ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"07" лютого 2017 р.Справа № 924/973/16

Господарський суд Хмельницької області під головуванням судді Гладія С. В., суддів Субботіної Л.О., Музики М.В., розглянувши матеріали справи

за позовом публічного акціонерного товариства „Укрсоцбанк м. Київ

до товариства з обмеженою відповідальністю „Агротехмаш м. Хмельницький

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ТОВ „ПМТЗ „Агропромтехніка м. Хмельницький

про стягнення 4308368,37 грн.

Представники сторін:

позивача: ОСОБА_1 - за довіреністю №б/н від 15.12.2014р.

відповідача : не зявився

від третьої особи: ОСОБА_2 за довіреністю №34 від 27.10.2015р.

В судовому засіданні відповідно до ч. 2 ст. 85 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою в якій просить стягнути з відповідача 4308368,37 грн., з яких 2110833,33 грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту за період з 29.02.2016р. по 05.07.2016р., 413180,65 грн. пені за несвоєчасне повернення відсотків за період з 29.02.2016р. по 05.07.2016р., 1575000,00 грн. нарахувань індексу інфляції за кредитом, 209354,39 грн. нарахувань індексу інфляції за відсотками.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні, посилаючись на те, що вони підтверджені поданими доказами.

В судові засідання 18.10.2016р., 15.11.2016р., 30.11.2016р., 04.01.2017р., 24.01.2017р., 30.01.2017р. та 07.02.2017р. відповідач за викликом не зявився, доказів поважності причин неявки та відзиву на позов не надав.

У відповідності до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Неявка в судове засідання господарського суду представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті та не тягне за собою перенесення розгляду справи на інші строки. Тому, для уникнення зловживання правом з боку відповідача, враховуючи, що судом вжито всіх заходів щодо належного повідомлення відповідача про слухання справи в суді, суд вважає за необхідне розглянути дану справу по суті, на підставі до ст. 75 ГПК України, за наявними у ній документами.

Третя особа в своїх поясненнях по справі та її представник в судовому засіданні проти позову заперечує. Стосовно порядку обрахування позивачем розміру заборгованості ТОВ „ПМТЗ „Агропромтехніка по пені за несвоєчасне повернення кредиту зазначає, що відповідно до п. 1 Додаткового договору про надання відновлювальної кредитної лінії №06.33-72/046 від 22.07.2014 року, кредитор надає позичальнику грошові кошти на поповнення обігових коштів в межах ліміту заборгованості в 15000000 грн.

Надання кредиту в межах суми вищевказаного ліміту здійснюється окремими траншами з наступним графіком:

- з 21.05.2015р. максимальний ліміт 10000000 грн., тобто ТОВ „ПМТЗ „Агропромтехніка зобовязується до 21.05.2015 року погасити заборгованість в розмірі 5000000 грн.: (15000000 - 10000000 грн.);

- з 21.06.2015р. максимальний ліміт 5000000 грн., тобто ТОВ „ПМТЗ „Агропромтехніка зобовязується до 21.06.2015 року погасити заборгованість в розмірі 5000000 грн.: (10000000 - 5000000 грн.);

- до 21.07.2015р. ліміт заборгованості 0 гривень - кінцева дата повернення заборгованості за усіма траншами, тобто ТОВ „ПМТЗ „Агропромтехніка зобов'язується до 21.07.2015 року погасити заборгованість в розмірі 5000000 грн. (5000000 - 5000000 грн.).

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Відповідно, враховуючи умови спірного договору позивачем та ТОВ „ПМТЗ „Агропромтехніка погоджено повернення позичальником кредитору 5000000 грн. до 21.05.2015р., 5000000 грн. до 21.06.2015р., 5000000 грн. до 21.07.2015р.

