КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

31.01.2017 Справа №910/20990/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тищенко А.І.

За участю представників:

Прокурори: Гліган С.О. (посвідчення №039082 від 12.01.2016; Толстореброва О.О. (посвідчення №044662 від 27.10.2016)

Від позивача-1 : Денисюк В.С. - представник; Пасічник К.Ю.- преставник;

Від позивача-2: Івашін Є.В.- представник;

Від відповідача-1: Дубов Г.О.- представник;

Від відповідача-2: Кобилянський Є.В.- представник;

Від відповідача-3: Поліченко О.А.- представник;

Від відповідача-4: Андрєєв А.В.- представник;

Від відповідача-5: Пришва В.С.- представник;

Від відповідача-6: Ішевський Л.В.- представник;

Від третьої особи-1: Лисий В.І.- представник;

Від третьої особи-2: Пуленець А.С.- представник.

розглянувши матеріали апеляційної скарги заступника військового прокурора Дарницького гарнізону

на рішення Господарського суду міста Києва від 04.02.2015

у справі № 910/20990/14 (головуючий суддя Цюкало Ю.В., судді Босий В.П., Котков О.В.)

за позовом військового прокурора Дарницького гарнізону в інтересах:

1) Міністерства оборони України;

2) Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд"

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Реноме";

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Діапазон Інвест"

3) Товариства з обмеженою відповідальністю "Голден Вей"

4) Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітанд"

5) Споживчого товариства "Інбуд"

6) Товариства з обмеженою відповідальністю "Скай Лімітед"

треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів: 1) Фонд державного майна України;

2) Кабінет Міністрів України

про витребування майна

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.02.2015 по справі № 910/20990/14 відмовлено в задоволенні позовних вимог військового прокурора Дарницького гарнізону в інтересах Міністерства оборони України, державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд".

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду заступник військового прокурора Дарницького гарнізону звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 04.02.2015 по справі № 910/20990/14 та задовольнити позовні вимоги військового прокурора Дарницького гарнізону в повному обсязі.

Справа неодноразово передавалась для повторного автоматизованого розподілу судових справ.

11.07.2016 через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від Державного підприємства Міністерство оборони України "Укрвійськбуд" надійшла заява про відвід суддів Федорчука Р.В. та Лобаня О.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.08.2016 у справі № 910/20990/14 в задоволенні заяви представника Державного підприємства Міністерство оборони України "Укрвійськбуд" про відвід суддів Федорчука Р.В. та Лобаня О.І. відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.08.2016 було задоволено заяву про самовідвід суддів Федорчука Р.В. та Лобаня О.І.

06.10.2016 через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від Державного підприємства Міністерство оборони України "Укрвійськбуд" надійшла заява про відвід судді Ткаченко Б.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.10.2016 у справі № 910/20990/14 в задоволенні заяви представника Державного підприємства Міністерство оборони України "Укрвійськбуд" про відвід судді Ткаченко Б.О. відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.10.2016 було задоволено заяву про самовідвід судді Ткаченко Б.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.12.2016 у справі № 910/20990/14 було задоволено заяву про самовідвід суддів Мартюк А.І., Алданової С.О., Зубець Л.П.

Розпорядженням Київського апеляційного господарського суду від 23.12.2016 по справі № 910/20990/14 було призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судових справ, у зв'язку із задоволенням заяви про самовідвід суддів у складі: головуючий суддя Мартюк А.І., суддів Алданової С.О., Зубець Л.П. від розгляду справи №910/20990/14.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.12.2016 для розгляду справи № 910/20990/14 було сформовано склад колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Михальська Ю.Б., Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.12.2016 у справі № 910/20990/14 прийнято апеляційну скаргу заступника військового прокурора Дарницького гарнізону на рішення Господарського суду міста Києва від 04.02.2015 у справі № 910/20990/14 до апеляційного провадження колегії суддів у названому складі, розгляд апеляційної скарги призначено на 31.01.2017.

