ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" січня 2017 р. Справа № 917/1706/16

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Терещенко О.І., суддя Сіверін В. І. , суддя Слободін М.М.

при секретарі Новіковій Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача не зявився;

відповідача не зявився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Приватного підприємства "Гранд - Інвест", м. Кременчук, Полтавська область (вх.284П/1-18)

на ухвалу господарського суду Полтавської області від 10.01.2017р.

у справі № 917/1706/16

за зустрічним позовом Приватного підприємства "Гранд - Інвест", м. Кременчук, Полтавська область

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства "Златобанк", м. Київ

про визнання недійсним іпотечного договору

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 10.01.2017р. у справі №917/1706/16 (суддя Безрук Т.М.) позовні матеріали повернуто позивачу.

Приватне підприємство "Гранд - Інвест", м. Кременчук, Полтавська область з ухвалою суду першої інстанції не погодилося та звернулося до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Полтавської області від 10.01.2017р. у справі №917/1706/16 та прийняти нове рішення, яким прийняти позовну зустрічну заяву до спільного розгляду з позовною заявою ОСОБА_1 акціонерного товариства Златобанк про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.01.2017 року у справі №917/1706/16, суддею доповідачем у справі визначено суддю Терещенко О.І. та сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Терещенко О.І., суддя Сіверін В.І., суддя Слободін М.М.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 19.01.2017р. (колегія суддів у складі: головуючий суддя Терещенко О.І., суддя Сіверін В.І., суддя Слободін М.М.) апеляційну скаргу було прийнято до провадження та призначено її до розгляду на "25" січня 2017 року.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 25.01.2017 року розгляд справи відкладено на 30.01.2017 року, у звязку з неявкою в судове засідання представників сторін.

У судове засідання 30.01.2017 року представники сторін не зявились, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце його проведення, про що свідчить штамп на зворотньому боці ухвали, якою було відкладено розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні про відправлення її копій сторонам і є доказом належного повідомлення учасників спору про дату, час та місце судового засідання відповідно до пунктів 3.5.2., 3.5.11 Інструкції з діловодства в господарських судах України та відповідно до пункту 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

Крім того, вказану ухвалу було у встановленому порядку внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень.

До суду повернулось повідомлення про вручення поштового відправлення №912 копії ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження від 19.01.2017 року.

Таким чином, враховуючи належне повідомлення сторін про час та місце судового засідання, а також те, що їх явка у судове засідання не була визнана обовязковою та зважаючи на стислі строки розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, у відповідності до приписів статті 102 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Перевіривши матеріали справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування місцевим господарським судом норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Після ратифікації Верховною радою України Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, остання, відповідно до статті 9 Конституції України набула статусу частини національного законодавства.

З прийняттям у 2006 році Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.

Відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Ryabykh v.Russia» від 24.07.2003 року, «Svitlana Naumenko v. Ukraine» від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Відповідно до ч. 2 ст.101 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і переглядає законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Так, як вбачається з матеріалів справи, а саме з протоколу судового засідання від 12.12.2016 року, розгляд даної справи по суті розпочато у судовому засіданні 12.12.2016 року, оскільки саме в судовому засіданні 12.12.2016 року господарським судом першої інстанції було роз'яснено представникам сторін їх права та обов'язки та заслухано пояснення уповноважених представників позивача та відповідача.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 12.12.2016 року розгляд справи було відкладено на 10.01.2017 року.

З матеріалів справи вбачається, що Приватне підприємство "Гранд - Інвест" звернулось з зустрічною позовною заявою до господарського суду Полтавської області 10.01.2017 року (вх. № 82/17).

Згідно статті 60 Господарського процесуального кодексу України, відповідач має право до початку розгляду господарським судом справи по суті подати до позивача зустрічний позов для спільного розгляду з первісним позовом. Зустрічний позов повинен бути взаємно пов'язаний з первісним.

Аналогічні вимоги містяться і у ч. 5 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, в якій зазначено, що відповідач має право визнати позов повністю або частково, а також має право до початку розгляду господарським судом справи по суті подати зустрічний позов.