А тому, беручи до уваги положення ст. 232 ГК України, позивач, звертаючись до приватного нотаріуса з метою звернення стягнення на 11 нерухомих обєктів, що належали ТОВ «ПМТЗ «Агропромтехніка» та виступали обєктами забезпечення виконання зобовязань останнього за спірним кредитним договором, мав здійснити розрахунок розміру заборгованості ТОВ „ПМТЗ „Агропромтехніка» по пені за несвоєчасне повернення кредиту наступним чином:

- за неповернення 5000000 грн. до 21.05.2015р., розрахувати пеню відносні вказаної суми в період з 22.05.2015р. по 21.11.2015р.;

- за неповернення 5000000 грн. до 21.06.2015р., розрахувати пеню відносно вказаної суми в період з 22.06.2015р. по 21.12.2015р.;

- за неповернення 5000000 грн. до 21.07.2015р., розрахувати пеню відносно вказаної суми в період з 22.07.2015р. по 21.01.2016р.;

Натомість, позивач в розрахунку №10.1-87/87-13 здійснює розрахунок пені за несвоєчасне повернення кредиту в період понад 1 календарний рік з 22.05.2015р. по 05.07.2016р., що не відповідає вимогам ч. 6 ст.232 ГК України.

Стосовно порядку обрахування позивачем розміру заборгованості ТОВ „ПМТЗ „Агропромтехніка по пені за несвоєчасне повернення відсотків посилається на те, що відповідно до п. 2.7 Генерального договору про здійснення кредитування № 880/15-ГД 1 від 13.05.2010р. сплата процентів клієнтом здійснюється до 5 числа кожного місяця.

Першим днем невиконання ТОВ „ПМТЗ „Агропромтехніка обовязку щодо сплати

процентів за користування кредитом виступила дата 06.07.2015р.

Беручи до уваги ч. 6 ст. 232 ГК України, котра регламентує порядок нарахування пені, позивач був вправі нарахувати пеню ТОВ „ПМТЗ „Агропромтехніка за несвоєчасне повернення відсотків за кредитом в період з 06.07.2015р. по 05.01.2016р., в такому випадку розмір пені склав би 269255,30 грн.

Натомість, позивач в розрахунку № 10.1-87/87-13 здійснює розрахунок пені за несвоєчасне повернення відсотків в період понад 1 календарний рік з 11.06.2015р. по 05.07.2016р., що не відповідає вимогам ч. 6 ст.232 ГК України.

Стосовно порядку обрахування позивачем розміру заборгованості по інфляційних витратах за неповернутим кредитом і відсотками посилається на те, що згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція) (постанова Вищого господарського суду України від 05.04.2011 № 23/466 та лист Верховного Суду України „Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ від 03.04.1997 № 62-97 року).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу (постанова Вищого господарського суду України від 01.02.2012р. № 52/30).

Однак, із розрахунку інфляційних витрат за неповернутим кредитом та відсотками, що виконаний позивачем, остійнім обрано невірну методику розрахунку, а саме індекс інфляції розрахований в середньому на місяць шляхом множення, а не на сукупний індекс інфляції.

В додаткових поясненнях відповідач повідомив, що вартість 11 нерухомих обєктів, котрі належали ТОВ „ПМТЗ „Агропромтехніка та на які звернуто стягнення приватним нотаріусом 05.07.2016р. задля погашення заборгованості перед позивачем, згідно звітів про вартість нерухомих обєктів, котрі надав до суду позивач становить 28432800 грн. (розрахунок вартості нерухомих обєктів перебуває в матеріалах справи).

Позивач вказує на те, що ПАТ «Укрсоцбанк» набуто у власність 11 нерухомих об'єктів за ринковою вартістю нерухомих об'єктів без включення до її складу ПДВ, а тому вартість усього майна відповідача на яке звернуто стягнення склала лише 23694000 гривень, що є необґрунтованим, з огляду на наступне.

Відповідно до абз. 3 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності.

Підпунктом 14.1.191 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу визначено, що постачанням товарів - є будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.

Об'єктом оподаткування ПДВ відповідно до підпункту «а» пункту 185.1 статті 185 ПК є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору).

Отже, для заставодавця операція з передачі банку у власність заставленого майна в рахунок погашення заборгованості перед таким банком є операцією з постачання такого майна.

Відповідно, для банківської установи (заставоутримувача) операція з отримання об'єкта застави на баланс (у разі звернення стягнення на предмет застави шляхом набуття на нього права власності) є операцією з придбання такого майна.

