що споживачі (мешканці будинку №418 по вул. Шевченка у м. Львові) не мають можливості вибору підприємства, яке б надавало аналогічні послуги на території даного будинку є неправомірним, оскільки не наводить доказів, які б підтверджували звернення мешканців до ЛМКП «Львівводоканал» щодо укладення відповідних договорів із ними. Якщо б мешканці мали відповідні застереження щодо укладених із ПрАТ «Ірокс» відповідних договорів то вони мали право подати пропозиції, застереження до укладених договорів. В оскаржуваному рішенні не наведено, які саме дії вчинив позивач щодо унеможливлювало укладення договорів про постачання централізованого водопостачання та водовідведення між мешканцями житлового будинку та ЛМКП «Львівводоканал». Твердження відповідача про те, що у мешканців будинку відсутній поквартирний облік спожитої води не відповідає дійсності, оскільки в оскаржуваному рішенні сам відповідач вказує, що мешканці сплачують за спожиту (отриману) і використану воду згідно з рахунками за показами даних лічильника. Постачальником в даному випадку виступає не ПрАТ Ірокс, а ЛМКП Львівводоканал.

У позовні заяві позивач також вказує, що не відповідають дійсним обставинам справи твердження відповідача, що позивач здійснює діяльність, яка створює барєри вступу на ринок, а саме щодо забезпечення централізованого водопостачання та водовідведення споживачів мешканців будинку за адресою: м. Львів, вул. Шевченка, 418).

Згідно з Методикою під поняття барєр вступу на ринок визначаються обставини, що перешкоджають новим субєктам господарювання почати конкурувати на рівні із субєктами господарювання, що вже діють на певному товарному ринку. Отже, дане твердження стосується тільки для нових субєктів господарювання, а не для існуючих.

Також, відповідно до Методики під монополізацією слід розуміти досягнення субєктом господарювання монопольного (домінуючого) становища на ринку товару, підтримання або посилення цього становища.

Згідно з ст. 12 Закону України Про захист економічної конкуренції монопольне (домінуюче) становище на ринку товару субєкт господарювання займає за наступних обставин:

- на цьому ринку субєкт господарювання немає жодного конкурента;

- не зазначає значної конкуренції внаслідок обмеженості можливостей доступу інших субєктів господарювання щодо закупівлі сировини, матеріалів та збуту товарів, наявність барєрів доступу на ринок інших субєктів господарювання, наявність пільг чи інших обставин.

Аналогічне визначення монополізації та монопольного становища субєкта господарювання на ринку дається в Методиці.

Згідно з п. 10.2.1. Методики монопольним (домінуючим) становищем субєкта (субєктів) господарювання визначається становище, коли частка одного субєкта господарювання на ринку перевищує 35%, якщо він не довів, що: - має конкурента (конкурентів) на ринку;

- зазначає значної конкуренції внаслідок відсутності обмеженості можливостей доступу інших субєктів господарювання щодо закупівлі сировини, матеріалів та збуту товарів, відсутність барєрів для вступу на ринок інших субєктів господарювання, відсутність пільг чи інших обставин.

Відтак, на думку позивача, він не підлягає під вищезазначені визначення монопольного (домінуючого) становища як субєкт господарювання, з вищезазначених підстав. Оскільки на даному ринку товару є інші субєкти господарювання, а саме ЛМКП Львівводоканал тобто є в наявності конкурент на ринку.

Щодо нездачі в експлуатацію водопровідно-каналізаційних мереж таке твердження на думку відповідача теж не відповідає дійсності , оскільки згідно з Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності замовник будівництва передає закінчений будівництвом та підключений до інженерних мереж житловий будинок або обєднанню співвласників або власнику, або експлуатуючій організації. Позивач вважає, що ним дані умови вказаного Закону виконано, будинок до інженерних мереж підключено, оскільки мешканці отримують електропостачання, водопостачання та інші комунальні послуги, а кожен мешканець є власником відповідної квартири у вказаному житловому будинку.

