ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" січня 2017 р. Справа № 922/3521/16

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Барбашова С.В., суддя Істоміна О.А. , суддя Пушай В.І.

секретар судового засідання Кохан Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1 (довіреність №9-юр від 01.11.2016)

відповідача ОСОБА_2 (довіреність б/н від 10.11.2016)

третіх осіб 1) не зявився; 2) ОСОБА_3 (довіреність №3270 від 07.12.2016)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Укрпромвпровадження", м. Київ (вх. №253 Х/3) на рішення Господарського суду Харківської області від 29.11.2016 у справі №922/3521/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Укрпромвпровадження", м. Київ

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: 1) Товариство з обмеженою відповідальністю "Маркетінвестгруп", м. Київ; 2) Приватного акціонерного товариства "Львівський локомотиворемонтний завод", м. Львів

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фар-Україна", м. Харків

про стягнення 227842,45 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2016 року ТОВ "Укрпромвпровадження" звернулось до Господарського суду Харківської області із позовом до ТОВ "Фар-Україна", в якому просило суд стягнути з відповідача на свою користь суму коштів, сплачених за неякісний товар у розмірі 189868,71 грн., а також штраф за порушення умов зобов'язання щодо якості товару у розмірі 37973,74 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем за договором №9/16 від 09.03.2016, був поставлений товар неналежної якості.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 15.11.2016 до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача були залучені ТОВ "Маркетінвестгруп" (01133, м. Київ, ОСОБА_4 Приймаченко, 1/27) та ПАТ "Львівський локомотиворемонтний завод" (79018, м. Львів, вул. Залізнична, 1-А).

Рішенням господарського суду Харківської області від 29.11.2016 у справі №922/3521/16 (суддя Погорелова О.В.) у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення суду мотивоване недоведеністю позивачем обставин щодо поставки відповідачем неякісного товару за Договором №9/16 від 09.03.2016.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Укрпромвпровадження" із рішенням господарського суду першої інстанції не погодилось, звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій вважає оскаржуване рішення необґрунтованим, прийнятим на підставі неповно досліджених доказів, з порушенням норм матеріального права та при недотриманні норм процесуального права. Просить рішення господарського суду Харківської області від 29.11.2016 у справі №922/3521/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Скаржник також звернувся до суду з клопотанням про відновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач послався на те, що при прийнятті спірного товару позивачем 22.03.2016, невідповідність якості товару стандартам не могла бути встановлена шляхом простого огляду підшипників, оскільки дефекти підшипників були виявлені кінцевим покупцем цих підшипників - ПАТ "Львівський ЛРЗ" на спеціалізованому обладнанні. При цьому, позивач наголошує, що заміри по вхідному контролю спірного товару проводились на дільниці ПАТ "Львівський ЛРЗ" по ремонту підшипників електричних машин приладами, які мають відповідні атестати повірки, а отже, ці дефекти на думку позивача є прихованими. Саме тому позивач вважає необґрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що товар був прийнятий без зауважень, а, отже, подальші претензії такими, що не можуть бути прийняті. На думку позивача саме невідповідність характеристик спірних підшипників вимогам ГОСТ ДСТУ унеможливлює їх використання взагалі, а не лише для конкретних цілей, як помилково зазначив суд першої інстанції, вмотивовуючи своє рішення. Крім того, позивач вважає, що в матеріалах справи наявні усі належні первинні документів та інші докази, які дають змоги ідентифікувати підшипники, поставлені на користь ПАТ "Львівський ЛРЗ" з тими, які були поставлені відповідачем позивачеві. Спірні підшипники не закуплялися позивачем у інших постачальників, а їх купівля у відповідача була зумовлена відсутністю цих підшипників на ринку України. Таким чином, за даними позивача, відповідач всупереч умовам Договору №9/16 від 09.03.2016 поставив товар (підшипники FAG NU 1038 МІ С4) у кількості 8 шт., який не відповідає встановленим стандартам. Вказане стало підставою для неодноразового звернення до відповідача із проханням направити представника відповідача для передачі забракованого товару та для визначення місця випробування підшипників і направлення довіреності на повернення товару. Лише листом №277/04 від 11.04.2016 відповідач просив повернути спірний товар для встановлення радіального зазору, при цьому документів для повернення товару не надав та представника не направив. Неякісність переданого за товару позивач підтверджує складеними кінцевим покупцем товару - ПАТ "Львівський ЛРЗ" актами приймання продукції по якості від 28.03.2016 та 05.04.2016, де вказано, що підшипники FAG NU 1038 МІ С4 у кількості 8 шт. забраковані та не відповідають стандартам. У звязку з цим, позивач на підставі ст. 678 ЦК України та умов Договору №9/16 від 09.03.2016 просить стягнути з відповідача суму коштів, сплачених за неякісний товар у розмірі 189868,71 грн., а також штраф за порушення умов зобов'язання щодо якості товару у розмірі 37973,74 грн.

