КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про зупинення провадження у справі

"07" лютого 2017 р. Справа №910/20625/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Верховця А.А.

суддів: Андрієнка В.В.

Остапенка О.М.

за участі представників сторін:

згідно з протоколом судового засідання.

розглядаючи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю

"Інтерфом-М"

на рішення Господарського суду міста Києва від 05.11.2015

у справі № 910/20625/15 (суддя: Бондарчук В.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерфом-М"

до 1) Державної служби інтелектуальної власності України

2) Компанії Айвібрідж Венчерз Лімітед (Ivybridge Ventures Limited)

(м. Нікосія, Кіпр),

третя особа, без самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів -

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕРГОПАК"

про визнання недійсним свідоцтва на знак для товарів та послуг

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю (далі за текстом - ТОВ) "Інтерфом-М" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державної служби інтелектуальної власності України та Компанії Айвібрідж Венчерз Лімітед (Ivybridge Ventures Limited) про:

- визнання свідоцтва України на знак для товарів і послуг №175926 від 25.09.2013, видане на ім'я Айвібрідж Венчерз Лімітед, зареєстроване в Державному реєстрі свідоцтв України на знаки для товарів і послуг недійсним повністю;

- зобов'язання Державної служби інтелектуальної власності України внести відомості про визнання недійсним повністю свідоцтва України на знак для товарів і послуг №175926 від 25.09.2013 до Державного реєстру свідоцтв на знаки для товарів і послуг;

- зобов'язання Державної служби інтелектуальної власності України опублікувати в офіційному бюлетені "Промислова власність" відомості про визнання недійсним повністю свідоцтва України на знак для товарів і послуг №175926 від 25.09.2013.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.11.2015 у справі № 910/20625/15 у задоволенні позову відмовлено. Не погоджуючись із зазаначеним рішенням господарського суду першої інстанції, ТОВ "Інтерфом-М" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 05.11.2015 у справі № 910/20625/15, прийняти нове, яким позов задовольнити.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.12.2015 апеляційну скаргу було прийнято до провадження, призначено до розгляду. Розгляд справи неодноразово відкладався, склад колегії суддів з розгляду скарги змінювався. Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.08.2016 провадження за скаргою було зупинено до повернення матеріалів справи.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 10.11.2016 ТОВ "Інтерфом-М" було повернуто касаційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 09.08.2016, подання якої зумовило зупинення провадження за апеляційної скаргою, матеріали справи разом з супровідним листом 18.11.2016 повернуто до Київського апеляційного господарського суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.11.2016, здійсненого у зв'язку з перебуванням одного із суддів, що входив до складу колегії з розгляду апеляційної скарги, у відпустці для розгляду апеляційної скарги у справі сформовано колегію суддів у складі головуючого Верховця А.А., суддів Сотнікова С.В., Остапенка О.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.11.2016 провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Інтерфом-М" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.11.2015 у справі № 910/20625/15 було поновлено, розгляд справи призначено 13.12.2016, в судовому засіданні 13.12.2016 оголошено перерву до 14:00 03.01.2017.

Згідно з протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 03.01.2017, здійсненому у зв'язку з перебуванням судді Остапенка О.М. у відпустці, для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі головуючого Верховця А.А., суддів Сотнікова С.В., Андрієнка В.В. Ухвалою від 03.01.2017 задоволено заяву про самовідвід у справі судді Сотнікова С.В.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.01.2017, здійсненого у зв'язку із задоволенням заяви про самовідвід судді, що входив до складу колегії з розгляду апеляційної скарги, для розгляду справи сформовано колегію у складі головуючого Верховця А.А., суддів Андрієнка В.В., Коротун О.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.01.2017 апеляційну скаргу було прийнято до провадження у визначеному складі колегії суддів розгляд апеляційної скарги ТОВ "Інтерфом-М" та призначено до розгляду на 07.02.2017 о 10:05 в судовому засіданні у приміщенні суду за адресою: м. Київ, вул. Шолуденка, 1 (зал судових засідань №1). Викликати в засідання повноважних представників сторін.