31.01.2017 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від представника позивача-2 надійшла заява про відвід суддів Отрюха Б.В., Тищенко А.І. та Михальської Ю.Б., яка мотивована тим, що за результатом розгляду апеляційної скарги заступника прокурора Центрального регіону України з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері судді Київського апеляційного господарського суду Михальська Ю.Б. (головуючий), Отрюх Б.В., Тищенко А.І. ухвалою від 14.04.2014 у справі №24/886 відмовили прокурору у відновленні пропущеного строку для подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 24.04.2008 та повернули апеляційну скаргу з доданими документами без розгляду.

Державне підприємство Міністерство оборони України "Укрвійськбуд" вважає, що держава Україна, як власник військового майна у вигляді цілісного майнового комплексу по вул. Бориспільській, 19, у м. Києві, у якого вказане майно було відчужене шляхом укладання біржових угод під час процедури фіктивного банкрутства, була позбавлена гарантованого їй Законом України «Про судоустрій і статус суддів» та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод права на захист її інтересів судом через винесення ухвали Київського апеляційного господарського суду від 14.04.2014 у справі № 24/886 суддями Михальською Ю.Б., Отрюхом Б.В., Тищенко А.І.

Представник позивача-2 вважає, що вищезазначені обставини викликають сумнів у неупередженості судової колегії.

Розглянувши заяву Державного підприємства Міністерство оборони України "Укрвійськбуд" про відвід колегії суддів у складі Отрюха Б.В., Михальської Ю.Б., Тищенко А.І., Київський апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Колегія суддів, розглянувши заяву про відвід, дійшла висновку про її необґрунтованість, виходячи з наступного.

Право подавати заяву про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об'єктивності та неупередженості розгляду справи. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950р., ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.97 р. № 475/97-ВР), закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Бочан проти України" (Заява № 7577/02) від 3 травня 2007 року суд нагадує, що "безсторонність", в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб'єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об'єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об'єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв'язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

В рішенні у справі "Олександр Волков проти України" від 9 січня 2013 року зазначено наступне. (104) Як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ'єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (І) суб'єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об'єктивним у цій справі, та (ІІ) об'єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах "Фей проти Австрії", від 24 лютого 1993 року, Series A N 255, пп. 28 та 30, та "Веттштайн проти Швейцарії", заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-XII). (105) Проте між суб'єктивною та об'єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об'єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об'єктивний критерій), а й може бути пов'язана з питанням його або її особистих переконань (суб'єктивний критерій) (див. рішення у справі "Кіпріану проти Кіпру", заява N 73797/01, п. 119, ECHR 2005-XIII). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб'єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об'єктивної безсторонності (див. рішення від 10 червня 1996 року у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства", п. 32, Reports 1996-III). (106) У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється". Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішення від 26 жовтня 1984 року у справі "Де Куббер проти Бельгії", Series A, № 86). (107) Насамкінець, концепції незалежності та об'єктивної безсторонності тісно пов'язані між собою та залежно від обставин можуть вимагати спільного розгляду (див. рішення у справі "Сасілор-Лормін проти Франції", заява № 65411/01, п. 62, ECHR 2006-XIII).

Відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участі у конкретній справі. Відвід судді в господарському процесі як правова категорія - це висловлена в письмовій формі недовіра колегії господарського суду на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі внаслідок виявлення будь-якої особистої прихильності чи упередженості, заявлена учасником розгляду конкретної справи.

Відповідно до статті 20 ГПК України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він є родичем осіб, які беруть участь у судовому процесі, якщо було порушено порядок визначення судді для розгляду справи, встановлений частиною третьою статті 2-1 цього Кодексу, або якщо буде встановлено інші обставини, що викликають сумнів у його неупередженості. Суддя, який брав участь у розгляді справи, не може брати участі в новому розгляді справи у разі скасування рішення, ухвали, постанови, прийнятої за його участю, або у перегляді прийнятих за його участю рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами.

При наявності зазначених підстав суддя повинен заявити самовідвід.

