ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"08" лютого 2017 р.Справа № 916/3213/16

За позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1;

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2;

про стягнення 11 134, 64 грн.

Суддя Щавинська Ю.М.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - витяг з ЄДР від 15.11.2016р.

ОСОБА_3 - довіреність №1502 від 16.12.2016р.;

від відповідача: не з`явився.

СУТЬ СПОРУ: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до господарського суду з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, в якій просить суд стягнути з останнього вартість автоматичної кавоварки Saeco Cafe Nova, інвентарний номер s/n 8 в розмірі 5 500 грн., неустойку в розмірі 134,64 грн. та штраф у розмірі 5 500 грн., а також витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на втрату 18.09.2016р. відповідачем переданого по договору оренди № 0306 від 03.06.2016р. вищевказаного обладнання, у зв'язку із чим, у останнього виник обов'язок відшкодувати його вартість.

Крім того, з огляду на несплату вартості обладнання протягом 14 днів (п. 4.1 договору), тобто до 03.10.2016р., позивачем в порядку, передбаченому п. 4.1 договору, було нараховано пеню, а згідно з п. 4.3 договору - штраф у розмірах, що заявлені до стягнення.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 28.11.2016р. порушено провадження у справі № 916/3213/16 із призначенням до розгляду в засіданні суду 19.12.2016р.

06.12.2016р. до канцелярії суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (а.с.33-34), згідно якого останній, заперечуючи проти задоволення позову, зазначає, що позивач просить повернути йому кавоварку Saeco Cafe Nova, яку нібито було передано йому згідно договору оренди № 3105 від 13.05.2016р., при цьому зауважує, що позивач просить застосувати до спірних правовідносин норми та наслідки, встановлені за іншим договором, а саме за договором № 0306 від 03.06.2016р.

Разом з тим, стверджує, що він не отримував вищевказану кавоварку від ФОП ОСОБА_1, зауважуючи при цьому, що усі кавоварки, які були отримані ним, а саме кавоварка Solis Master 5000 Digital, вартістю 6 000 грн. та кавоварка Saeco Royal Professional, вартістю 8 000 грн., в подальшому були повернуті позивачу.

Крім того, зазначає, що посилання позивача на видаткові накладні про поставку кави, цукру та інших товарів, як на підтвердження факту перебування у користуванні відповідача вищевказаної кавоварки, є необґрунтованими, оскільки на зазначених документах міститься не його підпис.

З урахуванням викладених обставин, відповідач просить в повному обсязі відмовити у задоволенні позову.

В судовому засіданні 19.12.2016р. представником позивача було надано письмові пояснення щодо поданого відповідачем відзиву на позов (а.с.38-40), згідно яких останній зазначає, що ним у зв'язку із поломкою вищевказаної кавоварки Solis Master 5000 Digital було замінено вказане обладнання на спірну кавоварку - Saeco Cafe Nova, інвентарний номер s/n 8 вартістю 5 500 грн., про що було складено відповідний акт прийому-передачі № 1206 від 12.06.2016р.

При цьому зазначає, що у даному акті було помилково вказано невірні реквізити договору оренди - № 3105 від 13.05.2016р.

Водночас позивач, вказує, що відповідач 18.09.2016р. повідомив його про втрату обладнання, на підтвердження чого надав відповідний талон-повідомлення, згідно якого поліцією було прийнято заяву про крадіжку автоматичної кавоварки з палатки біля ресторану - бару „ІНФОРМАЦІЯ_1", що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Відтак, позивач вважає, що відповідач, прийнявши в оренду кавоварку Saeco Cafe Nova загальною вартістю 5 500 грн., взяв на себе відповідальність за втрату такого обладнання та зобов'язаний відшкодувати збитки.

Щодо твердження відповідача стосовно неотримання ним в оренду спірної кавоварки, позивач зазначає, що вони є хибними, оскільки спростовуються наявністю відповідного акту прийому - передачі майна № 1206 від 12.06.2016р., який підписано відповідачем.