Відповідно до пункту 189.15 статті 189 ПК у разі постачання (продажу, відчуження іншим способом) банками та іншими фінансовими установами майна, набутого ними у власність внаслідок звернення стягнення на таке майно, базою оподаткування є позитивна різниця між ціною постачання та ціною придбання такого майна. Ціна придбання визначається як вартість майна, за якою таке майно набуте у власність. У разі придбання майна у платника податку ціна придбання визначається з урахуванням податку на додану вартість.

Отже, при здійсненні банком після 01.01.2016р. операцій з постачання майна, набутого ним у власність від платника податку на додану вартість, внаслідок звернення стягнення на таке майно такий банк зобов'язаний: нарахувати податкові зобов'язання з ПДВ виходячи з бази оподаткування, визначеної як позитивна різниця між ціною постачання та ціною придбання такого майна, та скласти і зареєструвати в ЄРПН податкову накладну за такою операцією. При цьому ціна придбання такого майна визначається з урахуванням податку на додану вартість, незалежно від того, включив банк під час придбання такого майна суми ПДВ до складу податкового кредиту чи ні.

Вказані висновки узгоджуються із правовою позицією Держаної фіскальної служби України, сформованої за змістом податкових консультації від 19.04.2016р. та 26.04.2016р.

Згідно свідоцтва №31830809 від 09.06.2004р., виданого ДПА України, відповідач є платником податку на додану вартість.

Таким чином, позивач звернувши стягнення на 11 нерухомих об'єктів, що належали відповідачу 05.07.2016р. погасив заборгованість останнього за спірним кредитним договором на суму ринкової вартості 11 нерухомих об'єктів з включенням до її складу ПДВ й котра відповідно склала 28432800 грн.

Загальний розмір заборгованості станом на 05.07.2016р. в сумі склав: 23484628,69 грн.

Розмір заборгованості ТОВ „ПМТЗ „Агропромтехніка перед позивачем за спірним договором після 05.07.2016 р. склав 0 гривень 0 копійок.

Враховуючи викладене, обєктивним є факт відсутності будь-якої заборгованості відповідача перед позивачем за умовами спірного кредитного договору, а тому в задоволенні заявленого ПАТ „Укрсоцбанк позову до ТОВ „Агротехмаш про стягнення грошових коштів, просить відмовити в повному обсязі.

Суд, оцінивши подані сторонами по справі докази вважає за можливе прийняти рішення по суті.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

Між Публічним акціонерним товариством „Укрсоцбанк та товариством з обмеженою відповідальністю „Підприємством матеріально-технічного забезпечення „Агропромтехніка укладено Генеральний договір про здійснення кредитування № 880/15-ГД 1 від 13.05.2010 року, зміни внесені Додатковими угодами: № 1 від 19.05.2010р., № 1 від 04.08.2010р., № 2 від 19.11.2010р., № 3 від 10.02.2011р., № 4 від 26.04.2011р., № 5 від 25.05.2011р., № 6 від 09.09.2011р., № 7 від 09.09.2011р., № 8 від 13.02.2012р., № 9 від 08.05.2012р., № 10 від 13.12.2012р., № 11 від 28.12.2012р., № 12 від 29.03.2013р., № 13 від 30.04.2013р., № 14

від 15.05.2013р., № 15 від 22.05.2013р., № 16 від 27.08.2013р., № 17 від 31.10.2013р.,

№ 18 від 13.11.2013р., № 19 від 22.07.2014р.

Згідно з п. п. 1.1, 1.3. Генерального договору, Банк зобовязується надавати клієнту грошові кошти у національній валюті України на умовах, забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, визначених цим договором та додатковими договорами до нього, надалі за текстом „Кредит, а клієнт зобовязується повертати Кредит у строки/терміни, в порядку та на умовах, визначених цим Договором та додатковими договорами до нього, сплачувати проценти у розмірі, що визначатимуться у додаткових договорах, але не більше 27% річних. Розмір процентної ставки встановлюється на строк на 3 місяці з дати підписання відповідного додаткового договору до цього договору. Надалі зазначений розмір процентної ставки може переглядатися банком кожні наступні три місяці. За виконання Банком зобовязань, Клієнт сплачує комісії у розмірі та у порядку, що визначені цим Договором та Тарифами на послуги, що надаються Банком, що містяться у Додатку № 1 до цього договору, який є його невідємною частиною, та у додатках до додаткових договорів до цього договору.