Відвід повинен бути мотивованим, заявлятись у письмовій формі до початку вирішення спору. Заявляти відвід після цього можна лише у разі, якщо про підставу відводу сторона чи прокурор дізналися після початку розгляду справи по суті.

Питання про відвід судді вирішується в нарадчій кімнаті судом у тому складі, який розглядає справу, про що виноситься ухвала. Заява про відвід кільком суддям або всьому складу суду вирішується простою більшістю голосів.

У разі задоволення відводу (самовідводу) одному з суддів або всьому складу суду справа розглядається в тому самому господарському суді тим самим кількісним складом колегії суддів без участі відведеного судді або іншим складом суддів, який визначається у порядку, встановленому частиною третьою статті 2-1 цього Кодексу.

Згідно абз. 2 п. 1.2.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції": не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, а також наявність скарг, поданих на суддю (суддів) у зв'язку з розглядом даної чи іншої справи, обставини, пов'язані з прийняттям суддями рішень з інших справ.

У ГПК України не наведено вичерпного переліку обставин, які можуть викликати сумнів у неупередженості судді.

До таких обставин може бути віднесено перебування судді в особливих стосунках з особою, яка бере участь у справі. З огляду на оціночний характер цього поняття суд, розглядаючи заяву про відвід, повинен виходити з мотивів заяви про відвід і наявності доказів того, що такі стосунки можуть свідчити про упереджене ставлення судді щодо результату розгляду справи.

Колегія суддів керується ч. 1 ст. 24 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Кожен суддя колегії об'єктивно, безсторонньо, неупереджено, незалежно, справедливо та кваліфіковано здійснює правосуддя, керуючись принципом верховенства права, підкоряючись лише закону, чесно і сумлінно здійснює повноваження та виконує обов'язки судді, дотримуючись етичних принципів і правил поведінки судді, підвищує свій професійний рівень, не вчиняє дій, що порочать звання судді або підривають авторитет правосуддя.

В рішенні у справі "Білуха проти України" (Заява N 33949/02) від 9 листопада 2006 року сказано: "стосовно суб'єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного".

Розглянувши заяву Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" про відвід суддів Отрюха Б.В., Михальської Ю.Б., Тищено А.І. колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення, оскільки наведені заявником доводи у її обґрунтування не можуть бути, в розумінні ст.20 ГПК України, підставою для відводу суддів Отрюха Б.В., Михальської Ю.Б. та Тищенко А.І.

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об'єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Водночас згідно з частиною третьою статті 22 ГПК сторони (так само як і інші учасники судового процесу) зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 6 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 р., № 2453-VI, здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою впливу на безсторонність суду забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Загальна (універсальна) хартія судді (ухвалена 17 листопада 1999 року Центральною Радою Міжнародної Асоціації Суддів в Тайпеї (Тайвань) закріплює особисту незалежність судді зокрема - "Ніхто не може надавати або намагатися надавати судді будь-яких інструкцій, що можуть вплинути на юридичне рішення судді, за винятком, у випадках, коли це допускається, думки вищого суду з конкретної справи".

Частинами 1 та 2 ст. 48 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010р. № 2453-VI передбачено, що суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Суддя не зобов'язаний давати жодних пояснень щодо суті справ, які перебувають у його провадженні, крім випадків, установлених законом.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду вирішує господарські спори на підставі Конституції України, Господарського процесуального кодексу України, інших законодавчих актів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, при цьому оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, згідно з вимогами статей 4, 43 ГПК України. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку про відмову в задоволенні заяви Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" про відвід складу колегії суддів Київського апеляційного господарського суду: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Михальська Ю.Б., Тищенко А.І.

З огляду на вищевикладене, керуючись статтями 20, 86 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" про відвід суддів, Отрюха Б.В. Михальської Ю.Б. та Тищенко А.І.у справі №910/20990/14 залишити без задоволення.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді Ю.Б. Михальська

А.І. Тищенко