Отже, позивач вважає, що ним не вчинялось порушення Закону України Про захист економічної конкуренції, передбачене ч. 1 ст. 13 та п. 2 ст. 50 цього закону, та просить суд визнати недійсним та скасувати рішення Адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 22.07.2016 р. №27р/к.

Заперечуючи позовні вимоги відповідач додатково акцентує увагу суду, що укладені з ПрАТ Ірокс договори про надання послуг з водопостачання не містять умов, які передбачені Типовим договором, а саме: щодо характеристики обєкта та засобів обліку води, прав та обовязків споживача і виконавця послуг, відповідальності сторін, а також відсутні умови щодо порядку встановлення факту неналежного надання або ненадання послуг та розвязання спорів. Водночас у вказаних договорах зазначені умови щодо відключення від мереж централізованого водопостачання, що суперечать ст.23 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» та ОСОБА_8 надання послуг централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Зазначає при цьому, що ЛМКП «Львівводоканал» листом від 01.04.2016 №10-1540 повідомило про те, що договори про надання послуг водопостачання та водовідведення з мешканцями багатоквартирного будинку по вул. Шевченка, 418 у м. Львові не укладались, оскільки водопровідні та каналізаційні мережі будинку не пред`явлені ПрАТ «Ірокс» до здачі в експлуатацію; попередній договір №305307 від 04.10.2013 р. між ПрАТ «Ірокс» та ЛМКП «Львівводоканал» пролонговано до 31.12.2016 р. і станом на 28.03.2016 року на адресу ЛМКП «Львівводоканал» не надходило жодних відомостей від ПрАТ «Ірокс» щодо показань квартирних приладів обліку холодної та гарячої води по буд.418 по вул. Шевченка; між ЛМКП «Львівводоканал» та ПрАТ «Ірокс» відсутні акти приймання-передачі квартирних приладів обліку холодної та гарячої води оскільки водопровідні та каналізаційні мережі будинку №418 по вул. Шевченка в м. Львові станом на квітень 2016 р. в експлуатацію не здані. Відтак Пр АТ «Ірокс» в часових межах 10.07.2014 р. - 22.07.2016 р. фактично надавало житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та водовідведення споживачам- мешканцям будинку №418 по вул.Шевченка у м.Львові. інших виконавців житлово-комунальних послуг на дослідженому у рішенні №27р/к на ринку встановлено не було, зокрема не надавало таких послуг й ЛМКП «Львівводоканал» як виробник і одночасно і ймовірний виконавець відповідних послуг у розумінні Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Враховуючи наведене, бездіяльність ПрАТ Ірокс, яка полягає у не здачі в експлуатацію водопровідно-каналізаційних мереж будинку в житловому будинку №418 по вул. Шевченка у м. Львові та не переведенні мешканців будинку на прямі розрахунки з підприємством питного водопостачання, що призвело до надання послуг з водопостачання мешканців даного будинку у відповідності до договорів між ЖЕК ДпБ ПрАТ Ірокс та мешканцями квартир у будинку №418 по вул. Шевченка, які укладені всупереч вимог нормативно-правових актів, зокрема Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» та вимогам про Типовий договір про надання послуг з постачання холодної води і водовідведення.

Тому рішення №27р/к прийняте Адміністративною колегією ЛОТВ АМК України з врахування положень законодавства про захист економічної конкуренції, а саме: ч. 3 ст. 42 Конституції України, де встановлено, що не допускається зловживання монопольним становище на ринку; п. 1 ст. 3 Закону України Про Антимонопольний комітет України який передбачає, що основним завдання Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації політики в частині: …здійснення державного контролю за дотримання законодавства про захист економічної конкуренції на засадах …пріоритету прав споживачів, ...виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції; ч. 3 ст.4 Закону України Про захист економічної конкуренції яка передбачає, що державний контроль за додержанням законодавства про захист економічної конкуренції, захист інтересів субєктів господарювання та споживачів від його порушень здійснюється органами Антимонопольного комітету України; ч. 3 ст. 13 Закону України Про захист економічної конкуренції вказує, що зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку забороняється і тягне за собою відповідальність згідно з законом; тощо.