Відповідно до п. 2 Генерального договору, загальний ліміт операцій з надання кредиту та гарантій за цим договором не може перевищувати 25000000,00 грн.

Загальний ліміт операцій здійснюється відповідно до наступного графіку:

з 31.12.2012р. по 06.05.2013р. - 31300000,00 грн.

з 07.05.2013р. по 21.05.2013р. - 31100000,00 грн.

з 22.05.2013р. по 30.10.2013р. - 31300000, 00 грн.

з 31.10.2013р. по 31.05.2016р. - 29495000,00 грн.

Відповідно до п. 4.1. Генерального договору у разі прострочення позичальником повернення Кредиту згідно умов цього договору та відповідним Додатком договором та/або сплати відсотків та/або комісій, Позичальник сплачує Банку пеню в розмірі 1 (один) відсоток від простроченої суми за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період прострочення.

В якості забезпечення виконання зобовязань ТОВ „ПМТЗ „Агропромтехніка щодо погашення кредиту, сплати процентів, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат за Генеральним Договором про здійснення кредитування № 880/15-ГД 1 від 13.05.2010 року та додаткових угод до нього укладено:

- Іпотечний договір від 13.05.2010р., зареєстрований в реєстрі за № 912, за умовами якого ТОВ „ПМТЗ „Агропромтехніка передало в іпотеку Банку нерухоме майно, а саме:

1) будівля адмінбудинку літ. „А-3 загальною площею 1740,8 кв. м, що розташована за адресою: Хмельницька область, м. Хмельницький, вул. Толбухіна, 4.

2). будівля майстерні літ. „Е загальною площею 763,2 кв. м., що розташована за адресою: Хмельницька область, м. Хмельницький, вул. Толбухіна, 4.

3). будівля цеху літ. „Г загальною площею 1202,2 кв. м., що розташована за адресою: Хмельницька область, м. Хмельницький, вул. Толбухіна, 4.

4). арочна будівля літ. „Б загальною площею 753,9 кв. м., що розташована за адресою: Хмельницька область, м. Хмельницький, вул. Толбухіна, 4.

5). будівля гаража літ. „К загальною площею 473,1 кв. м., що розташована за адресою: Хмельницька область, м. Хмельницький, вул. Толбухіна, 4.

6). будівля спортивно-оздоровчого комплексу літ. „В загальною площею 481,9 кв. м., що розташована за адресою: Хмельницька область, м. Хмельницький, вул. Толбухіна, 4.

7). будівля трансформаторної підстанції літ. „З загальною площею 52,4 кв. м., що розташована за адресою: Хмельницька область, м. Хмельницький, вул. Толбухіна, 4.

8) будівля котельної літ. „В загальною площею 85,5 кв. м., що розташована за адресою: Хмельницька область, м. Хмельницький, вул. Толбухіна, 4.

Заставна вартість за згодою сторін визначена в сумі 12114900,00 грн. (без урахування споруди складу літ „Ж, загальною площею 261,4 кв. м.);

- Іпотечний договір від 13.05.2010 року, зареєстрований в реєстрі за № 904, за умовами якого ТОВ „ПМТЗ „Агропромтехніка передало в іпотеку Банку нерухоме майно, а саме: будівлю складу (літ. „Л за планом земельної ділянки), загальною площею 663,4 кв. м., що розташована за адресою: Хмельницька область, м. Хмельницький, вул. Толбухіна, 4. Заставна вартість за згодою сторін визначена в сумі 885000,00 грн.;

- Іпотечний договір від 13.05.2010 року, зареєстрований в реєстрі за № 908, за умовами якого ТОВ „ПМТЗ „Агропромтехніка в іпотеку Банку нерухоме майно, а саме: нежитлову будівлю офісу з складами, що розташована за адресою: Хмельницька область, м. Ізяслав, вул. Жовтнева, 16 в. Заставна вартість за згодою сторін визначена в сумі 107500,00 грн.;