Треті особи письмових пояснень або заперечень по апеляційній скарзі не надали.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 17.01.2017 клопотання ТОВ "НВП "Укрпромвпровадження" про відновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження задоволено. Прийнято апеляційну скаргу позивача до провадження. Розгляд скарги призначено на 31 січня 2017 р. о 10:30 год.

27.01.2017 від ТОВ "Фар-Україна" надійшов відзив (вх. №896) на апеляційну скаргу, в якому відповідач стверджує про безпідставність доводів апеляційної скарги та просить рішення Господарського суду Харківської області від 29.11.2016 залишити без змін. Правова позиція відповідача є незмінною, він вказує на те, що в матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази неякісності поставленого за Договором № 9/16 від 09.03.2016 товару, а також відсутні докази того, що товар, поставлений остаточному покупцю ПАТ "Львівський локомотиворемонтний завод", є саме тим товаром, який поставлений відповідачем позивачу. Крім того, відповідач вважає, що прийняття товару позивачем без зауважень і подальша передача його у власність іншому покупцю свідчить про прийняття зобовязань відповідача, як виконаних належним чином.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та наданих на неї заперечень, дослідивши представлені сторонами докази в їх сукупності, заслухавши у судовому засіданні 31.01.2017 представників позивача та відповідача, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права встановила наступне.

09.03.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Укрпромвпровадження" (позивач, Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ФАР-Україна" (відповідач, Постачальник) був укладений договір №9/16 (далі Договір), згідно пункту 1.1. якого Постачальник зобовязався поставити, а Покупець прийняти та сплатити на умовах Договору підшипники (Товар). Найменування, кількість та ціна Товару, зазначаються в специфікації, що є додатком до Договору та невідємною його частиною. Виробник товару FAG, Німеччина (том 1 аркуші справи 9-11).

09.03.2016 сторонами у справі підписана специфікація, згідно якої Постачальник взяв на себе зобовязання поставити Покупцю підшипники FAG NU 1038 МІ С4 у кількості 8 шт. на суму 189868,71 грн., у тому числі НДС 31644,79 грн. (том 1 аркуш справи 12).

Згідно пункту 3.1. Договору Покупець зобовязався провести попередню оплату в розмірі 70% вартості товару на протязі 5 (пяти) банківських днів після предявлення Постачальником рахунку. Решта 30% вартості Товару на протязі 5 (пяти) банківських днів з дня надходження письмового підтвердження Постачальника про готовність Товару до відвантаження.

На виконання договірних домовленостей позивач 11.03.2016 та 22.03.2016 на підставі рахунку-фактури від 09.03.2016 № СФ-0001267 (том 1 аркуш справи 15) здійснив перерахування на поточний рахунок відповідача 132908,00 грн. (70% попередньої оплати) та 56960,70 грн. (30% від вартості товару з дня письмового підтвердження відповідача про готовність товару до відвантаження) (том 1 аркуш справи 16-17).

Згідно пункту 4.1. Договору поставка Товару здійснюється на протязі 21 календарного дня з моменту перерахування на поточний рахунок Постачальника попередньої оплати у розмірі 70% вартості товару, зазначеної в специфікації.