Ухвалою суду від 19.12.2016р., з огляду на нез'явлення в судове засідання представника відповідача, від якого не надходило клопотання про розгляд справи за його відсутності, а також у зв`язку з необхідністю додаткового витребування та дослідження доказів, розгляд справи було відкладено на 13.01.2017р.

04.01.2017р. до суду від відповідача надійшли письмові пояснення по справі (а.с.48-49), згідно яких останній повторно вказує на неотримання від позивача спірної кавоварки та зауважує про не укладення з позивачем договору № 3105 від 31.05.2016р., на який є посилання у вищевказаному акті приймання-передачі майна.

Крім того, відповідачем до суду було подано клопотання про розгляд справи за його відсутності (а.с.50). Згідно вказаного клопотання проти позову заперечує, підтримує доводи, викладені у поданих до суду відзиві та письмових поясненнях.

06.01.2017р. до канцелярії суду від позивача надійшло клопотання про витребування доказів, згідно якого останній для правильного вирішення спору просить суд витребувати у слідчого управління Суворовського відділу Головного управління Національної поліції в Одеській області матеріали справи № 6310 від 19.09.2016р. (реєстр № 31342 від 18.09.2016р.) щодо викраденої автоматичної кавоварки (а.с.52-53).

10.01.2017р. до канцелярії суду від відповідача надійшли чергові пояснення по справі (а.с.54), згідно яких зазначає, що з наданого позивачем талону-повідомлення № 023775 слідує, що кавоварка була викрадена з палатки біля ресторану -бару „ІНФОРМАЦІЯ_1". При цьому вказує, що згідно додатку № 1 до договору № 0306 від 03.06.2016р. адресою встановлення обладнання є кафе-бар „ІНФОРМАЦІЯ_2".

Водночас, відповідачем до суду було подано клопотання про витребування доказів (а.с.55), згідно якого останній просить суд витребувати у позивача належним чином завірену копію договору оренди № 3105 від 31.05.2016р. з додатком № 1 до нього.

В судовому засіданні 13.01.2017р. у задоволенні вказаного клопотання судом було відмовлено, з огляду на встановлення факту відсутності у позивача доказів, що витребуються.

Ухвалою суду від 13.01.2017р. задоволено вищевказане клопотання позивача про витребування доказів, зобов'язано слідче управління Суворовського відділу поліції в м. Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області направити до суду матеріали справи щодо викрадення автоматичної кавоварки (реєстраційний № 31342 від 18.09.2016р., талон повідомлення № 023775 від 18.09.2016р.), а також зазначити особу, якою подано заяву про її викрадення.

Ухвалою суду від 13.01.2017р. строк розгляду справи за клопотанням представника позивача було продовжено на п'ятнадцять днів та у зв'язку із необхідністю витребування у слідчого управління Суворовського відділу поліції в м. Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області нових доказів, розгляд справи було відкладено на 08.02.2017р.

06.02.2017р. до канцелярії суду від відповідача надійшли чергові письмові пояснення по справі (а.с.66-67), згідно яких останній з приводу винесеної судом ухвали про витребування доказів зазначив, що він 18.09.2016р. звертався до поліції із заявою про викрадення кавоварки, але не спірної, а іншої - кавоварки Solis Master 5000 Digital, вартістю 6 000 грн., яка згодом була знайдена і повернута позивачу.

В судове засідання 08.02.2017р. з'явився позивач та його представник, які під час розгляду справи по суті в повному обсязі підтримали заявлені позовні вимоги, наполягали на їх задоволенні.

Відповідач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 в судові засідання не з'являвся, про місце та час судового розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення на його адресу вищевказаних ухвал суду, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с.29,47,64).

