ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" січня 2017 р.Справа № 922/4293/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Чистякової І.О.

при секретарі судового засідання Сінченко І.В.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Харківміськгаз", м. Харків
до Департаменту цивільного захисту Харківської обласної державної адміністрації, м. Харків
про стягнення 6058,75 грн.
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1, довіреність №007Др-44-1216 від 29.12.2016;

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Харківміськгаз" (позивач) звернулось до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з відповідача - Департаменту цивільного захисту Харківської обласної державної адміністрації заборгованості в сумі 6058,75 грн., з яких: 4800,83 грн. - сума основного боргу, 795,42 грн. - пеня, 111,28 грн. - 3% річних та 351,22 грн. - інфляційних втрат. Крім того, у позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача понесені витрати зі сплати судового збору.

Позовні вимоги вмотивовано неналежним виконанням відповідачем умов типового договору розподілу природного газу, до умов якого приєднався відповідач, що підтверджується споживанням природного газу у січні-березні 2016 року та факт отримання послуг з розподілу газу на суму 4800,83 грн. підтверджується актами № ХРГ00000710 від 31.01.2016, №ХРГ00004046 від 29.02.2016 та №ХРГ00006658 від 31.03.2016.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 15 грудня 2016 року було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 16 січня 2017 року о 11:30 годині. Цією ж ухвалою суду витребувано у сторін додаткові докази.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 16 січня 2017 року розгляд справи відкладено на 30 січня 2017 р. о 11:00 год.

Позивач 26 січня 2017 р. надав клопотання (вх. №2608) про долучення до матеріалів справи додаткових документів, зазначених у додатку, які судом долучено до матеріалів справи.

В судовому засіданні 30.01.2017 представник позивача підтримав позов та просив суд його задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач в призначене судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, витребуваних судом документів не надав, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає, згідно ст.75 Господарського процесуального кодексу України, за можливе розгляд справи за наявними у справі матеріалами і документами.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

Між ПАТ "Харківміськгаз" та Департаментом цивільного захисту Харківської обласної державної адміністрації відповідно до Закону України "Про ринок природного газу" і Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року N 2494 (далі - Кодекс газорозподільних систем) було укладено договір розподілу природного газу шляхом приєднання відповідача до умов Типового договору розподілу природного газу, який є договором приєднання та укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного Кодексу України на невизначений строк.

Форма Типового договору розподілу природного газу, затверджена Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2498.

Типовий договір розподілу природного газу (далі - Договір) є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об'єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи (п.1.1. Договору).

Фактом приєднання Споживача (відповідача) до умов Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем (відповідач) заяви - приєднання та/або сплата рахунка Оператора ГРМ (позивач) та/або документальне підтвердження споживання природного газу (п.1.3. Типового договору).

Як встановлено у рішенні господарського суду Харківської області від 17.11.2016 по справі № 922/3626/16 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ХАРКІВГАЗ ЗБУТ" (Постачальник) та Департаментом цивільного захисту Харківської обласної державної адміністрації (Споживач) було укладено Договір на постачання природного газу №2015/ТП-БО-12026 від 11 грудня 2015 року (надалі - Договір), відповідно до предмету якого Постачальник постачає природний газ Споживачеві в обсягах і порядку, передбачених договором для забезпечення потреб Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених договором (пункт 1.1. Договору).

Також, в рішенні господарського суду Харківської області від 17.11.2016 по справі № 922/3626/16 встановлено, що відповідачу були надані за Договором на постачання природного газу №2015/ТП-БО-12026 від 11 грудня 2015 року послуги з постачання природного газу у кількості:

- січень 2016 року - 8,093 тис. м куб. на загальну суму 66 977,99 грн.;

- лютий 2016 року - 5,303 тис. м куб. на загальну суму 43 887,84 грн.;

- березень 2016 року - 3,701 тис. м куб. на загальну суму 30 629,63 грн.

Вказане рішення набрало законної сили 05 грудня 2016 року та відповідно до ч. 3 статті 35 Господарського процесуального кодексу України, встановлені у ньому факти, не потребують повторного доказування.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до п.1.3. Договору на постачання природного газу №2015/ТП-БО-12026 від 11 грудня 2015 року позивач, який є Газорозподільним підприємством за даним Договором через газові мережі якого Постачальник (Товариство з обмеженою відповідальністю "ХАРКІВГАЗ ЗБУТ") постачає газ Споживачеві (відповідачу), забезпечує розподіл газу до пунктів призначення з гарантованим рівнем надійності, безпеки, якості та величини його тиску. Взаємовідносини між Постачальником та Газорозподільним підприємством у частині розподілу газу до пунктів призначення регулюються окремим договором на розподіл природного газу, укладеним між Постачальником та Газорозподільним підприємством.