Як свідчать матеріали справи та не заперечується сторонами, відповідач на підставі видаткових накладних №РН-0000938 від 22.03.2016 на суму 94934,35 грн. та №РН-0000966 на суму 94934,35 грн. поставив позивачу передбачений специфікацією від 09.03.2016 до Договору №9/16 від 09.03.2016 товар у повному обсязі (том 1 аркуші справи 13-14).

Позивач на підставі Договору купівлі-продажу №224/15 від 22.04.2015 поставив на користь ТОВ "Маркетінвестгруп" підшипники FAG NU 1038 МІ С4 у кількості 8 шт. (том 1 аркуші справи 18-19).

ТОВ "Маркетінвестгруп" поставлено ПАТ "Львівський ЛРЗ" підшипники FAG NU 1038 МІ С4 у кількості 8 шт., згідно Договору поставки №ВЗК-042/16 від 18 березня 2016 року (том 1 аркуші справи 21-25).

ПАТ "Львівський ЛРЗ" провело перевірку партії підшипників FAG NU 1038 МI С4, які надійшли від ТОВ "Маркетінвестгруп" по видатковій накладній №89 від 23.03.2016 в кількості чотирьох штук. За результатами перевірки даної партії комісією у складі працівників заводу було виявлено, що овальність по доріжці кочення внутрішнього кільця підшипників становить 0,2-0,3 мм при допуску не більше 0,02 мм; радіальний зазор у вільному стані відповідно 0,04 мм, 0,05 мм, 0,07 мм, 0,09 мм при нормі не менше 0,16 мм. За наслідками проведеної перевірки прийнято рішення: 1) відставити від виробництва підшипники NU 1038 М1 С4 в кількості 4 шт. Дані підшипники не можуть використовуватись при ремонті ТЕД СТА-1200, АД-914; 2) ВЗКіК викликати представників постачальника, або провести заміну відставленої продукції (том 1 аркуш справи 36).

Також, при надходженні до ПАТ "Львівський ЛРЗ" підшипників NU 1038 М1 С4 в кількості чотирьох штук від ТОВ "Маркетінвестгруп" по іншій видатковій накладній №100 від 29.03.2016, було виявлено неякісність цих підшипників та складені відповідні акти браку, про що свідчить лист ПАТ "Львівський ЛРЗ" №898 від 06.04.2016.

Відповідно до листа №979 від 18.04.2016 ПАТ "Львівський ЛРЗ" повідомив ТОВ "Маркетінвестгруп" про те, що заміри по вхідному контролю підшипників FAG NU 1038 МІ С4 у кількості 8 шт. проводились на дільниці по ремонту підшипників електричних машин приладами: слюсарний верстатник з пристосуванням для заміру радіального зазору підшипників тягових двигунів (номер проекту СБ6.983) (том 1 аркуш справи 37-41).

Із матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до відповідача з листами №209 від 28.03.2016, №220 від 31.03.2016, №236 від 06.04.2016, №339 від 19.05.2016, №402 від 14.06.2016, №473 від 11.07.2016, №537 від 16.08.2016 з проханням направити представника відповідача для передачі забракованого товару (том 1 аркуші справи 26-31, 34).

Як зазначив позивач, своїм листом №245 від 11.04.2016 він просив визначити місце випробування підшипників та направити довіреності на повернення товару, але відповідач проігнорував прохання позивача, не пояснивши причини власної бездіяльності. Лише листом №277/04 від 11.04.2016 відповідач просив повернути підшипники для встановлення радіального зазору, при цьому документів для повернення товару не надав та представника не направив.

За даних обставин, позивач вважає свої права порушеними, в звязку з чим був змушений звернутись до Господарського суду Харківської області за їх захистом.

З огляду на те, що відповідач не вжив жодних заходів щодо усунення недоліків бракованого товару, або його заміни чи повернення коштів, Товариство з обмеженою відповідальністю "НВП "Укрпромвпровадження" на підставі статті 678 Цивільного кодексу України та умов Договору поставки №9/16 від 06.03.2016 просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фар-Україна" суму коштів, сплачених за неякісний товар у розмірі 189868,71 грн., та штраф в сумі 37973,74 грн. за порушення відповідачем зобовязання щодо якості товару у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісного товару (пункт 9.6. Договору).

