КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" лютого 2017 р. Справа№ 39/124

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Верховця А.А.

суддів: Доманської М.Л.

Гаврилюка О.М.

за участі представників сторін згідно

з протоколом судового засідання

розглянувши апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства

"Страхова компанія "Інгосстрах"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.11.2016

у справі №39/124 (суддя Бондарчук В.В.)

за позовом відкритого страхового акціонерного товариства "Інгосстрах"

до 1) Державної служби інтелектуальної власності України,

2) приватного акціонерного товариства "Страхова компанія

"Інгосстрах"

про визнання недійсними свідоцтв України на знак для товарів і послуг

та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Відкрите страхове акціонерне товариство (далі - ВАТ) "Інгосстрах" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного департаменту інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України та закритого акціонерного товариства (далі - ЗАТ) "Страхова компанія "Інгосстрах" про визнання недійсними повністю свідоцтв України на знаки для товарів і послуг №119934, 119935 та 119936.

А також зобов'язання департаменту внести відповідні зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг та здійснити публікацію в Офіційному бюлетені "Промислова власність" про визнання свідоцтв України на знаки для товарів і послуг №119934, 119935 та 119936 недійсними повністю.

Рішенням Господарського суду міста Києва (в складі судді Гумеги О.В.) від 06.07.2015 у справі №39/124 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю, у т.ч. скасовано заходи забезпечення позову. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.09.2015 рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2015 у справі №39/124 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 01.12.2015 рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2015 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 02.09.2015 у справі №39/124 скасовано, справу передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва (в складі судді Зеленіної Н.І.) від 01.02.2016 позов ВАТ "Інгосстрах" до Державної служби інтелектуальної власності України та приватного акціонерного товариства (далі - ПрАТ) "Страхова компанія "Інгосстрах" про визнання недійсними свідоцтв України на знак для товарів і послуг та зобов'язання вчинити дії залишено без розгляду.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.03.2016 ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.02.2016 у справі №39/124 було скасовано, справу передано до суду першої інстанції для розгляду по суті, розгляд справи ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.04.2016 було призначено на 27.04.2016.

11.04.2016 через суд апеляційної інстанції було подано касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.03.2016, за наслідком розгляду якої постановою Вищого господарського суду України від 05.07.2016 постанову залишеною без змін, матеріали справи повернуто до суду першої інстанції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва (в складі судді Прокопенко Л.В.) від 18.07.2016 було повторно призначено розгляд справи - на 17.08.2016, ухвалою (в складі судді Бондарчук В.В.) від 29.09.2016 розгляд справи було призначено на 17.10.2016, в засіданні 17.10.2016 оголошено перерву до 10.11.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.11.2016 у справі №39/124 призначено судову експертизу, проведення якої доручено Науково-дослідному центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності Міністерства юстиції України, провадження у справі зупинено до закінчення проведення судової експертизи.

ПрАТ "Страхова компанія "Інгосстрах" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.11.2016 у справі №39/124 в частині зупинення провадження у справі до закінчення проведення судової експертизи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.12.2016 скаргу було прийнято до провадження та призначено до розгляду на 10.01.2017, згідно з протоколом автоматичної зміни складу суду від 10.01.2017 для розгляду справи сформовано колегію у складі головуючого Верховця А.А., суддів Доманської М.Л., Гаврилюка О.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.01.2017 скаргу було прийнято до провадження у визначеному складі колегії суддів, розгляд справи призначено на 24.01.2017, ухвалою від 24.01.2017 продовжено строк розгляду спору на п'ятнадцять днів та відкладено розгляд справи на 07.02.2017.

Наводячи підстави, з яких порушено питання про перегляд оскарженої ухвали, в змісті апеляційної скарги вказано на необґрунтоване, на переконання скаржника, зупинення провадження у справі у зв'язку з призначення судової експертизи та у т.ч. і у зв'язку з направленням матеріалів справи до експертної установи.

