ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26.01.2017 Справа № 905/3564/16

Господарський суд Донецької області у складі судді Мальцева М.Ю., при помічнику судді Романцової О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод», м. Авдіївка, Донецька область

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця», м. Лиман, Донецька область

про стягнення 15696,00 грн.

Представники сторін:

від позивача: не зявився

від відповідача: ОСОБА_1, за довіреністю

вільний слухач: ОСОБА_2Г

Приватне акціонерне товариство «Авдіївський коксохімічний завод», м. Авдіївка, Донецька область звернулося до господарського суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця», м. Лиман, Донецька область, про стягнення 15696,00 грн.

В обґрунтування позову позивач посилається на копію накладної №48954788 від 21.06.2016р., №48953939 від 20.06.2016р., копію комерційного акту БН696714/42 від 22.06.2016р., БН 696715/43 від 22.06.2016р., копію договору №УПр14/36 від 27.02.2014р. з додатками.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 21.12.2016р. порушено провадження по справі № 905/3564/16.

10.01.2017р. відповідач, через канцелярію суду надав заперечення на позовну заяву.

26.01.2017р. позивач, через канцелярію суду надав заяву про зменшення позовних вимог. Таким чином, на момент вирішення спору по суті предметом позову є: стягнення збитків у вигляді нестачі у розмірі 13912,55 грн.

Представник позивача у судове засідання не зявився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином.

В судове засідання зявився представник відповідача, надав пояснення по справі.

Відповідно до п. 3.9.2 Постанови Пленуму №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011р. у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Представники позивача та відповідача клопотання щодо фіксації судового процесу не заявляли, у звязку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розгляд справи на підставі ст.77 Господарського процесуального кодексу України відкладався.

ВСТАНОВИВ:

20.06.2016р. на виконання умов договору №УПр14/36 від 27.02.2014р. та 21.06.2016р. на адресу Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» (далі-вантажоодержувач) по залізничним накладним №48953939, 48954788 відвантажено вугілля камяне марки ГО-100 у вагонах №65805582, №54751102, ОСОБА_3 акціонерним товариством «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» (далі- вантажовідправник).

За накладною №48954788 вага у напіввагоні:

- № 54751102 нетто 67000 кг (брутто - не зазначено, тара - 23700кг);

За накладною №48953939 вага у напіввагоні:

-№ 65805582 нетто 68000 кг (брутто не зазначено, тара 20900кг)

На станції Авдіївка Донецької залізниці було складено комерційний акт БН №696714/42 від 22.06.2016р. у напіввагоні № 54751102.

В комерційному акті в розділі «Д» зазначено, що «На підставі акта з / ф №825 від 22.06.2016р. ст. Авдіївка проведене комісійне переважування вантажу на справних 100-т електронних вагах вантажоодержувача, приписаних до залізниці і повірених 05.04.2016р. За документом значиться вага: нетто 67000, тара 23700кг. При переважуванні виявилося: брутто 82800, нетто 59100, тара 23700 кг., що менше ваги накладної на 7900 кг. Вантаж прибув в справному вагоні, люка і двері щільно закриті на фіксуючі пристрої, течі вантажу немає. Навантаження в вагоні хвилеподібне, нижче рівня бортів на 0,5 м. У вагоні над 1-3 люками поглиблення довжиною 4,5 м на ширину вагону, глибиною 1 м., над 6-7 люками поглиблення довжиною 3 м на ширину вагону, глибиною 1,5 м. Поверхня вантажу плівкою проти видування не вкривається, маркована катком - ущільнювачем у вигляді однієї поздовжньої борозни, в місці поглиблення маркування відсутнє. Переважування вантажу виробляли: ДСМ Шляхова, агент комерційний Шевченко, прийомоздавач ПрАТ "АКХЗ" Штевніна, о / у Авдіївського ВП поліції Процик. При повторному переважуванні в присутності вищевказаних осіб недостача вантажу підтвердилася.

Також, станції Авдіївка Донецької залізниці було складено комерційний акт БН №696715/43 від 22.06.2016р. у напіввагоні № 65805582.

В комерційному акті в розділі «Д» зазначено, що «На підставі акта з / ф №825 від 22.06.2016р. ст. Авдіївка проведене комісійне переважування вантажу на справних 100-т електронних вагах вантажоодержувача, приписаних до залізниці і повірених 05.04.2016р. За документом значиться вага: нетто 68000, тара 20900кг. При переважуванні виявилося: брутто 84550, нетто 63650, тара 20900 кг., що менше ваги накладної на 4350 кг. Вантаж прибув в справному вагоні, люка і двері щільно закриті на фіксуючі пристрої, течі вантажу немає. Навантаження в вагоні на рівні бортів. У вагоні над 1-3 люками поглиблення довжиною 4,5 м на ширину вагону, глибиною 1 м. Поверхня вантажу плівкою проти видування не вкривається, маркована катком - ущільнювачем у вигляді однієї поздовжньої борозни, в місці поглиблення маркування відсутнє. Переважування вантажу виробляли: ДСМ Шляхова, агент комерційний Шевченко, прийомоздавач ПрАТ "АКХЗ" Штевніна, о / у Авдіївського ВП поліції Процик. При повторному переважуванні в присутності вищевказаних осіб недостача вантажу підтвердилася.