Колегія суддів зазначає, що при вирішенні спорів, пов'язаних з поставкою продукції і товарів неналежної якості або некомплектних, а також в неналежній тарі (упаковці), застосуванню підлягають приписи Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, стандарти, інша обов'язкова для сторін нормативно-технічна документація, Інструкція про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по якості, затверджена постановою Держарбітража при ОСОБА_5 СРСР від 25.04.1966 №П-7 (зі змінами), а також договір.

Частиною першою статті 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (частина перша статті 175 Господарського кодексу України).

Згідно частин и першої статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктом першим статті 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 673 Цивільного кодексу України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети. У разі продажу товару за зразком та (або) за описом продавець повинен передати покупцеві товар, який відповідає зразку та (або) опису. Якщо законом встановлено вимоги щодо якості товару, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, який відповідає цим вимогам. Продавець і покупець можуть домовитися про передання товару підвищеної якості порівняно з вимогами, встановленими законом.

Відповідно до статті 675 Цивільного кодексу України товар, який продавець передає або зобов'язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу.

Статтею 268 Господарського кодексу України унормовано, що якість товарів, що поставляються, повинна відповідати стандартам, технічним умовам, іншій технічній документації, яка встановлює вимоги до їх якості, або зразкам (еталонам), якщо сторони не визначать у договорі більш високі вимоги до якості товарів.

У разі відсутності в договорі умов щодо якості товарів, остання визначається відповідно до мети договору або до звичайного рівня якості для предмета договору чи загальних критеріїв якості. У разі поставки товарів більш низької якості, ніж вимагається стандартом, технічними умовами чи зразком (еталоном), покупець має право відмовитися від прийняття і оплати товарів, а якщо товари уже оплачені покупцем, - вимагати повернення сплаченої суми.

Сторонами у пункті 5.1. Договору №9/16 від 09.03.2016 було погоджено, що якість товару, який поставляється за даним Договором, повинна відповідати діючим нормам та стандартам на обумовлений в цьому Договорі товар та підтверджуватись відповідними сертифікатами та іншими документами.

Статтею 678 Цивільного кодексу України визначено правові наслідки передання товару неналежної якості. Так, цією статтею передбачено, що покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару.

У пункті 6.1. Договору №9/16 від 09.03.2016 позивач та відповідач дійшли згоди про те, що приймання-передача товару здійснюється, зокрема по якості, згідно пункту 5.1. Договору. Порядок прийняття покупцем товару за якістю визначається Інструкцією Держарбітражу СРСР від 25.04.1966 №П-7 та роз'ясненням Вищого Арбітражного суду України № 01-6/1106 від 12.10.1993.

Подібний порядок прийняття товару визначено й Договором купівлі-продажу №224/15 від 22.04.2015, що укладений між позивачем - ТОВ НВП "Укрпромвпровадження" та ТОВ "Маркетінвестгруп" (третьою особою у справі), а також Договором поставки №ВЗК-042/16 від 18.03.2016, який підписаний між ТОВ "Маркетінвестгруп" та ПАТ "Львівський ЛРЗ".

Проаналізувавши норми чинного законодавства, що підлягають застосуванню при вирішенні даної справи, а також положення Договору №9/16 від 09.03.2016, колегія суддів визначає, що наслідки поставки неякісного товару настають для сторін даного спору лише за умови доведеності обставин поставки постачальником товару неналежної якості.

Дані обставини відповідно до вимог чинного законодавства встановлюються та письмово фіксуються в порядку, який передбачений умовами Договору №9/16 від 09.03.2016 та Інструкцією приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по якості, затвердженої постановою Держарбітража при ОСОБА_5 СРСР від 25.04.1966 №П-7.

Згідно статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до вимог статті 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Таким чином, при укладенні Договору №9/16 від 09.03.2016 позивачем та відповідачем на підставі вільного волевиявлення узгоджено порядок приймання продукції по якості саме із застосуванням Інструкції П-7. Отже дотримання цієї Інструкції для сторін даного договору є обов'язковим. Іншого порядку приймання-передачі товару по якості сторонами не визначено.