Так, згідно з пунктом 11 частини 1 і частиною 4 статті 7 Закону України Про Антимонопольний комітет проведення дослідження ринку, визначення меж товарного ринку, а також становища, в тому числі монопольного (домінуючого) субєктів господарювання на цьому ринку та прийняття відповідних рішень (розпоряджень), належить до виключних повноважень органів Антимонопольного комітету України.

Водночас, за змістом статті 12 Закону України Про захист економічної конкуренції:

а) суб'єкт господарювання займає монопольне (домінуюче) становище на ринку товару, якщо на цьому ринку у нього немає жодного конкурента;

б) суб'єкт господарювання, який заперечує зайняття ним монопольного (домінуючого) становища на ринку товару, має довести, що він зазнає значної конкуренції;

в) монопольне (домінуюче) становище суб'єкта господарювання на ринку (у тому числі, часові межі ринку) не є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції.

У своєму відзиві відповідач також зазначає, що ніякі акти законодавства України не містять вичерпного і установленого переліку (а відповідно і визначень) усіх можливих товарів (послуг) у розумінні Закону України Про захист економічної конкуренції та інших актів антимонопольно-конкурентного законодавства.

У свою чергу, реалізація адміністративною колегією ЛОТВ АМК України у рішенні № 27р/к виключних повноважень щодо визначення меж товарного ринку, а також становища, у тому числі монопольного (домінуючого) ПрАТ Ірокс, здійснена з врахуванням таких обставин:

відповідно до Закону України Про Антимонопольний комітет України, статей 1, 12 Закону України Про захист економічної конкуренції та Методики визначення монопольного (домінуючого) становища суб'єктів господарювання на ринку, що затверджена розпорядженням Антимонопольного комітету України від 05.03.2002 № 49-р, яке зареєстроване у Міністерстві юстиції України 01.04.2002 за № 317/6605, Відділенням було проведено аналіз становища ПрАТ Ірокс на ринку надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення у будинку №418 по вул. Шевченка у м. Львові.

Встановлення об'єкта аналізу щодо визначення ознак монопольного (домінуючого) становища. Об'єктами аналізу щодо визначення становища на зазначеному ринку є: суб'єкт господарювання - ПрАТ Ірокс та послуги з централізованого водопостачання та водовідведення мешканців будинку № 418 по вул. Шевченка у м. Львові.

Виходячи з наведеного, споживачі (мешканці) будинку № 418 по вул. Шевченка у м. Львові, забудовником якого є ПрАТ Ірокс, не мають можливості вибору підприємства, яке надавало б аналогічні послуги на території даного будинку, тобто, споживачі можуть скористатися послугами лише його позивача.

Отже, у рішенні № 27 р/к обґрунтовано визнано, що позивач ...у часових межах 10.07.2014 - 22.07.2016 займає монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг із забезпечення електричною енергією споживачів (мешканців) будинку №418 по вул. Шевченка у м. Львові, забудовником якого є ПрАТ Ірокс, із часткою 100 відсотків у часових межах: з 10.07.2014 р. по 22.07.2016 р., відтак, твердження позовної заяви вважає безпідставними та просить суд в задоволенні позову відмовити.

07.10.2016 треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача подали на адресу суду заперечення на позовну заяву (вх.№40101/16), у якому зазначають наступне.

Рішення Адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №27р/к від 22.07.2016 р. є повністю правомірним та обґрунтованим.