03.02.2017 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів (канцелярія) Київського апеляційного господарського суду від ТОВ "Інтерфом-М" надійшли письмові пояснення.

Згідно з протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 07.02.2017, здійсненому у зв'язку з перебуванням судді Коротун О.М., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), на лікарняному, для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі головуючого судді - Верховця А.А., суддів: остапенка О.М., Андрієнка В.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.02.2017 апеляційну скаргу було прийнято до провадження у визначеному складі колегії суддів розгляд апеляційної скарги ТОВ "Інтерфом-М" та призначено до розгляду на 07.02.2017, згідно з ухвалою від 10.01.2017.

Враховуючи викладене, колегія суддів у новому складі розпочала розгляд апеляційної скарги з початку.

07.02.2017 в судовому засіданні представником апелянта Олійником О.С. заявлено клопотання про зупинення провадження у справі № 910/20625/15 до перегляду Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 25.07.2016 у цивільній справі № 760/835/14-ц.

Розглянувши подане клопотання колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла до висновку про відсутність підстав для його задоволення. При цьому суд керувався наступним.

Згідно з ч. 1 ст. 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

У п. 3.16 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 зазначено, що під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Пов'язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

Неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі.

Отже, метою зупинення провадження у справі до розгляду пов'язаної з нею справи є виявлення обставин, підстав, фактів, тощо, що не можуть бути з'ясовані та встановлені у даному процесі, проте, які мають значення для конкретної справи, провадження у якій зупинено.

Сама по собі взаємопов'язаність двох справ ще не свідчить про неможливість розгляду даної справи до прийняття рішення у іншій справі.

Оскільки у господарського суду є можливість самостійно встановити обставини та надати оцінку доказам, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, а відповідач заперечує проти них, вказане клопотання не підлягає задоволенню.

Також, в судовому засіданні 07.02.2017 представником апелянта Компанець М.Б. заявлено клопотання про виклик у судове засідання для надання пояснень: експертів Микитіну О.І. яким підписано рішення про відмову в реєстрації знака від 01.11.2010 № 30312/4 та рішення про відмову в реєстрації знака від 20.03.2013 № 8644/4; членів Апеляційної палати Державного департаменту інтелектуальної власності Салфетник Т.П., Бутяєву А.П., якими підписано рішення Апеляційної палати Державного департаменту інтелектуальної власності від 11.03.2011 про відмову у задоволенні заперечення компанії Айвібрідж Венчерз Лімітед на рішення Держдепартаменту від 01.11.2010 про відмову в реєстрації знака за заявкою № m2010 08266.

Суд порадившись враховуючи приписи ст. 33 ГПК України, не знаходить правових підстав для його задоволення та вирішив відхилити зазначене вище клопотання представника апелянта з мотивів, що останнє ґрунтується на припущеннях щодо можливого опротестування зазначених рішень, які до теперішнього часу, не були оскаржені у встановленому процесуальним законодавством України порядку і є чинними. Крім того, представники апелянта не зазначають про наміри оскарження вказаних вище рішень.

Крім того, в судовому засіданні представником 07.02.2017 представником апелянта подано письмові пояснення щодо зловживання відповідачем спірним позначенням.

Суд порадившись ухвалив, залучити письмові документи до матеріалів справи.

В судовому засіданні апеляційної інстанції 07.02.2017, головуючим суддею було запропоновано залишити зал судового засідання для проведення колегією суддів наради, після закінчення якої суд оголосив про призначення судової експертизи у справі № 910/20625/15 з власної ініціативи суду, з мотивів зазначених нижче.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Київським апеляційним господарським судом встановлено наступне.

Позовні вимоги у даній справі обґрунтовані тим, що знак для товарів і послуг за свідоцтвом України № 175926 не відповідає умовам надання правової охорони, визначеним ч. 2 ст. 6 Закону України "Про охорону прав на знак для товарів і послуг", оскільки є таким, що відображає лише форму, що обумовлена природним станом товару чи необхідністю отримання технічного результату, або яка надає товарові істотної цінності.