Відповідно до пункту 6 Інструкції П-7 (зі змінами та доповненнями) приймання продукції по якості здійснюється на складі покупця не пізніше 20 днів після видачі продукції органом транспорту або надходженні її на склад покупця при доставці продукції постачальником або при вивозі продукції покупцем.

Приймання продукції по якості здійснюється відповідно зі стандартами, технічними умовами згідно супровідних документів, що посвідчують якість продукції (товарів) - технічний паспорт, сертифікат, посвідчення якості, рахунок-фактура, специфікація і т.д.

При виявленні невідповідності якості, комплектності, маркування продукції, тари або упаковки вимогам стандартів, технічним умовам, договору або даним, зазначеним у маркуванні і супровідних документах, що посвідчують якість продукції, покупець зобов'язаний призупинити прийом продукції і скласти акт, в якому зазначити характер виявлених дефектів, а також викликати для участі при прийманні продукції представника постачальника (пункт 16 Інструкції П-7).

Повідомлення про виклик представника виробника (постачальника) згідно пункту 18 Інструкції П-7 повинно бути направлене (передане) йому по телеграфу (телефону) не пізніше 24 год, якщо інші строки не встановлені Основними чи Особливими умовами поставки, іншими обов'язковими для сторін правилами чи договором.

Згідно статті 687 Цивільного кодексу України перевірка додержання продавцем умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару та інших умов здійснюється у випадках та в порядку, встановлених договором або актами цивільного законодавства.

Покупець зобов'язаний повідомити продавця про порушення умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару у строк, встановлений договором або актами цивільного законодавства, а якщо такий строк не встановлений, - в розумний строк після того, як порушення могло бути виявлене відповідно до характеру і призначення товару (частина перша статті 688 Цивільного кодексу України).

Як свідчать матеріали справи, обґрунтовано встановлено судом першої інстанції та підтверджується в ході апеляційного розгляду справи, 22.03.2016 позивач прийняв обумовлений Договором №9/16 від 09.03.2016 товар від Постачальника (відповідача) без зауважень. Невідповідність якості прийнятого по цьому Договору товару стандартам позивачем не встановлена.

Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 4-3 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що однією з засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. У відповідності до частини другої статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Правила допустимості доказів у процесуальному праві розуміється як певне, встановлене законом обмеження у використанні доказів у процесі вирішення конкретних справ, що є наслідком наявності письмових форм фіксації правових дій та їх наслідків.

Позивач стверджує, що після отримання товару 22.03.2016 поставив придбаний у відповідача товар за договором від 22.04.2015 на користь іншого субєкта господарювання - ТОВ "Маркетінвестгруп", яке, в свою чергу, надалі поставило товар на користь ПАТ "Львівський локомотиворемонтний завод". Зрештою, саме ПАТ "Львівський локомотиворемонтний завод" була вперше виявлена невідповідність підшипників стандартам.

Проте, зазначені доводи позивача не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи як у суді першої, так і апеляційної інстанції, оскільки жодних доказів поставки одних і тих же самих підшипників, що були поставлені відповідачем позивачу, саме тим, які поставлені позивачем на користь ТОВ "Маркетінвестгруп", а надалі й ПАТ "Львівський локомотиворемонтний завод", позивачем не надано. В жодних документах не міститься посилань на виробника, попереднього постачальника товару, реквізити маркування товару, тощо. При цьому, у матеріалах справи не міститься документальних доказів того, що після 22.03.2016 підшипники приймалися другим чи третім покупцем. Тим більш, судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що у матеріалах справи наявні суперечливі докази - з одного боку це вимога позивача прибути до ПАТ "Львівський локомотиворемонтний завод" для перевірки підшипників і ОСОБА_2 ПАТ "Львівський локомотиворемонтний завод" про відставлення товару, які свідчать, що станом на 19.05.2016 підшипники перебувають на ПАТ "Львівський локомотиворемонтний завод", а з іншого боку - це акт повернення продукції від ТОВ "Маркетінвестгруп" до позивача від 20.04.2016.