Інвестори будівництва квартир в будинку №418 по вул. Шевченка у м. Львові не можуть безпосередньо оформити право власності на квартири 1-ї та 2-ї черг будівництва будинку у звязку з тим, що ПрАТ Ірокс як забудовник не передав в органи державної реєстрації речових прав на нерухоме майно документів, передбачених законодавством України. У звязку з відсутністю реєстрації права власності на квартири у більшості інвесторів будівництва, мешканці даного будинку не мають можливості створити обєднання співвласників багатоквартирного будинку чи провести збори співвласників для визначення управителя будинку, який би міг він імені співвласників укласти договори з відповідними субєктами про надання комунальних послуг та послуг з обслуговування будинку та прибудинкової території, а тому ПрАТ Ірокс продовжує бути балансоутримувачем будинку, що порушує права громадян володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, а саме: визначити порядок обслуговування будинку та отримання комунальних послуг, зокрема, надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення. Відтак, ПрАТ Ірокс є монополістом в будинку по вул. Шевченка, 418 у м. Львові щодо надання комунальних послуг споживачам мешканцям будинку та своєю бездіяльністю перешкоджає мешканцям в укладенні прямих договорів з ЛМКП Львівводоканал.

Прийняття в експлуатацію обєктів будівництва, що належать до 1-3 категорії складності, здійснюється у відповідності до Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 р. Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області 10.07.2014 р. зареєструвала Декларацію про готовність обєкта до експлуатації 1-ї черги будівництва будинку по вул. Шевченка, 418 у м. Львові. Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області 25.09.2015 р. зареєстрував Декларацію про готовність обєкта до експлуатації 2-ї черги будівництва вказаного будинку.

Згідно з Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, зокрема, пунктом 13 зареєстрована декларація є підставою для укладення договорів про постачання на прийнятий в експлуатацію обєкт необхідних для його функціонування ресурсів води, газу, тепла, електроенергії, включення даних про такий обєкт до державної статистичної звітності та оформлення права власності на нього. Підключення обєкта, прийнятого в експлуатацію, до інженерних мереж здійснюється відповідно до Закону України Про регулювання містобудівної діяльності протягом десяти днів з дня відповідного звернення замовника до осіб, які є власниками відповідних елементів інженерної інфраструктури або здійснюють їх експлуатацію.

Листом від 01.04..2016 р. за №10-1540 ЛМКП Львівводоканал повідомило, що водопровідні та каналізаційні мережі будинку не предявлені ПрАТ «Ірокс» до здачі в експлуатацію.

На думку третіх осіб, при наданні послуг з централізованого водопостачання та водовідведення ПрАТ Ірокс грубо порушує нормативно-правові документи та законодавство України, а тому просить відмовити позивачу в задоволенні позову.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" встановлено, що Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель.

Відносини, які виникли між сторонами, регулюються положеннями Конституції України, Господарського кодексу України, Цивільного кодексу України, Законом України Про Антимонопольний комітет України, Закону України Про захист економічної конкуренції.

Частиною другою статті 42 Конституції України закріплено, що не допускаються зловживання монопольним становищем на ринку, неправомірне обмеження конкуренції та недобросовісна конкуренція.

Відповідно до статті 3 Закону України Про Антимонопольний комітет України основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Частиною четвертою статті 4 Закону України Про захист економічної конкуренції передбачено, що державний контроль за додержанням законодавства про захист економічної конкуренції, захист інтересів суб'єктів господарювання та споживачів від його порушень здійснюються органами Антимонопольного комітету України.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має такі повноваження: при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

Частиною 2 ст.12 цього Закону передбачено, що повноваження територіальних відділень Антимонопольного комітету України визначаються цим Законом, іншими актами законодавства. Повноваження територіального відділення Антимонопольноо комітету України не можуть виходити за межі повноважень Антимонопольного комітету України, визначених Законом.

Голова територіального відділення Антимонопольного комітету України має такі повноваження: при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом (частина 5 статті 17 Закону України Про Антимонопольний комітет України).