Приймаючи до уваги наявне в матеріалах справи клопотання відповідача про розгляд справи за його відсутності, з урахуванням наявного в матеріалах справи відзиву на позов з письмовими поясненнями, які цілком відображають правову позицію відповідача, суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до ст.1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст.2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" є, зокрема, захист гарантованих Конституцією України та законами, прав і законних інтересів фізичних осіб-підприємців.

За змістом положень вказаних норм, правом на пред'явлення позову до господарського суду наділені, зокрема, фізичні особи-підприємці, а суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права і охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорювання і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Так, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

При цьому, суд вказує, що виключне право на визначення предмету та підстави позову належить позивачу, натомість суд, вирішуючи спір, повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Як вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 направлені на стягнення з відповідача вартості втраченої кавоварки Saeco Cafe Nova, інвентарний номер s/n 8 в розмірі 5 500 грн., а також неустойки та штрафу у розмірах, що заявлені до стягнення.

Підставою поданого позову позивачем зазначено договір оренди № 0306 від 03.06.2016р., укладений між сторонами та обставини, які свідчать про його порушення.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.06.2016р. між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Орендар) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (Орендатор) було укладено договір оренди № 0306 (а.с.18).

Згідно п. 1.1 вказаного договору Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове, оплатне користування автоматичні кавоварки, виключно, для використання за цільовим призначення: приготування зернової кави.

Відповідно до п. 1.2 специфікація, кількість та вартість обладнання зазначена в товарно-транспортній накладній на передачу обладнання (додаток №2), що є невід'ємною частиною договору.

Згідно п. 1.4 Орендар несе повну матеріальну відповідальність за будь-яке пошкодження або втрату обладнання Орендодавця та зобов'язаний відшкодувати Орендодавцю будь-які збитки в повному обсязі, пов'язані з таким пошкодженням та/або втратою обладнання.

Пунктом 2.1 договору встановлено, що Орендодавець зобов'язується встановити обладнання на місце, попередньо узгоджене між Орендодавцем та Орендарем.

Згідно п. 4.1 договору, Орендар бере на себе відповідальність за всі пошкодження або втрату обладнання. У випадку пошкодження обладнання, Орендар зобов'язується відшкодувати Орендарю всі витрати, пов'язані з тим, щоб повернути обладнання в робочий стан. У випадку зникнення/ втрати або пошкодження обладнання, Орендар у 14-денний строк після втрати останнього відшкодовує Орендодавцю вартість обладнання в сумі, що дорівнює вартості обладнання, зазначеної в додатку № 2 та сплачує пеню, що дорівнює подвійній обліковій ставці НБУ від цієї суми за кожний день затримки розрахунку.

Відповідно до п. 4.3 договору, у випадку невиконання Орендарем обов'язків, передбачених цим договором, або у випадку передачі обладнання третім особам, договір вважається розірваним, а обладнання підлягає негайному поверненню Орендодавцю. При цьому Суборендар сплачує штраф у розмірі вартості обладнання.

Пунктом 5.3 договору встановлено, що розмір (з урахуванням індексації) та строк сплати орендної плати Орендарем за користування одиницею обладнання узгоджено сторонами в товарно-транспортній накладній на передачу обладнання (додаток № 2), що є невід'ємною частиною договору.

Згідно п. 6.1 договору договір припиняє свою дію з дати, яка є останнім днем дії договору, як зазначено в додатку № 1, чи відповідно останньою датою періоду, на який договір був автоматично продовжений (ця дата є останнім днем дії договору).

Не пізніше, ніж за три календарних дні до закінчення строку дії цього договору, Орендар незалежно від причин зобов'язується повернути обладнання в тій комплектації і стані, включаючи зовнішній вигляд обладнання (з урахуванням нормального природного зносу), в якому воно було надано.

Згідно п. 7.1 та п. 7.2, договір підписано в двох оригінальних примірниках, кожний з яких має однакову юридичну силу. Додаток № 1 є невід'ємною частиною цього договору. Будь-які зміни внесені до цього договору, вважаються дійсними лише за умови їх письмового оформлення та підписання уповноваженими представниками сторін.