Відповідно до ст.909 Цивільного Кодексу України (ЦК) за договором перевезення перевізник зобов'язаний доставити довірений йому відправником вантаж в пункт призначення і видати його уповноваженій на отримання вантажу особі.

Згідно п.2 ст.924 ЦК перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 920 ЦК обумовлено: у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про залізничний транспорт" залізниці повинні забезпечувати збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Ст.23 Закону "Про залізничний транспорт" передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Стаття 110 Статуту залізниць України передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Згідно з ст.113 Статуту залізниць України за незбереження прийнятого до перевезення вантажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача чи пошкодження виникли з не залежних від перевізника причин.

Згідно ст.26 Закону України "Про залізничний транспорт" обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Відповідно до ст.130 Статуту залізниць України право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред'явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Статтею129 Статуту залізниць України передбачено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць; для засвідчення маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт.

Відповідно до накладної №48954788, №48953939 вантаж завантажено у вагони відправником, вантаж маркований однією борозної поздовжня катка ущільнювача. На станції відправлення залізницею будь-яких зауважень до стану вантажу та вагонів не було, що свідчить про те, що відправником були виконані вищезазначені вимоги Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу.

Факт нестачі за спірним перевезенням матеріалами справи підтверджений, зокрема комерційними актами.

Залізниця не довела, що недостача виникла з незалежних від перевізника причин.

Відповідно до ч.2 ст.114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно ст.115 Статуту залізниць України вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Згідно з розрахунком позивача, маса недостачі вантажу, із врахуванням норми природної втрати 2 % маси нетто вантажу зданого до перевезення (відповідно до п.27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. № 644), та її вартість становить у напіввагоні № 54751102 9556,67 грн., №65805582 4355,86 грн. Загальна сума недостачі складає: 13912,53 грн., позивачем заявлена сума у розмірі 13912,55 грн. Господарський суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає частковому задоволенню.

Відповідач надав заперечення на позовну заяву в якій зазначив, що позивачем не надані належним чином засвідчені документи розміру дійсної вартості втраченого вантажу, а саме: підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної та доказів оплати рахунку та зазначив, що позивачем невірно зазначено норму природної втрати вантажу 1%.

Позивач надав пояснення щодо заперечення наданого відповідачем, та надав докази, а саме: копію рахунку №90074225 з актом приймання передачі, завірену копію рахунку №90074221 з актом приймання передачі, розрахунок суми позову, завірену копію банківської виписки від 05.07.2016р. З боку відповідача будь-яких заперечень щодо наданих доказів не було.

Прохання позивача щодо залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 акціонерне товариство «ДТЕК Добропільська ЦЗФ», яке судом не прийнято до уваги, так як відповідач не довів, що рішення може вплинути на права та обовязки третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору з підстав саме виникнення збитків у вигляді недостачі.

Згідно приписів ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ст.33 ГПК України).

Статтею 36 ГПК України встановлено, що письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до вимог передбачених ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Судові витрати підлягають стягненню в порядку, що передбачений ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, ст.ст.909, 920, 924 п.2 Цивільного Кодексу України, ст.ст.307, 314 Господарського кодексу України, ст.ст.23, 26 Закону України "Про залізничний транспорт", ст.113, ч.2 ст.114, ст.ст.115, 129 Статуту залізниць України, п.27 Правил видачі вантажів і керуючись ст.ст. 32,33,36,43,49, 82-85 Господарського процесуального Кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод», м. Авдіївка, Донецька область до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця», м. Лиман, Донецька область про стягнення 13912,55 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» ( 84400, Донецька область, м. Лиман, вул. Привокзальна, буд. 22, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» (86065, Донецька область, м. Авдіївка, проїзд, Індустріальний, 1, п/р 5372 в ПАТ «ПУМБ», м. Київ, МФО 334851, ) збитки у вигляді недостачі у розмірі 13912,53 грн., витрати зі сплати судового збору в розмірі 1378,00 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набуття рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття (складання).

Вступну та резолютивну частини рішення

оголошено в судовому засіданні 26.01.2017р.

Повне рішення складено 30.01.2017р.

Суддя М.Ю. Мальцев