- Іпотечний договір від 20.09.2011 року, зареєстрований в реєстрі за № 2910, за умовами якого ТОВ „ПМТЗ „Агропромтехніка в іпотеку Банку нерухоме майно, а саме: товарні склади для зберігання запасних частин сільськогосподарської техніки, загальною площею 2303,6 кв. м., що розташовані за адресою: Хмельницька область, м. Хмельницький, вул. Толбухіна, 4. Заставна вартість за згодою сторін визначена в сумі 2264900,00 грн.

В усіх вищевказаних іпотечних договорах в статті 4 п. п. 4.1., 4.6.3. сторони погодили порядок звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: у разі невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем основного зобовязання, Іпотекодержатель має право задоволити свої забезпечені іпотекою вимоги, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобовязань в порядку, встановленому ст. 37 Закону України „Про іпотеку.

В рамках Генерального договору між Банком та Позичальником було укладено Додатковий договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 06.33-72/046 від 22.07.2014 року (далі - Кредитний договір), зміни внесені Додатковою угодою № 06.33-72/088 (01/046) від 28.10.2014 року, Додатковою угодою № 06.33-72/044 (02/046) від 28.01.2015 року та Додатковою угодою № 06.33-72/044 (03/046) від 28.04.2015 року.

30.04.2013 року між ПАТ „Укрсоцбанк та ТОВ „Агротехмаш (Позичальник) укладено договір поруки № 880/30-ПЮО-1, згідно якого, у звязку із укладенням між Банком та Позичальником Генерального договору № 880/15-ГД 1 про здійснення кредитування від 13.05.2010р. (зі змінами та доповненнями, які можуть вноситись до нього, і разом з усіма додатками, додатковими угодами до нього, Поручитель поручається перед Банком за виконання Позичальником в повному обсязі усіх існуючих та майбутніх грошових зобовязань Позичальника за кредитним договором, у тому числі, але не виключно і щодо сплати усіх процентів, комісій, неустойки, регресних та інших сум, що належать до сплати Позичальником у відповідності з кредитним договором. (п. 1.1 Договору).

Згідно п. 1.2 Договору поруки, поручитель ознайомлений з умовами кредитного договору, відповідно до якого Позичальник зобовязаний, повернути кредитні кошти в сумі 31300000,00 грн. не пізніше 31.05.2016р., сплатити проценти за процентною ставкою в розмірі до 35% річних для кредитних коштів, отриманих в гривні, а також сплатити комісії, неустойку, регресні та будь-які інші суми відповідно до умов кредитного договору.

Відповідно до п. 1.3 Договору поруки, Поручитель, як солідарний боржник, зобовязується сплатити Банку всі суми, належні до сплати Позичальником за Кредитним Договором, в разі порушення Позичальником зобовязання щодо сплати відповідної суми коштів за Кредитним Договором, протягом 2 (двох) робочих днів з дати надіслання Банком відповідної письмової вимоги без будь-яких заперечень, перевірок або запитів щодо обґрунтованості Вимоги, без будь-яких взаємозаліків, вирахувань або утримань. Такі платежі повинні бути сплачені Поручителем на рахунки Банку, вказані у Вимозі.

Згідно п. 2.2. Договору поруки, Поручитель зобовязаний відповідати перед Банком за виконання Позичальником грошових зобовязань за Кредитним Договором у тому ж обсязі, що й Позичальник, та виконувати умови цього Договору.

Між Банком та ТОВ „Агротехмаш (Позичальником) було укладено Додатковий договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 06.33-72/046 від 22.07.2014р., зміни внесені Додатковою угодою № 06.33-72/088 (01/046) від 28.10.2014 року, Додатковою угодою № 06.33-72/044 (02/046) від 28.01.2015 року та Додатковою угодою № 06.33-72/044 (03/046) від 28.04.2015 року.

