ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

03 лютого 2017 року Справа № 907/235/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіСибіги О.М.,
суддівДанилової М.В., Корсака В.А.
розглянувши матеріали касаційної скаргиУжгородської міської ради, м. Ужгород, Закарпатська обл.
на постановуЛьвівського апеляційного господарського суду від 10.10.2016 року
у справі господарського суду Закарпатської області
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Дукат-Ужгород", м. Ужгород, Закарпатська обл.
доУжгородської міської ради, м. Ужгород, Закарпатська обл.
провизнання права користування земельною ділянкою та надання права на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для подальшої реєстрації права користування земельною ділянкою

В С Т А Н О В И В:

Касаційна скарга Ужгородської міської ради на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 10.10.2016 року не відповідає вимогам розділу ХІІ1 ГПК України з огляду на наступне.

Особливості процедури розгляду господарських справ в касаційному порядку передбачено розділом ХІІ1 ГПК України.

Відповідно до частини 4 статті 111 ГПК України, якою встановлено форму і зміст касаційної скарги, до скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Порядок сплати та розміри ставок судового збору встановлено Законом України "Про судовий збір".

Відповідно до статті 9 Закону України "Про судовий збір" судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Як вбачається з матеріалів касаційної скарги, скаржником на підтвердження сплати судового збору додано платіжні доручення № 139 від 02.11.2016 року та № 154 від 13.12.2016 року.

Проте, платіжне доручення № 154 від 13.12.2016 року про сплату судового збору у розмірі 1653, 60 грн. не може бути прийнятий в якості належного доказу, оскільки не є таким, що свідчить про сплату судового збору у встановленому порядку.

Відповідно до листа Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві № 06-08/512-1512 від 07.02.2012 року реквізити для сплати судового збору за подання касаційної скарги до Вищого господарського суду України є наступними:

рахунок отримувача - 0007

банк отримувача - ГУ ДКСУ у м. Києві

отримувач коштів - УДКСУ у Печерському районі м. Києва

код банку отримувача - 820019

код отримувача за ЄДРПОУ - 38004897

код бюджетної класифікації 22030004 (змінено на 22030104 відповідно до наказу Державної казначейської служби України від 14.01.2016 року № 13, яким затверджено Зміни до Довідника відповідності символу звітності коду класифікації доходів бюджету, затвердженого наказом Державного казначейства України від 15.01.2007 року № 5),

символ звітності банку 254.

В той же час, як вбачається з доданого до матеріалів касаційної скарги платіжного доручення № 154 від 13.12.2016 року, грошові кошти були перераховані на рахунок отримувача № 0007, тобто відмінний від рахунку отримувача Вищого господарського суду України, що свідчить про сплату скаржником судового збору за іншими реквізитами.

Крім того, перевіривши зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України (згідно довідки управління фінансового забезпечення та бюджетного планування Вищого господарського суду України від 02.02.2017 року № 09.03-02/406/17) встановлено, що кошти судового збору в сумі 1 653, 60 грн., сплачені Ужгородською міською радою платіжним дорученням № 154 від 13.12.2016 року, до спеціального фонду Державного бюджету за кодом класифікації доходів бюджету 22030104 "Судовий збір (Вищий господарський суд України, 070)" не зараховано.

Отже, до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Вищевикладене є безумовною підставою для повернення касаційної скарги на підставі пункту 4 частини 1 статті 1113 ГПК України.

За таких обставин, Вищий господарський суд України не може прийняти вказану касаційну скаргу до провадження і вона підлягає поверненню скаржнику на підставі пункту 4 частини 1 статті 1113 ГПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 86, 111, п. 4 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Ужгородської міської ради на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 10.10.2016 року у справі № 907/235/16 повернути скаржнику.

Головуючий суддяО.М. Сибіга

СуддіМ.В. Данилова

В.А. Корсак