У відповідності до вимог ст. 22 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов'язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом. Невиконання розпоряджень, рішень та вимог органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимог уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення тягне за собою передбачену законом відповідальність (ч.2 ст.22 Закону).

За приписами ст.221 Закону суб'єкти господарювання, об'єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю, інші юридичні особи, їх структурні підрозділи, філії, представництва, їх посадові особи та працівники, фізичні особи зобов'язані на вимогу органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, уповноважених ними працівників подавати документи, предмети чи інші носії інформації, пояснення, іншу інформацію, в тому числі з обмеженим доступом та банківську таємницю, необхідну для виконання Комітетом завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції (аналогічна правова позиція викладена у постанові ВСУ від 14.08.2012 року у справі №08/03/26/64/2011).

Так, судом встановлено, що для зясування обставин викладених у заяві власників багатоквартирного житлового будинку по вул. Шевченка, 418 у м. Львові відповідачем було надіслано такі вимоги про надання інформації: ПрАТ Ірокс від 29.01.2016 р. за №13/03-60, ПрАТ Ірокс від 25.02.2016 р. за №13/03-147, ЖЕК дирекції по будівництву ПрАТ Ірокс від 25.02.2016 р. за №13/03-148, ЛМКП Львівводоканал від 24.03.2016 р. за №13/03-270, ПрАТ Ірокс від 05.04.2016 р. за №13/03-309,

З отриманих відповідей, за результатами проведеного аналізу отриманих документів та матеріалів відділення встановило наступне.

Між ЖЕК ДпБ ПрАТ Ірокс та мешканцями квартир у будинку №418 по вул.Шевченка у м.Львові укладені договори про постачання послуг з електропостачання та водовідведення.

Обєкт будівництва за зазначеною адресою м. Львів, вул. Шевченка, 418 (корпус 25) прийнятий в експлуатацію, що підтверджується декларацією про готовність обєкта до експлуатації.

Прийняття в експлуатацію обєктів будівництва, що належать до 1-3 категорії складності, здійснюється у відповідності до Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 р. (надалі Порядок).

В пункті 13 Порядку вказано, що зареєстрована декларація або сертифікат є підставою для укладення договорів про постачання на прийнятий в експлуатацію об'єкт необхідних для його функціонування ресурсів - води, газу, тепла, електроенергії, включення даних про такий об'єкт до державної статистичної звітності та оформлення права власності на нього. Підключення об'єкта, прийнятого в експлуатацію, до інженерних мереж здійснюється відповідно до Закону України Про регулювання містобудівної діяльності протягом десяти днів з дня відповідного звернення замовника до осіб, які є власниками відповідних елементів інженерної інфраструктури або здійснюють їх експлуатацію.

ЛМКП «Львівводоканал» листом від 01.04.2016 №10-1540 повідомило про те, що договори про надання послуг водопостачання та водовідведення з мешканцями багатоквартирного будинку по вул. Шевченка, 418 у м. Львові не укладались, оскільки водопровідні та каналізаційні мережі будинку не пред`явлені ПрАТ «Ірокс» до здачі в експлуатацію; попередній договір №305307 від 04.10.2013 р. між ПрАТ «Ірокс» та ЛМКП «Львівводоканал» пролонговано до 31.12.2016 р. і станом на 28.03.2016 року на адресу ЛМКП «Львівводоканал» не надходило жодних відомостей від ПрАТ «Ірокс» щодо показань квартирних приладів обліку холодної та гарячої води по буд.418 по вул. Шевченка; між ЛМКП «Львівводоканал» та ПрАТ «Ірокс» відсутні акти приймання-передачі квартирних приладів обліку холодної та гарячої води оскільки водопровідні та каналізаційні мережі будинку №418 по вул. Шевченка в м. Львові станом на квітень 2016 р. в експлуатацію не здані. Від ПрАТ «Ірокс» не надходило жодних звернень щодо надання актів звірянь взаємних розрахунків за попереднім договором №305307 між ЛМКП «Львівводоканал» та ПрАТ «Ірокс».