Відповідно до п. 1. Додаткового договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 06.33-72/046 від 22.07.2014 року, Кредитор зобовязується надавати Позичальнику грошові кошти на поповнення обігових коштів шляхом їх перерахування з відповідного внутрішньобанківського позичкового рахунку на поточний рахунок Позичальника № 1469, відкритий у Кредитора, в межах максимального ліміту заборгованості за цим Додатковим договором в 15000000,00 грн., з врахуванням заборгованості за Додатковим договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 06.201-72/181 від 09.10.2013 року до Генерального договору про здійснення кредитування № 880/15-ГД 1 від 13.05.2010 року.

Надання кредиту в межах суми максимального ліміту здійснюється окремими частинами (Траншами), з наступним графіком змін максимального ліміту заборгованості за цим Додатковим договором:

- з 21.05.2015р. максимальний ліміт заборгованості становить 10000000,00 грн.

- з 21.06.2015р. максимальний ліміт заборгованості становить 5000000,00

- та кінцевою датою повернення заборгованості за всіма Траншами Кредиту за цим Додатковим договором 21.07.2015 року.

Згідно п. 3 Додаткового договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 06.33-72/046 від 22.07.2014 року, Позичальник зобовязується сплачувати Кредитору відсотки, порядок нарахування та сплати яких визначений в Генеральному договорі, а також комісії, перелік, розмір та порядок сплати яких міститься в Додатку № 1 до цього Додаткового договору.

Листом від 01.06.2016 року за вих. № 08.42-186/7868 ПАТ „Укрсоцбанк звернувся до ТОВ „ПМТЗ „Агропромтехніка з вимогою про усунення порушень за Генеральним договором про здійснення кредитування № 880/15-ГД 1 від 13.05.2010р. включаючи усі Додаткові договори, угоди, доповнення та зміни яку адресат отримав 03.06.2016р., та з моменту отримання даної вимоги погасить заборгованість в сумі 23717828,04 грн., яка виникла станом на 20.05.2016р.

З аналогічною вимогою від 01.06.2016 року за вих. № 08.42-186/7862 ПАТ „Укрсоцбанк звернувся і до ТОВ „Агротехмаш.

ТОВ „ПМТЗ „Агропромтехніка зобовязання перед ПАТ „Укрсоцбанк не виконало.

За рахунок прийняття на баланс ПАТ „Укрсоцбанк іпотечного майна, що належало ТОВ „ПМТЗ „Агропромтехніка частково покрило кредитну заборгованість (розрахунок банку вих. № 10.1-186/87-2043), відповідно, залишок заборгованості складає: 31466 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту за період з 25.09.2015р. по 28.02.2016р., 2110833,33 грн. пеня за несвоєчасне повернення кредиту за період з 29.02.2015р. по 05.07.2016р., 363678,74 грн. пеня за несвоєчасне повернення відсотків за період з 31.08.2015р. по 28.02.2016р., 413180,65 грн. пеня за несвоєчасне повернення відсотків за період з 29.02.2016р. по 05.07.2016р., 1575000 грн. інфляційні втрати за кредитом, 209354,39 грн. інфляційні втрати за відсотками. Загальна сума заборгованості складає 4703513,11 грн.

В звязку із невиконанням відповідачем зобовязань, позивач подав позов про стягнення з відповідача 4308368,37 грн., з яких 2110833,33 грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту, 413180,65 грн. пені за несвоєчасне повернення відсотків, 1575000,00 грн. нарахувань індексу інфляції за кредитом, 209354,39 грн. нарахувань індексу інфляції за відсотками.

Аналізуючи подані докази, оцінюючи їх в сукупності, суд до уваги бере таке.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).

Нормами ст. 627 ЦК України встановлено свободу договору, тобто, відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як убачається з матеріалів справи, правовідносини між банком та ТОВ „Агропромтехніка (далі - Клієнт), виникли на підставі договору про здійснення кредитування № 880/15-ГД 1 від 13.05.2010р.

Положеннями статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобовязанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, відсотків, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки, (ч. 2 ст. 554 ЦК України).