Приписам п. 7.4 договору встановлено, що будь-які договори, угоди/домовленості стосовно обладнання, вказаному у цьому договорі, укладені раніше, вважаються недійсними з моменту підписання сторонами цього договору.

За цим договором може бути надано на умовах оренди не більше однієї одиниці обладнання (п. 7.5 договору).

Як встановлено судом, в обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що ним 12.06.2016р. згідно акту приймання-передачі майна № 1206 (а.с.19) відповідачу замість кавоварки Solis Master 5000 Digital, вартістю 6 000 грн. було передано автоматичну кавоварку Saeco Cafe Nova, інвентарний номер s/n 8, оціночною вартістю 5 500 грн.

При цьому зазначена кавоварка була втрачена відповідачем, про що, на думку позивача, свідчить його звернення до поліції про її викрадення.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 43 вказаного кодексу, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Оцінивши надані сторонами докази, суд вважає, що заявлені вимоги про стягнення вартості автоматичної кавоварки Saeco Cafe Nova, інвентарний номер s/n 8 в розмірі 5 500 грн., є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Як вже було зазначено судом, згідно з п.7.5 договору, за цим договором може бути надано на умовах оренди не більше однієї одиниці обладнання

Згідно додатку № 2 до договору - товарно-транспортної накладної (а.с.18), яка є його невід'ємною частиною, відповідно до п. 1.2, обладнанням, яке передано за даним договором, є кавоварка Solis Master 5000 Digital, інвентарний номер s/n 900450А0011801, вартістю 6 000 грн.

Будь-яких доказів стосовно того, що кавоварка Saeco Cafe Nova була надана в обмін на кавоварку Solis Master 5000 Digital, як на цьому наполягає позивач, матеріали справи не містять.

Відповідачем в свою чергу зазначений факт не визнається та повністю заперечується.

При цьому акт приймання-передачі майна (а.с.19) містить посилання на договір оренди № 3105 від 31.05.2016р. та жодним чином не пов'язаний з договором оренди № 0306 від 03.06.2016р.

Наданий до суду талон-повідомлення також не може бути прийнятий в якості належного доказу, оскільки, по-перше, у ньому не зазначено саме про крадіжку кавоварки Saeco Cafe Nova, стягнення вартості якої є предметом спору. Крім того, вказаний талон свідчить про крадіжку з палатки біля кафе-бару „ІНФОРМАЦІЯ_1", в той час, як згідно договору оренди (додаток № 1), адресою встановлення обладнання є Миколаївська дорога, пляж Лузановка, кафе-бар „ІНФОРМАЦІЯ_2".

Посилання позивача на те, що передача кавоварки Saeco Cafe Nova підтверджується витратними накладними (а.с.24-28) не можуть бути прийняті судом в якості належних доказів, з огляду на те, що у вказаних документах в якості договору зазначено основний договір, без вказання будь-яких реквізитів, необхідних для його ідентифікації. При цьому лише зазначення інформації щодо оренди кавоварки Saeco Cafe Nova, номер s/n 8 жодним чином не свідчить про наявність між сторонами будь-яких правовідносин з цього приводу.

Крім того, жодна із накладних, і про це зазначає відповідач, не містить його підпису, у зв'язку із чим такі документи в розумінні ст. 34 ГПК України також не можуть бути визнані як належні та допустимі докази.

З урахуванням вищевикладеного, у задоволенні позову в частині стягнення вартості кавоварки, з зазначених позивачем підстав, слід відмовити.

З огляду на вищенаведені висновки суду, похідні позовні вимоги про стягнення штрафу та пені також задоволенню не підлягають.

Враховуючи відмову в задоволенні позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, підстави для покладення на відповідача судових витрат, згідно до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, відсутні.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 13 лютого 2017 р.

Суддя Ю.М. Щавинська