01.02.2016 р. власники багатоквартирного житлового будинку по вул. Шевченка, 418 у м. Львові звернулись до Генерального директора ПрАТ Ірокс та директора ЖЕК ,ДпБ ПрАТ «Ірокс» з проханням надати необхідну інформацію про надання комунальних послуг та 27.07.2016 р. із заявою з вимогою щодо проведення усіх необхідних робіт для підготовки прямих договорів мешканців-власників квартир з ЛМКП «Львівводоканал» на надання послуг з водовідведення. Відповіді на вказані листи не отримали.

За таких обставин відповідач стверджує, що бездіяльність ПрАТ Ірокс, яка полягає у не нездачі в експлуатацію водопровідно-каналізаційних мереж в житловому будинку №418 по вул. Шевченка у м. Львові та не переведенні мешканців вказаного будинку на прямі розрахунки з підприємством питного водопостачання, призвело до надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення мешканців даного будинку у відповідності до договорів про постачання послуг з електропостачання та водовідведення між ЖЕК ДпБ ПрАТ Ірокс та мешканцями квартир у будинку №418 по вул. Шевченка, які укладені всупереч вимог нормативно-правових актів, зокрема Закону України «Про питну воду та питне водопостачання».

Так, приймаючи своє рішення адміністративна колегія ЛОТВ АМК України враховувала положення Закону України Про Антимонопольний комітет України, положення Закону України Про захист економічної конкуренції та положення Методики визначення монопольного (домінуючого) становища суб'єктів господарювання на ринку, що затверджена розпорядженням Антимонопольного комітету України від 05.03.2002 № 49-р, яке зареєстроване у Міністерстві юстиції України 01.04.2002 за № 317/6605.

Відділенням було проведено аналіз становища ПрАТ Ірокс на ринку надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення мешканців будинку №418 по вул.Шевченка у м. Львові.

При встановленням об'єкту аналізу щодо визначення ознак монопольного (домінуючого) становища відповідач визначив, що об'єктами аналізу щодо визначення становища на зазначеному ринку є: суб'єкт господарювання - ПрАТ Ірокс та послуги з централізованого водопостачання та водовідведення мешканців будинку № 418 по вул. Шевченка у м. Львові.

Визначаючи товарні межі ринку вказує.

Товарні межі ринку - товар (товарна група), сукупність схожих, однорідних предметів господарського обороту, в межах якої споживач за звичайних умов може перейти від споживання певного виду предметів господарського обороту до споживання іншого.

Товаром, у розумінні абзацу 13 статті 1 Закону України Про захист економічної конкуренції та згідно пункту 4 Методики, є послуги будинку № 418 по вул. Шевченка у м. Львові.

Отже, товарними межами ринку за показниками взаємозамінності, подібності призначення, споживчих властивостей та умов використання товару є надання ПрАТ Ірокс послуг з централізованого водопостачання та водовідведення мешканцям будинку №418 по вул. Шевченка у м. Львові.

Територіальними (географічними) межами ринку вищевказаних послуг є територія будинку № 418 по вул. Шевченка у м. Львові, що знаходиться у володінні (на балансі) ПрАТ Ірокс.

Часовими межами ринку надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення мешканцям будинку № 418 по вул. Шевченка у м. Львові визначено період 10.07.2014 р. по 22.07.2016 р.

Бар'єри вступу на ринок.

Бар'єри вступу, на ринок - це обставини, що перешкоджають новим суб'єктам господарювання почати конкурувати на рівних із суб'єктами господарювання, що вже діють на певному товарному ринку.

Бар'єрами вступу на досліджуваний ринок є адміністративні, економічні та організаційні обмеження, пов'язані із необхідністю отримання дозвільних документів, побудови (модернізації) відповідної інфраструктури, що потребує значних капіталовкладень та тривалого часу.

Споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення є мешканці будинку №418 по вул. Шевченка у м. Львові.