Отже, факт споживання природного газу і одночасно факт отримання послуг з розподілу природного газу у період з січня 2016 року - березень 2016 року підтверджується матеріалами справи та рішенням господарського суду Харківської області від 17.11.2016 по справі № 922/3626/16, яке набрало законної сили.

Вищенаведені обставини також свідчать про укладення між сторонами договору розподілу природного газу шляхом приєднання відповідача до умов Типового договору розподілу природного газу, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2498.

Відповідно до умов п.2.1. Типового договору розподілу природного газу позивач зобовязався надати відповідачу послугу з розподілу природного газу, а відповідач - прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором.

Згідно з п. 3.3 Типового договору розподілу природного газу споживач, що не є побутовим, зобов'язаний самостійно контролювати власне газоспоживання та для недопущення перевищення підтвердженого обсягу природного газу здійснити разом зі своїм постачальником заходи з коригування в установленому порядку підтвердженого обсягу або заходи із самостійного та завчасного обмеження (припинення) власного газоспоживання.

Умовами п. 6.1 Типового договору розподілу природного газу передбачено, що оплата вартості послуги з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за потужність (абонентська плата), з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Відповідно до п. 1 Розділу 6 Кодексу газорозподільних мереж розрахунки споживача за договором розподілу природного газу здійснюються за тарифом, встановленим Регулятором для відповідного Оператора ГРМ, виходячи з величини приєднаної потужності об'єкта споживача.

Пунктами 6.3 - 6.4 Типового договору розподілу природного газу визначено, що розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць.

Оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ. Якщо згідно із законодавством Споживач має сплачувати Оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання Споживача на поточний рахунок Оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим Регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який є побутовим, до 05 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка Оператора ГРМ.

Оплата здійснюється виключно грошовими коштами на поточний рахунок Оператора ГРМ.

Дата оплати визначається датою, на яку були зараховані кошти на рахунок Оператора ГРМ.

Споживач має право здійснювати оплату за договором розподілу природного газу через банківську платіжну систему, онлайн-переказ, поштовий переказ, внесення готівки через касу Оператора ГРМ та в інший не заборонений законодавством спосіб.

Відповідно до п. 6.6 Типового договору розподілу природного газу надання послуги з розподілу природного газу Споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватись підписаним між сторонами актом наданих послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

Відповідно до п. 6 Розділу 6 Кодексу газорозподільних мереж надання Оператором ГРМ послуги споживачу, що не є побутовим, за договором розподілу природного газу підтверджується підписаним між ними актом наданих послуг.

Оператор ГРМ до п'ятого числа місяця, наступного за звітним, надсилає споживачу два примірники оригіналу акта наданих послуг за звітний період, підписані уповноваженим представником Оператором ГРМ.

Споживач протягом двох днів з дня одержання акта наданих послуг зобов'язаний повернути Оператору ГРМ один примірник оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню в порядку, встановленому законодавством.

До вирішення спірних питань сума до сплати за надані послуги з розподілу природного газу ГРМ установлюється відповідно до даних Оператора ГРМ.

Як вищезазначено, у рішенні господарського суду Харківської області від 17.11.2016 по справі № 922/3626/16 встановлено, що відповідачу були надані за Договором на постачання природного газу №2015/ТП-БО-12026 від 11 грудня 2015 року послуги з постачання природного газу у кількості:

- січень 2016 року - 8,093 тис. м куб. на загальну суму 66 977,99 грн.;

- лютий 2016 року - 5,303 тис. м куб. на загальну суму 43 887,84 грн.;

- березень 2016 року - 3,701 тис. м куб. на загальну суму 30 629,63 грн.