Отже, порука є спеціальним заходом майнового характеру спрямованим на забезпечення виконання основного зобовязання чим обумовлюється додатковий характер поруки стосовно основного зобовязання.

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобовязальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобовязання боржника та кредитором боржника.

Таким чином, обсяг зобовязань поручителя визначається як умовами договору поруки, і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобовязань боржника забезпечення виконання яких здійснює поручитель.

Підсумовуючи викладене, суд визнає обґрунтованими позовні вимоги про стягнення з ТОВ „Агротехмаш 4308368,37 грн., з яких 2110833,33 грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту, 413180,65 грн. пені за несвоєчасне повернення відсотків, 1575000,00 грн. нарахувань індексу інфляції за кредитом, 209354,39 грн. нарахувань індексу інфляції за відсотками, які є непогашеними на даний час.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 2110833,33 грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту за період з 29.02.2016 року по 05.07.2016 року та 413180,65 грн. пені за несвоєчасне повернення відсотків за період з 29.02.2016 року по 05.07.2016 року.

Вищезаявлені до стягнення позивачем суми підлягають частковому задоволенню з урахуванням кінцевого строку повернення кредиту до 21.07.2015 року.

В силу ст. 26 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), а боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом та якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобовязання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

За умовами п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Стаття 549 Цивільного кодексу України встановлює, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Умовами пункту 4.1 Генерального договору сторони встановили, що у разі прострочення позичальником повернення Кредиту згідно умов цього договору та відповідним Додатком договором та/або сплати відсотків та/або комісій, Позичальник сплачує Банку пеню в розмірі 1 (один) відсоток від простроченої суми за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період прострочення.

Судом приймається до уваги, що позивачем не враховані вимоги п.6 ст.232 ГК України, згідно якої нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не передбачено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Щодо стягнення 2110833,33 грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту за період з 29.02.2016р. по 05.07.2016р. судом в задоволенні даних вимог відмовляється в звязку з тим, що позивачем здійснено розрахунок пені за несвоєчасне повернення кредиту в період понад 1 рік, що не відповідає п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України. Відповідно, нарахування пені за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 2110833,33 грн. є необґрунтованими.

Тому позовні вимоги в частині стягнення пені за несвоєчасне повернення кредиту задоволенню не підлягають.

В свою чергу, позов в частині стягнення з відповідача пені за несвоєчасне повернення відсотків, суд вважає за необхідне задовольнити частково на суму 201222,32 грн., у зв`язку з тим, що умовами п. 4.1 Генерального договору сторони встановили, що у разі прострочення позичальником повернення Кредиту, Позичальник сплачує Банку пеню в розмірі 1 (один) відсоток від простроченої суми за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період прострочення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем здійснено розрахунок пені за несвоєчасне повернення відсотків виходячи з подвійної облікової ставки НБУ, та не застосовано вимоги п. 4.1 Договору щодо нарахування пені в розмірі 1 відсотка.

В свою чергу, позов в частині стягнення з відповідача пені за несвоєчасне повернення відсотків, суд вважає за необхідне задовольнити частково на суму 201222,32 грн., у зв`язку з проведеною судом перевіркою правильності нарахування пені за несвоєчасне повернення відсотків. В позові, в частині стягнення з відповідача нарахування пені за несвоєчасне повернення відсотків на суму 211958,33 грн., суд вважає за необхідне відмовити.

Позивач просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за неналежне повернення відповідачем кредитних коштів в розмірі 15750000 грн. нараховані з 29.02.2016р. по 05.07.2016р., та інфляційні за несвоєчасне повернення відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 209354,39 грн., нараховані з 29.02.2016р. по 05.07.2016р.

Вищезаявлені до стягнення позивачем суми підлягають задоволенню, але зазначені позивачем періоди нарахування інфляційних підлягають уточненню з огляду на наступне:

Відповідно до абз. 2 п. 3.1 ч. 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань інфляційні нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення.