Отже, у рішенні № 27р/к обґрунтовано визнано, що позивач у часових межах 10.07.2014 - 22.07.2016 займає монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг з централізованого водопостачання та водовідведення мешканцям будинку №418 по вул. Шевченка у м. Львові, забудовником якого є ПрАТ Ірокс, в межах розташування водопровідно-каналізаційних мереж у будинку із часткою 100 відсотків у часових межах: з 10.07.2014 р. по 22.07.2016 р.

Обов'язок з доведення в суді факту зайняття суб'єктом господарювання монопольного (домінуючого) становища на ринку покладається на Антимонопольний комітет України або його територіальне відділення, яке є стороною у справі. Водночас за змістом приписів статті 12 Закону України Про захист економічної конкуренції суб'єкт господарювання, який заперечує зайняття ним монопольного (домінуючого) становища на ринку товару, має довести, що він зазнає значної конкуренції (п. 15.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства від 26.12.2011 р. №15).

ПрАТ Ірокс у позовній заяві та доданих доказах не доведено, що він зазнає значної конкуренції на вказаному ринку товару.

Так, Антимонопольним комітетом прийнято рішення за порушення, передбачене частиною першою статті 13 Закону України Про захист економічної конкуренції - зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку є дії чи бездіяльність суб'єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, або ущемлення інтересів інших суб'єктів господарювання чи споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

Пунктом другим статті 50 Закону України Про захист економічної конкуренції встановлено, що порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є зловживання монопольним (домінуючим) становищем.

Так, частиною першою статті 13 Закону України Про захист економічної конкуренції встановлено, що зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку є дії чи бездіяльність суб'єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, або ущемлення інтересів інших суб'єктів господарювання чи споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

Згідно з частиною третьою статті 13 Закону України Про захист економічної конкуренції встановлено, що зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку забороняється і тягне за собою відповідальність згідно з законом.

Відповідно до пункту 14 постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства від 26.12.2011 р. №15 для кваліфікації дій суб'єктів господарювання як зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку, достатнім є встановлення самого факту вчинення дій, визначених законом як зловживання монопольним (домінуючим) становищем (частина друга статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції"), або як антиконкурентні узгоджені дії (частина друга статті 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції"), або як недобросовісна конкуренція (статті 5, 7, 9, 11, 13 - 15 і 19 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції"), або можливості настання зазначених наслідків у зв'язку з відповідними діями таких суб'єктів господарювання (частина перша статей 6 і 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції", статті 4, 6, 8, 15, 16, 17 і 18 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції").

Відповідно до вимог ст. 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; накладення штрафу.

За порушення, передбачені: пунктами 1, 2 та 4 статті 50 цього Закону, накладаються штрафи у розмірі до десяти відсотків доходу (виручки) суб'єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф. У разі наявності незаконно одержаного прибутку, який перевищує десять відсотків зазначеного доходу (виручки), штраф накладається у розмірі, що не перевищує потрійного розміру незаконно одержаного прибутку. Розмір незаконно одержаного прибутку може бути обчислено оціночним шляхом;(пункт 1 частини другої статті 52 Закону України Про захист економічної конкуренції).

Так, Антимонопольним комітетом у рішенні №27 р/к від 22.07.2016 р. правомірно встановлено зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку з централізованого водопостачання та водовідведення мешканцям будинку №418 по вул.Шевченка, у м. Львові, забудовником якого є ПрАТ Ірокс у вигляді бездіяльності Товариства (не здачі а експлуатацію водопровідно-каналізаційних мереж будинку за адресою: м. Львів, вул. Шевченка, 418 (корпус №25) та не переведення мешканців будинку на прямі розрахунки з підприємством питного водопостачання, що призвело до укладення договорів Про надання послуг з електропостачання та водопостачання між ЖЕК ПрАТ Ірокс та мешканцями будинку №418 у м. Львові, які суперечать чинному законодавству, зокрема Закону України «Про питну воду та питне вродопостачання»), що може призвести до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку. За вказане правопорушення до позивача застосовано штраф у відповідності до ст. 52 Закону України Про захист економічної конкуренції у розмірі 60000,00 грн.