У судових засіданнях першої та апеляційної інстанції представник відповідача-1 зазначає, що вважає необґрунтованим твердження позивача про те, що знак для товарів і послуг за свідоцтвом України № 175926 є позначенням, яке відображає лише форму, що обумовлена необхідністю отримання технічного результату, оскільки Апеляційною палатою Державної служби інтелектуальної власності України прийнято до уваги висновок № 08/12 комісійної судової експертизи у сфері інтелектуальної власності від 03.02.2012 як доказ того, що об'ємне позначення за заявою № m 2010 08266 не відображає лише форму, яка обумовлена необхідністю отримання технічного результату.

Представник відповідача-2 обгрунтовує власні заперечення відносно позову тим, що об'ємний знак для товарів і послуг за свідоцтвом України № 175926 є таким, що не відображає лише форму, яка обумовлена природним станом товару чи необхідністю отримання технічного результату та набув розрізняльної здатності внаслідок використання до дати подання заявки, а саме до 31.05.2010. Крім того зазначає, що знак для товарів і послуг за свідоцтвом України № 175926 має розрізняльну здатність, як знак відповідача-2 та був введений в господарський обіг і реалізовувався на території України відповідачем-2 з 2002 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 ГПК України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Призначення експертизи можливе за клопотанням сторін, третіх осіб, прокурора та з власної ініціативи суду.

В зв`язку з чим суд дійшов висновку, що висновок експертизи зі спірних питань може бути прийнятий судом в якості належного доказу, прояснити суперечності та розбіжності, виявлені кожною із сторін, сприяти повному і всебічному розгляду справи, а відтак, - ухваленню правомірного та обґрунтованого рішення суду, прийняття якого є законним інтересом кожної із сторін.

Враховуючи чинне національне законодавство, а також практику ЄСПЛ та той факт, що роз'яснення питань, що виникли при вирішенні даного спору потребують спеціальних знань, Київський апеляційний господарський суд вважав за необхідне призначити судову експертизу у даній справі.

Відповідно до ст. 17 Закону України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію (Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод) та практику Суду (Європейського суду з прав людини) як джерело права.

Рішеннями ЄСПЛ у справах „Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands" від 27.10.1993 (п. 33), та „Ankerl v. Switzerland" від 23.10.1996 (п. 38) встановлено, що принцип рівності сторін у процесі - у розумінні „справедливого балансу" між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони. Рівність засобів включає: розумну можливість представляти справу в умовах, що не ставлять одну сторону в суттєво менш сприятливе ніж іншу сторону; фактичну змагальність; процесуальну рівність; дослідження доказів, законність методів одержання доказів; мотивування рішень.

Крім того, принцип змагальності тісно пов'язаний з принципом рівності, тоді як рівноправність сторін - один із необхідних елементів принципу змагальності, „без якого змагальність як принцип не існує". Рівноправність сторін є суттю змагальності, бо тільки через рівні можливості сторін можлива реалізація принципу змагальності.

Також, у рішенні ЄСПЛ „Дульський проти України" від 01.06.2006 (заява № 61679/00), зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід'ємну частину судової процедури. Більше того, суд вирішує питання щодо отримання додаткових доказів та встановлює строк для їх отримання.

Статтею 1 Закону України "Про судову експертизу" передбачено, що судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів дізнання, досудового та судового слідства. Судово-експертна діяльність здійснюється на принципах законності, незалежності, об'єктивності і повноти дослідження (ст. 3 Закону України "Про судову експертизу").

Відповідно до пункту 1.8. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень (затверджена наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5 (далі - Інструкція) експертизи та дослідження проводяться фахівцями, які мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку в державних спеціалізованих установах, атестовані та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності і внесені до Державного реєстру атестованих судових експертів.