Зазначено про те, що суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадку призначення судової експертизи, що ухвалу про (в частині) зупинення провадження може бути оскаржено в апеляційному порядку окремо від рішення по суті спору.

Письмового відзиву, заперечень на скаргу до суду не надійшло. В засіданні суду 07.02.2017 представникам учасників провадження, які виявили бажання, скориставшись встановленим правом, і були присутні забезпечена можливість реалізації процесуальних прав, обміну репліками і запитаннями, подання доказів тощо.

Представниками інших сторін обґрунтованість апеляційної скарги ПрАТ "Страхова компанія "Інгосстрах" заперечувалась, відзначалось, що суд не позбавлений права і можливості зупинити провадження у справі через призначення судової експертизи, що і зупиняючи провадження суд скористався встановленим правом тощо.

З урахуванням відсутності клопотань про відкладення, інших нерозглянутих клопотань чи то таких, які не могли бути заявлені через обмеженість строків розгляду, зважаючи й на обмеженість строків розгляду скарги на оскаржену ухвалу суду першої інстанції, що спливають, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті.

За змістом ст. 99, 101 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК) України в суді апеляційної інстанції з урахуванням особливостей справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у суді першої інстанції, переглядаючи рішення, апеляційний господарський суд користується правами, наданими суду першої інстанції.

У процесі перегляду суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення у повному обсязі. Переглядаючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції обмежений у правах щодо вирішення спору, розгляду апеляційної скарги і справи по суті, межі яких визначені ст. 101, 103 ГПК України.

Досліджуючи матеріали справи, оцінюючи наявні докази, колегія суддів відзначає, що відповідно до ст. 4, 4-1 ГПК України господарський суд вирішує спори на підставі Конституції України, цього Кодексу, інших законодавчих актів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

За змістом положень ст. 32, 33, 43 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Причиною спору у даній господарський справі є питання наявності чи то відсутності підстав для визнання недійсними знаків для товарів і послуг за свідоцтвами України №119934, 119935, 119936: "ІНГОССТРАХ МІРА ЗАХИСТУ" (комбіноване позначення) "ІНГОССТРАХ" (словесне позначення) стосовно послуг 35, 36, 42, 45 класів Міжнародної класифікації товарів і послуг (далі - МКТП).

Скасовуючи рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2015 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 02.09.2015 у цій справі №39/124 Вищий господарський суд України в змісті мотивувальної частини постанови від 01.12.2015 констатував неповноту досліджених обставин у справі, вказував у т.ч., що судам належить встановити:

- чи є фірмове найменування ВАТ "Інгосстрах" (открытого страхового акционерного общества "Ингосстрах") тотожним або схожим настільки, що його можна сплутати із спірними торговельними марками ПрАТ "Страхова компанія "Інгосстрах" а свідоцтвами України №119934, 119935, 119936;

- чи можна сплутати позначення, зареєстровані як торговельні марки за свідоцтвами України №119934, 119935, 119936, з фірмовим найменуванням ВАТ "Інгосстрах" (открытого страхового акционерного общества "Ингосстрах") (за умови одержання на нього права та його відомості в Україні до 09.12.2009) щодо таких же або споріднених з ними товарів і послуг.

Судом касаційної інстанції констатовано наявність в матеріалах справи висновку № 108/14-НМ судової експертизи об'єктів інтелектуальної власності від 03.07.2014, але який містить певні недоліки, неповноту об'єкта та змісту дослідження, висновків, згідно з якими експертом встановлено, що спірні знаки не є тотожними чи схожими настільки, що їх можна сплутати з фірмовим найменуванням позивача.