Відтак, із наданих позивачем в підтвердження його вимог письмових доказів не вбачається ідентичність поставлених відповідачем товарів та товарів, які поставлені наступним покупцям.

Наданий позивачем ОСОБА_6 ПАТ "Львівський локомотиворемонтний завод" про відставлення товару не може бути прийнятий судом до уваги в якості доказу невідповідності спірного товару стандартам, оскільки складений третьою особою в односторонньому порядку, не стосується взаємовідносин позивача та відповідача, і за своїм правовим змістом свідчить про неможливість використання підшипників NU 1038 МІ С4, поставлених Товариством з обмеженою відповідальністю "Маркетінвестгруп", для конкретного виду робіт (не можуть використовуватись при ремонті ТЕД СТА-1200, АД-914), а не про їх неякісність взагалі. Втім, мета використання підшипників сторонами спору в договорі між позивачем і відповідачем не обумовлювалася, що може свідчити про безпідставне ототожнювання непідходящого товару з неякісним товаром, як про це правомірно зазначив суд першої інстанції.

Зазначені спірні обставини також свідчать про те, що для їх уникнення Інструкцією П-7 передбачено призупинення прийняття товару, виклик представників постачальника для його подальшого прийняття та складання відповідних актів. Проте передбачена Інструкцією П-7 процедура прийняття товару по якості позивачем була порушена, а тому надане позивачем листування та ОСОБА_2 ПАТ "Львівський локомотиворемонтний завод" про відставлення товару не є належними та допустимими доказами на підтвердження обставин постачання відповідачем неякісного товару за Договором №9/16 від 09.03.2016.

Документи в підтвердження неякісності товару, переданого саме за №9/16 від 09.03.2016 позивачем не надані.

Враховуючи вказане, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що позивачем порушено порядок і вимоги щодо прийняття товару по якості, визначений Інструкцією П-7, обов'язковість застосування якої сторонами обумовлено у пункті 6.1. Договору № 9/16 від 09.03.2016, а саме при прийнятті товару будь-які недоліки позивачем не оформлювалися. Порядок повідомлення та залучення представника постачальника (позивача) при прийманні товару для складення відповідних актів позивачем не дотримано. Крім того, позивач не представив суду доказів, які б підтверджували дотримання порядку складання акта виявлених дефектів чи прихованих недоліків. Окрім цього, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що навіть при виявлені прихованих недоліків товару згідно пункту 9 Інструкції позивач також повинен був на протязі 5 днів після виявлення недоліків скласти ОСОБА_2 про скриті недоліки, чого ним не було зроблено.

Враховуючи умови договору та приписи Інструкції П-7, колегія суддів повністю погоджуючись із висновками суду першої інстанції також вважає, що позивачем не надано жодних належних доказів на підтвердження обставин поставки відповідачем товару неналежної якості за Договором . Вказане має наслідком висновок про те, що позовні вимоги ТОВ "НВП "Укрпромвпровадження" є необґрунтованими та недоведеними допустимими доказами, як то передбачено статтями 32-34 Господарського процесуального кодексу України.

Правові підстави для задоволення позовних вимог під час повторного розгляду справи колегією суддів не встановлені.

Отже, за даних обставин, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга ТОВ "НВП "Укрпромвпровадження" задоволенню не підлягає, оскільки наведені в ній доводи не спростовують правомірних висновків місцевого господарського суду по суті спору, що викладені в оскаржуваному рішенні.

Натомість при розгляді переданого на розгляд суду спору по суті, місцевий господарський суд правильно застосував норми матеріального права та не припустився порушень норм процесуального права, якими закріплено та визначено обовязковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходить при вирішенні даної справи. Наслідком виконання зазначених процесуальних дій є прийняття господарським судом Харківської області цілком законного та обґрунтованого рішення у даній справі, через що правові підстави для його скасування у суду апеляційної інстанції відсутні.

На підставі викладеного та керуючись статтями 32, 33, 34, 43, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтями 105, 110 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Укрпромвпровадження", м. Київ залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 29.11.2016 у справі №922/3521/16 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Головуючий суддя Барбашова С.В.

Суддя Істоміна О.А.

Суддя Пушай В.І.