Підставою прийняття Рішення є встановлення Антимонопольним комітетом факту зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку у вигляді бездіяльності Товариства, що передбачене ч. 2 ст. 13 та п. 2 ст. 50 Закону України Про захист економічної конкуренції.

Разом з тим, в силу ч. 1 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Керуючись вищезазначеним правом, позивач, в межах встановленого строку, звернувся до суду з позовом про визнання недійсним рішення адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 27 р/к від 22.07.2016 року у справі № 1-02-19/2016 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу.

Необхідно зазначити, що відповідно до положень статті 59 Закону України Про захист економічної конкуренції підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

ПрАТ Ірокс зазначає, що рішення відповідача є протиправним, таким, що прийняте в супереч вимогам чинного законодавства та з неповним зясуванням всіх обставин справи.

Проте не надав суду належних та допустимих доказів в порядку ст. ст. 33, 34 ГПК України на підтвердження обставин щодо наявності правових підстав передбачених ст. 59 Закону України Про захист економічної конкуренції для визнання недійсним рішення адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 22.07.2016 р. №27 р/к.

За таких обставин Рішення адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 22.07.2016 р. №27 р/к є обґрунтованим, а доводи позивача з посиланням на статтю 59 Закону України Про захист економічної конкуренції - безпідставними.

За таких обставин, вимоги позивача є позбавленими фактичного і правового обґрунтування та такими, що не відповідають як матеріалам справи, так і нормам чинного законодавства, у зв'язку з ненаданням доказів в підтвердження обставин, викладених у позові, що порушує умови ст. 33 ГПК України, згідно якої, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень. При цьому кожна суттєва для справи обставина повинна підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Сам факт бездіяльності (не здачі а експлуатацію водопровідно-каналізаційних мереж будинку за адресою: м. Львів, вул. Шевченка, 418 (корпус №25) та не переведення мешканців вказаного будинку на прямі розрахунки з підприємством питного водопостачання), що призвело до укладення договорів Про надання послуг з електропостачання та водопостачання між ЖЕК ПрАТ Ірокс та мешканцями будинку №418 по вул. Шевченка, у м. Львові, які суперечать чинному законодавству, зокрема Закону України «Про питну воду та питне вродопостачання» та Типовому договору про надання послуг з постачання холодної води і водовідведення) свідчить про те, що у діях позивача наявні ознаки порушення законодавства про захист економічної конкуренції. Дані обставини не можуть бути спростовані доказами поданими позивачем.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору (ст.32 ГПК України).

При цьому за умовами ст.34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ст.43 ГПК України).

Дослідивши усі обставини та надавши оцінку зібраним у справі доказам, у відповідності до ст.43 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку , що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Сплата судового збору підтверджується платіжним дорученням за №4093 від 12.09.2016 р. на суму 1378,00 грн.

В звязку з відмовою у задоволенні позову, відповідно до чинного господарського процесуального законодавства, сплачені судові витрати відшкодуванню не підлягають. Однак, позивачем при зверненні до суду із позовною вимогою немайнового характеру надмірно сплачено судовий збір у розмірі 1378,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням за №4094 від 12.09.2016 р. Відповідно до статті 7 Закону України Про судовий збір, такий може бути повернутий позивачу за ухвалою суду за його клопотанням.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 1, 4, 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 ГПК України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені ст.ст. 91-93 ГПК України.

В судовому засіданні 08.02.2017 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення, повний текст рішення складений та підписаний 10.02.2017 р.

Головуючий суддя Блавацька-Калінська О. М.

Суддя Манюк П.Т.

Суддя Трускавецький В.П.