Як вбачається з наявних матеріалів, клопотання про призначення судової експертизи у справі, задоволене оскарженою ухвалою від 10.11.2016 у т.ч. з мотивів необхідності врахування вказівок Вищий господарський суд України, було заявлено ВАТ "Інгосстрах", доцільність призначення експертизи заперечувалась ПрАТ "Страхова компанія "Інгосстрах", разом з тим, не заперечувалась Державною служби інтелектуальної власності України.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються такими засобами як письмові і речові докази, висновки судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. Письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Зважаючи на приписи ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень. Згідно з ст.42 ГПК України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Статтею 43 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Експертиза є одним із засобів доказування обставин справи, що може впливати на всебічність, повноту і об'єктивність дослідження обставин, а відтак, виконанням судом вимог ст. 43 ГПК України.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Частиною 6 постанови пленуму ВГСУ від 23.03.2012 №4 наголошено, що господарському суду слід мати на увазі, що чинне законодавство не надає йому права відмовити у призначенні судової експертизи, про яку клопочуться учасники судового процесу, за тим мотивом, що у складі суду є особи, які мають достатні для з'ясування відповідних питань спеціальні знання.

Згідно з ст. 111-12 ГПК України вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи. Враховуючи, що для роз'яснення питань, які виникли при вирішенні спору необхідні спеціальні знання, на чому наголошено у вказаній вище постанові Вищого господарського суду України від 01.12.2015, суд і призначив експертизу.

Статтею ж 79 ГПК України визначено, що господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадках призначення судової експертизи. Господарський суд поновлює провадження у справі після усунення обставин, що зумовили його зупинення. Про зупинення провадження у справі та його поновлення виноситься ухвала. Ухвалу про зупинення провадження може бути оскаржено.

Змістом ст. 79 ГПК України передбачено право, а не обов'язок суду зупинити провадження у справі у випадку призначення судової експертизи, при цьому таке право підпадає під загальне визначення поняття судової дискреції, яке охоплює повноваження суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, виходячи із відповідності таких повноважень принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду (правовий висновок, наведений в постанові ВСУ від 23.01.2014).

Так, оскаржене рішення суду першої інстанції про зупинення провадження у справі обґрунтоване необхідністю отримання висновків судової експертизи і проведення дослідження, що потребує спеціальних знань, результати яких мають значення для повного та усебічного розгляду та вирішення спору по суті.

Зупинення провадження у справі є наслідком призначення судом експертизи, а отже ухвала в частині призначення судової експертизи та в частині зупинення провадження у справі перебувають у нерозривному зв'язку одна з одною.

Призначення судової експертизи з одночасним зупиненням у зв'язку з цим провадження у справі є одноактною (нерозривною) процесуальною дією і не може розцінюватись як два самостійних акта - окремо щодо призначення судової експертизи і щодо зупинення провадження у справі.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною, зокрема, у постанові від 20.01.2009 у справі №24/489 щодо одноактної (нерозривної) процесуальної дії.

У зв'язку з наведеним, скасування самої лише ухвали про зупинення провадження у справі не призведе до усунення обставин, що зумовили неможливість здійснення судом процесуальних дій - проведення експертною установою судової експертизи.

З такими підставами зупинення провадження у справі в повній мірі погоджується і колегія суддів суду апеляційної інстанції, вважаючи оскаржену ухвалу в цій частині в повній мірі законній, при цьому відзначає, що ухвала суду першої інстанції в частині призначення експертизи і не оскаржена ПрАТ "Страхова компанія "Інгосстрах" - ухвала оскаржена виключно в частині зупинення провадження у зв'язку з призначенням експертизи.

З тим, розглянувши доводи апеляційної скарги, обставини справи в їх сукупності, перевіривши матеріали і дослідивши наявні докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, керуючись законом, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, перевірки законності та обґрунтованості, колегія суддів суду апеляційної інстанції не вбачає доводи, наведені в апеляційній скарзі спроможними і такими які знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, які є підставою скасування або зміни оскарженої ухвали як такої, що вимогам законності в повній мірі відповідає.

Керуючись ст. 99, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.11.2016 у справі №39/124 залишити без змін.

3. Матеріали справи повернути до Господарського суду міста Києва для розгляду заяви по суті.

Повний текст складено 10.02.2017

Головуючий суддя А.А. Верховець

Судді М.Л. Доманська

О.М. Гаврилюк