Також, матеріалами справи підтверджується, що позивач виконав свої зобов'язання з надання послуг з розподілу природного газу за період січень 2016 по березень 2016 на загальну суму 4800,83 грн. у кількості:

- січень 2016 року - 8,093 тис. м куб. на загальну суму 2272,51 грн. за актом № ХРГ00000710 від 31.01.2016;

- лютий 2016 року - 5,303 тис. м куб. на загальну суму 1489,08 грн. за актом № ХРГ00004046 від 29.02.2016;

- березень 2016 року - 3,701 тис. м куб. на загальну суму 1039,24 грн. за актом № ХРГ00006658 від 31.03.2016.

Крім того, позивачем, на виконання умов договору розподілу природного газу, було надано відповідачу акти наданих послуг з розподілу природного газу №ХРГ00000710 від 31.01.2016 на суму 2272,51 грн., №ХРГ00004046 від 29.02.2016 на суму 1489,08 грн. та №ХРГ00006658 від 31.03.2016 на суму 1039,24 грн., проте відповідач від підписання актів наданих послуг з розподілу природного газу за період січень-березень 2016 року відмовився, в зв'язку з наявністю простроченої кредиторської заборгованості та неможливістю брати на себе бюджетні зобов'язання та здійснювати оплату відповідних послуг, про що зазначено в листі за вих. 04-01-23/787 від 04.07.2016 (а.с. 17).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18 жовтня 2005 року зазначено, що відсутність бюджетних коштів, затримка бюджетного фінансування не виправдовує бездіяльність відповідача і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Отже, наведені відповідачем у його листі за вих. 04-01-23/787 від 04.07.2016 підстави для відмови від підписання актів наданих послуг з розподілу природного газу є необгрунтованими та безпідставними.

Таким чином, відповідачем не сплачено надані позивачем послуги з розподілу природного газу за період січень 2016 по березень 2016, у зв'язку з чим заборгованість відповідача перед позивачем станом на момент розгляду справи складає 4800,83 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України.

Названі норми передбачають, що господарські зобов'язання можуть виникати безпосередньо з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно статті 40 Закону України "Про ринок природного газу" розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов'язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов'язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Оператор газорозподільної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів розподілу природного газу з замовниками. Договір розподілу природного газу є публічним.

Частиною першою статті 901 Цивільного кодексу України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно частини першої статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст.193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги зазначені обставини, доведеність з боку позивача факту порушення відповідачем умов договору та діючого законодавства, суд визнає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу в сумі 4800,83 грн. обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Розглядаючи позовні вимоги про стягнення 795,42 грн. - пені, суд виходить з наступного.

За змістом ст. ст. 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) за яким передбачено правові наслідки, зокрема сплата неустойки.

Згідно ч.1 та ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ст.1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно ч.2 ст. 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 8.2. Типового договору розподілу природного газу, у разі порушення відповідачем строків оплати за Договором, він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Статтею 253 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Виходячи зі змісту зазначених норм, початком для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано. Нарахування санкцій триває протягом шести місяців. Проте законом або договором можуть бути передбачені інші умови нарахування.

У п. 1.12. Постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" від 17.12.2013 р. за № 14 господарським судам роз`яснено, що з огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Таким чином, суд здійснивши перерахунок пені за допомогою системи "Ліга Закон", не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого мало місце невиконання такого зобов'язання, вважає, що позовні вимоги в частині стягнення пені в сумі 795,42 грн. підлягають задоволенню повністю.

Розглядаючи позовні вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, суд виходить з наступного.

Згідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховую порушення відповідачем свого грошового зобов'язання за договором, перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення 3% річних в сумі 111,28 грн., а також інфляційних втрат в сумі 351,22 грн., а відтак позов в цій частині також підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується положеннями ст. 49 Господарського процесуального кодексу України та покладає на відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 40 Закону України "Про ринок природного газу", ст.ст. 173, 174, 193, 230 Господарського кодексу України, ст. ст. 6, 11, 509, 525, 526, 546-551, 610, 611, 625, 626, 627, 633, 634, 641, 642, 901, 903 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 4, 4-2, 4-3, 12, 22, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 69, 75, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Департаменту цивільного захисту Харківської обласної державної адміністрації (61038, м. Харків, Салтівське шосе, буд. 73, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Харківміськгаз" (61004, м. Харків, вул. Москалівська, буд. 57/59, ) суму основного боргу в розмірі 4800,83 грн., пені в розмірі 795,42 грн., 3% річних в сумі 111,28 грн., інфляційних втрат в сумі 351,22 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 1378,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 06.02.2017 р.

Суддя ОСОБА_2