Відповідно п.п. 3, 6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" за змістом статті 101 ГПК апеляційний господарський суд, яким приймаються додаткові докази і перевіряється законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі, вправі призначити судову експертизу на стадії перегляду судового рішення в апеляційному порядку. На підставі пункту 5 статті 65 та пункту 1 частини другої статті 79 ГПК судову експертизу може бути призначено судом як у порядку підготовки справи до розгляду, так і в процесі розгляду. Відповідно до частини другої статті 41 ГПК учасники судового процесу вправі пропонувати господарському суду питання, які мають бути роз'яснені експертом. Ці питання можуть бути запропоновані у позовній заяві, у відзиві або в окремому письмовому клопотанні сторони. Проте остаточне коло питань судовому експерту визначається господарським судом.

У рішення ЄСПЛ по справі "Бендерський проти України" №22750/02 від 15.11.2007 зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип незалежного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені судом.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції має дослідити надані сторонами докази, для чого необхідні спеціальні знання, а тому суд вважає за необхідне, призначити судову експертизу об`єктів інтелектуальної власності з власної ініціативи.

В судовому засіданні 07.02.2017 апеляційної інстанції відповідно до приписів ст. 41 ГПК України усім учасникам процесу, судом було надано можливість запропонувати суду питання, які вони вважають за необхідне висловити і з`ясувати при експертному дослідженні, в зв`язку з чим судом було запропоновано оформити ці питання в письмовій формі.

Учасники провадження надали суду в письмовому вигладі редкцію питань, які вони вважали за необхідне поставити на вирішення судової експертизи.

Відповідачем-2 на вирішення експертизи запропонровано наступні питання:

1. Чи є знак для товарів і послуг за свідоцтвом України № 175926 від 25.09.2013 таким, що відображає лише форму. Яка обумовлена природним станом товару чи необхідністю отримання технічного результату?

2. Чи є знак для товарів і послуг України № 175926 від 25.09.2013 тривимірним об`єктом, форма якого обумовлена виключно функціональним призначенням?

3. Чи є знак за свідоцтвом України № 175926 від 25.09.2013 реалістичним зображенням товару "Губка побутова", що звичайно немає розрізняльної здатності?

4. Чи мав знак для товарів і послуг за свідоцтвом України № 175926 від 25.09.2013 розрізняльну здатність на дату подання заявки або чи набув розрізняльної здатності внаслідок використання?

А також, представник Айвібрідж Венчерз Лімітед (Ivybridge Ventures Limited) клопоче перед судом щодо доручення проведення експертизи Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

В свою чергу, позивачем на вирішення експертизи запропонровано наступні питання:

1. Чи є знак для товарів і послуг за свідоцтвом України № 175926 від 25.09.2013 таким, що являє собою реалістичне зображення товару, для позначення якого цей знак зареєстровано?

2. Чи мав знак для товарів і послуг за свідоцтвом України № 175926 від 25.09.2013 розрізняльну здатність на дату подання заявки або чи набув розрізняльної здатності внаслідок використання?

Крім того, представник позивача, зазначає про неможливість проведення експертизи Науково-дослідним центром судової експертизи з питань інтелектуальної власності та просить суд доручити проведення експертизи Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

Відповідно п.п. 3, 6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" за змістом статті 101 ГПК апеляційний господарський суд, яким приймаються додаткові докази і перевіряється законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі, вправі призначити судову експертизу на стадії перегляду судового рішення в апеляційному порядку. На підставі пункту 5 статті 65 та пункту 1 частини другої статті 79 ГПК судову експертизу може бути призначено судом як у порядку підготовки справи до розгляду, так і в процесі розгляду. Відповідно до частини другої статті 41 ГПК учасники судового процесу вправі пропонувати господарському суду питання, які мають бути роз'яснені експертом. Ці питання можуть бути запропоновані у позовній заяві, у відзиві або в окремому письмовому клопотанні сторони. Проте остаточне коло питань судовому експерту визначається господарським судом.

У рішення ЄСПЛ по справі "Бендерський проти України" №22750/02 від 15.11.2007 зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип незалежного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені судом.

Враховуючи вищезазначену практику ЄСПЛ та той факт, що роз'яснення питань, що виникли при вирішенні даного спору потребують спеціальних знань, Київський апеляційний господарський суд вважає за необхідне призначити судову експертизу об`єктів інтелектуальної власності з власної ініціативи.