Згідно пункту 3.12. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" початок розгляду справи по суті має місце з того моменту, коли господарський суд після завершення підготовки справи до розгляду (стаття 65 Господарського процесуального кодексу України) відкриття судового засідання, роз'яснення (за необхідності) сторонам та іншим учасникам судового процесу їх прав та обов'язків і розгляду інших клопотань і заяв (про відкладення розгляду справи, залучення до участі в ній інших осіб, витребування додаткових доказів тощо) переходить безпосередньо до розгляду позовних вимог, тобто до з'ясування у передбаченому Господарського процесуального кодексу України порядку обставин справи та здійснення їх правової оцінки, про що зазначається в протоколі судового засідання. При цьому неявка у судове засідання сторін або однієї з сторін, за умови, що їх належним чином повідомлено про час і місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені частиною першою статті 77 Господарського процесуального кодексу України.

Приписами статті 63 Господарського процесуального кодексу унормовано, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо: позовну заяву підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано; у позовній заяві не вказано повного найменування сторін, їх поштових адрес; у позовній заяві не вказано обставин, на яких грунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обгрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми; не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі; порушено правила поєднання вимог або об'єднано в одній позовній заяві кілька вимог до одного чи кількох відповідачів і сумісний розгляд цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору; не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів; до винесення ухвали про порушення провадження у справі від позивача надійшла заява про врегулювання спору.

Таким чином, у вказаній статті наведений вичерпний перелік підстав для повернення позовної заяви без розгляду.

Місцевий господарський суд, повертаючи зустрічну позовну заяву встановив, що зустрічну позовну заяву було подано 10.01.2017 року, тобто, вже після початку розгляду справи по суті та застосував приписи п. 3 статті 63 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якого позовна заява повертається без розгляду на підставі того, що у позовній заяві не вказано обставин, на яких грунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обгрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми.

Колегія суддів з такими висновком місцевого господарського суду погодитись не може та враховує наступне.

У п. 3.15. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу судами першої інстанції» встановлено, що право відповідача на подання зустрічного позову для спільного розгляду з первісним позовом також пов'язується з початком розгляду господарським судом справи по суті (див. підпункт 3.12 пункту 3 цієї постанови).У разі подання зустрічного позову після початку розгляду справи по суті суддя відмовляє в його прийнятті на підставі пункту 1 частини першої статті 62 ГПК як такого, що поданий з порушенням припису частини першої статті 60 ГПК; при цьому не має значення, з яких причин (поважних чи неповажних) зустрічний позов не було подано до початку такого розгляду. У цьому разі відповідач не позбавлений можливості звернутися з новим позовом у загальному порядку.

Таким чином, застосування місцевим господарським судом пункту 3 частини першої статті 63 Господарського процесуального кодексу України, як підстави для повернення поданого відповідачем зустрічного позову без розгляду, не відповідає встановленим у справі фактичним обставинам, нормам процесуального права та правовій позиції, викладеній у пункті 3.15. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу судами першої інстанції», а отже є невірним.

Отже, висновок місцевого господарського суду щодо повернення зустрічної позовної заяви без розгляду не відповідає принципам справедливого судового розгляду у контексті частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Стаття 33 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами статті 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010р.)

Питання справедливості розгляду не обовязково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008р.)

Викладені обставини свідчать про відсутність встановлених процесуальним законом підстав для повернення зустрічного позову без розгляду, а тому апеляційну скаргу Приватного підприємства "Гранд - Інвест", м. Кременчук, Полтавська область слід задовольнити частково, ухвалу господарського суду Полтавської області від 10.01.2017р. у справі №917/1706/16 слід скасувати, справу передати на розгляд до господарського суду Полтавської області.

Керуючись ст.ст. 99, 101, ст.ст. 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Гранд - Інвест", м. Кременчук, Полтавська область задовольнити частково.

Ухвалу господарського суду Полтавської області від 10.01.2017р. у справі №917/1706/16 скасувати.

Справу передати на розгляд господарського суду Полтавської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 03.02.2017 року.

Головуючий суддя Терещенко О.І.

Суддя Сіверін В. І.

Суддя Слободін М.М.