Згідно п. 3.2 ч. 3 вказаної Постанови, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатись й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

На підставі викладеного, судом здійснено перерахунок інфляційних за несвоєчасне повернення кредиту з урахуванням вимог ст. 625 ЦК України та Постанови Пленуму ВГСУ № 14 від 17.12.2013 року розмір яких за період з 29.02.2016р. по 05.07.2016р. є меншим ніж заявлено позивачем в позові, тому розмір заявлених позивачем до стягнення з відповідача інфляційних за несвоєчасне повернення кредиту підлягає задоволенню частково у розмірі 1156451,61 грн. В позові, в частині стягнення з відповідача нарахувань інфляційних втрат за кредитом на суму 418548,39 грн., суд вважає за необхідне відмовити.

Також судом здійснено перерахунок інфляційних за несвоєчасну сплату відсотків з урахуванням вимог ст. 625 ЦК України та Постанови Пленуму ВГСУ № 14 від 17.12.2013 року за 29.02.2016р. по 05.07.2016р. та за підрахунком суду розмір інфляційних є меншим ніж заявлено позивачем в позові, тому розмір заявлених позивачем до стягнення з відповідача інфляційних за несвоєчасне повернення відсотків за користування кредитними коштами підлягає задоволенню частково в сумі 168881,98 грн. В позові, в частині стягнення з відповідача інфляційних витрат за відсотками на суму 40472,41 грн., суд вважає за необхідне відмовити.

Таким чином, дослідивши надані позивачем документальні докази, оцінивши їх у відповідності з вимогами ст. 43 ГПК України, проаналізувавши норми діючого законодавства, які регулюють спірні відносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення заявлених позовних вимог.

При цьому, судом не приймаються посилання третьої особи на те, що позивач звернувши стягнення на 11 нерухомих обєктів, що належали відповідачу 05.07.2016р. погасив заборгованість останнього за спірним кредитним договором на суму ринкової вартості 11 нерухомих обєктів з включенням до її складу ПДВ й котра відповідно склала 28432800 грн., відповідно, відсутня будь-яка заборгованість відповідача перед позивачем за умовами спірного кредитного договору, оскільки правомірність зарахування боргу позивачем у розмірі меншому ніж зазначає третя особа відповідачем не оскаржувалась, відповідно у суду відсутні підстави переглядати обставини які не стосуються предмету заявлених позовних вимог.

Судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК України, покладаються на відповідача, пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 1, 12, 22, 33, 34, 44, 49, 82, 83, 84, 87, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов публічного акціонерного товариства „Укрсоцбанк м. Київ до товариства з обмеженою відповідальністю „Агротехмаш м. Хмельницький, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ТОВ „ПМТЗ „Агропромтехніка м. Хмельницький про стягнення 4308368,37 грн. задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю „Агротехмаш (м. Хмельницький, вул. Прикордонників, 12, код 31852451) на користь публічного акціонерного товариства „Укрсоцбанк (м. Київ, вул. Ковпака, 29, код 00039019) 201222,32 грн. (двісті одна тисяча двісті двадцять дві гривні 32 коп.) пені за несвоєчасне повернення відсотків, 1156451,61 грн. (один мільйон сто пятдесят шість тисяч чотириста пятдесят одна гривня 61 коп.) інфляційних витрат за кредитом, 168881,98 грн. (сто шістдесят вісім тисяч вісімсот вісімдесят одна гривня 98 коп.) інфляційних витрат за відсотками, 25002,92 грн. (двадцять пять тисяч дві гривні 92 коп.) судового збору.

Видати наказ.

В позові в частині стягнення 2110833,33 грн. заборгованість по пені за несвоєчасне повернення кредиту, 211958,33 грн. пені за несвоєчасне повернення відсотків, 418548,39 грн. інфляційних витрат за кредитом та 40472,41 грн. інфляційних витрат за відсотками відмовити.

Повне рішення складено 09.02.2017 р.

Головуючий суддя С.В. Гладій

Суддя М. В. Музика

Суддя Л.О. Субботіна

Віддрук. 4 прим. :

1 - до справи,

2 - позивачу, (03150, м. Київ, вул. Ковпака,29)

3 - відповідачу (м. Хмельницький, вул. Прикордонників,12) (прост.)

4- третій особі (м. Хмельницький, вул. Толбухіна,4)