Відповідно до абз. 3 п. 23 Інструкції витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, під час судового розгляду має нести заінтересована сторона, а у разі призначення господарським судом судової експертизи з власної ініціативи - сторона, визначена в ухвалі господарського суду про призначення судової експертизи. Тому в зазначеній ухвалі суд вправі зобов'язати відповідну сторону перерахувати, в тому числі шляхом здійснення попередньої оплати, суму витрат на проведення експертизи на рахунок експертної установи. У разі відмови чи ухилення заінтересованої сторони або сторони, зобов'язаної ухвалою господарського суду, від оплати витрат, пов'язаних з проведенням судової експертизи, суд може запропонувати іншій стороні оплатити ці витрати, а за відсутності і її згоди та за неможливості проведення судової експертизи без попередньої оплати її вартості суд розглядає справу на підставі наявних доказів.

В зв`язку з чим витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи покласти на позивача.

З урахуванням пояснень представників учасників апеляційного провадження, суд визначив остаточне коло питань судовому експерту, у відповідності до положень ст. 41 ГПК України.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 41-42, ст. ст. 86, 99 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Призначити у справі № 910/20625/15 експертизу об`єктів інтелектуальної власності, проведення якої доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України ( 03680, м. Київ, вул. Смоленська, 6).

2. На вирішення експертизи поставити питання:

Питання відповідача:

1. Чи є знак для товарів і послуг за свідоцтвом України № 175926 від 25.09.2013 таким, що відображає лише форму. Яка обумовлена природним станом товару чи необхідністю отримання технічного результату?

2. Чи є знак для товарів і послуг України № 175926 від 25.09.2013 тривимірним об`єктом, форма якого обумовлена виключно функціональним призначенням?

3. Чи є знак за свідоцтвом України № 175926 від 25.09.2013 реалістичним зображенням товару «Губка побутова», що звичайно немає розрізняльної здатності?

4. Чи мав знак для товарів і послуг за свідоцтвом України № 175926 від 25.09.2013 розрізняльну здатність на дату подання заявки або чи набув розрізняльної здатності внаслідок використання?

Питання позивача:

1. Чи є знак для товарів і послуг за свідоцтвом України № 175926 від 25.09.2013 таким, що являє собою реалістичне зображення товару, для позначення якого цей знак зареєстровано?

2. Чи мав знак для товарів і послуг за свідоцтвом України № 175926 від 25.09.2013 розрізняльну здатність на дату подання заявки або чи набув розрізняльної здатності внаслідок використання?

3. Зобов`язати сторін на вимогу експерта представити останньому на дослідження всі необхідні для проведення експертизи документи та інші докази.

4. Зобов`язати сторін забезпечити вільний доступ експерта до об'єктів дослідження експертизи.

5. Для проведення експертизи надіслати до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України справу № 910/20625/15.

6. Повідомити експерта про те, що у разі встановлення фактів під час проведення експертизи, що мають значення для справи, але щодо яких не було поставлено запитань, експерт, відповідно до ч.2 ст. 42 ГПК України, може висловити свою думку з цих питань в експертному висновку.

7. Попередити судового експерта про кримінальну відповідальність, передбачену статтями 384 та 385 Кримінального кодексу України за подання завідомо неправдивого висновку або відмову без поважних причин від виконання покладених судом обов'язків.

8 . Витрати, пов'язані з проведенням експертизи, на даній стадії розгляду справи покласти на позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерфом-М".

9. Попередити сторін про майнову відповідальність за невиконання вимог ухвали господарського суду та вимог експерта.

10. По закінченні експертизи висновки та матеріали справи № 910/20625/15, а також документи, що підтверджують витрати, пов'язані з проведенням експертизи, надіслати до Київського апеляційного господарського суду.

11. Зупинити апеляційне провадження у справі № 910/20625/15 до закінчення експертних досліджень і отримання судом висновків експертів.

12. Копію ухвали надіслати сторонам до відома та Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (03680, м. Київ, вул. Смоленська, 6) для виконання.

Головуючий суддя А.А. Верховець

Судді В.В. Андрієнко

О.М. Остапенко