ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" лютого 2017 р. Справа № 917/1403/16

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Гребенюк Н.В., суддя Барбашова С.В., суддя Білецька А.М.,

при секретарі Бєлкіній О.М.,

за участю представників:

позивача ОСОБА_1 дов. № 10-73/2141 від 22.02.2016 р.,

відповідача не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлорембудсервіс", м. Кременчук (вх.№3364 П/3) на рішення господарського суду Полтавської області від 07.11.2016 р. у справі № 917/1403/16,

за позовом Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго", м. Полтава в особі Кременчуцької філії, м. Кременчук, Полтавська обл.,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлорембудсервіс", м. Кременчук, Полтавська обл.,

про визнання додаткової угоди від 01.07.2016 р. про внесення змін до договору про постачання електричної енергії №220 від 01.08.2016 р. стосовно зміни порядку розрахунків на виконання вимог "Правил користування електричною енергією", укладеною в редакції ПАТ "Полтаваобленерго",-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Полтавської області від 07.11.2016 р. у справі №917/1403/16 (суддя Гетя Н.Г.) позовні вимоги задоволено. Визнано додаткову угоду від 01.07.2016 р. про внесення змін до договору про постачання електричної енергії №220 від 01.08.2016 р. стосовно зміни порядку розрахунків на виконання вимог "Правил користування електричною енергії", укладеною в редакції ПАТ "Полтаваобленерго" та такою, що набуває чинності з дня набрання даним рішенням законної сили в редакції, зазначеній в резолютивній частині даного рішення.

Відповідач з рішенням господарського суду Полтавської області від 07.11.2016 р. у справі №917/1403/16 не погодився, звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ "Поолтаваобленерго" в особі Кременчуцької філії до ТОВ "Житлорембудсервіс" про зміну господарських відносин шляхом внесення змін до договору про постачання електричної енергії №220 від 01.08.2016 р. відмовити. Судові витрати просить покласти на позивача. В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення щодо додаткової угоди до договору, якого не існує. Фактично у цій справі відсутній предмет спору. На думку апелянта, суд першої інстанції помилково застосував положення Постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2014р. №117 "Про здійснення попередньої оплати товарів, робіт, послуг, що закуповуються за бюджетні кошти". Також, як зазначає відповідач, суд першої інстанції не врахував норми матеріального і процесуального права, чим порушив право відповідача на вибір виконання аль тернативного зобов'язання.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції законним та таким, що прийняте у відповідності з нормами чинного законодавства. Позивач зазначає, що Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2684 від 29.10.2015 р. було внесено зміни до пункту 6.6. глави 6 Правил користування електричною енергією, тобто, вказаною Постановою НКРЕКП було внесено зміни до ПКЕЕ, які обовязкові для виконання сторонами.

В судовому засіданні 16.01.2017р. було оголошено перерву до 08.02.2017р. о 10:30 год.

В дане судове засідання представник відповідача не зявився та про причини неявки Харківський апеляційний господарський суд не сповістив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце судового засідання. З датою судового засідання (08.02.2017р.) представник відповідача був ознайомлений під підпис в попередньому судовому засіданні 16.01.2017р. (а.с. 188-190).

Враховуючи те, що судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи та виходячи з того, що явка сторін не визнавалася обовязковою судом апеляційної інстанції, а участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статтею 22 ГПК України) є правом, а не обовязком сторін, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за наявними у ній матеріалами у відповідності до статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи відповідача та у відзиві на неї доводи позивача, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку ст. 101 ГПК України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 01.08.2008 р. між сторонами укладено договір про постачання електричної енергії № 220, відповідно до умов якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю 8284,0 кВт, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електроенергії та здійснює інші платежі, згідно з умовами цього договору (п. 1 Договору ).

Відповідно до п. 2.1 Договору під час виконання умов договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договору, сторони зобов'язуються керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією (далі - ПКЕЕ), затвердженими в установленому порядку.

Згідно з п. 2.3.3 Договору споживач зобов'язується оплачувати постачальнику вартість електричної енергії, а також здійснювати інші платежі згідно з умовами Договору та додатків Порядок розрахунків (Додаток №2)та Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії.

Відповідно до п. 2 Додатку № 2 споживач до початку розрахункового періоду здійснює платіж на наступний розрахунковий період в сумі вартості 5% заявленого (договірного) обсягу споживання електричної енергії. Розмір суми платежу розраховується споживачем самостійно як сума добутків визначених на наступний розрахунковий період рівнів тарифу відповідного класу заявленого (договірного) обсягу споживання електричної енергії. У разі відсутності інформації про рівень тарифів на наступний розрахунковий період до дня здійснення попередньої оплати, споживач розраховує суму платежу за тарифами, що діють у поточному розрахунковому періоді. Починаючи з дня складання "Акту про обсяги спожитої (переданої) споживачу (субспоживачу) електричної енергії" електропостачальна організація надає споживачу рахунок вартості фактично спожитої електроенергії. Акт про обсяги спожитої споживачем електричної енергії укладається з електропередавальною організацією або з основним споживачем надається Електропостачальній організації. Остаточний розрахунок за минулий розрахунковий період здійснюється Споживачем самостійно протягом 5 операційних днів з дня виписки рахунку. Якщо сума передоплати перевищує вартість фактично використаної електроенергії, різниця зараховується в рахунок наступних платежів.

До договору сторонами укладено додатки № 1, 2,3, 3пр, 4, 4а, 6, 7,12 , а також повідомлення про встановлення договірних величин споживання електричної потужності є невід'ємними частинами цього Договору.

Відповідно до п. 9.4 Договору цей договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до див. п. 9.6, а в частині розрахунків до повного їх завершення. Договір вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. Пунктом 9.6 визначено, що термін дії договору , визначається по кожному об'єкту чи точці обліку окремо і збігається з терміном дії Договору оренди, або іншого правовстановлюючого документу.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 29.10.2015 р. №2684 Про затвердження Змін до Правил користування електричною енергією затверджені зміни до Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31 липня 1996 року № 28, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 02 серпня 1996 року за № 417/1442.

Відповідно до даної постанови пункт 6.6 Правил користування електричною енергією викладено в новій редакції, а саме: "Оплата електричної енергії, яка відпускається споживачу, здійснюється споживачем у формі попередньої оплати у розмірі вартості заявленого обсягу споживання електричної енергії на відповідний розрахунковий або плановий період.

Споживачі за взаємною згодою сторін (постачальника електричної енергії та споживача) можуть здійснювати оплату вартості обсягу електричної енергії плановими платежами з наступним перерахунком.

У разі систематичного (тричі впродовж; календарного року) порушення споживачем, який застосовує порядок оплати авансовими та/або плановими платежами, умов договору про постачання електричної енергії в частині своєчасної оплати вартості обсягу електричної енергії авансовими та/або плановими платежами постачальник електричної енергії має право ініціювати внесення змін до договору в частині переведення споживача на попередню оплату заявлених обсягів споживання електричної енергії.

Споживачі, які користуються об'єктами (електроустановками) на підставі договорів оренди, здійснюють повну попередню оплату прогнозованого обсягу споживання електричної енергії на розрахунковий період.

Початок та тривалість розрахункового та/або планового періоду для розрахунку плати за спожиту електричну енергію, форма та порядок оплати, терміни здійснення планових платежів та остаточного розрахунку зазначаються у договорі між: постачальником електричної енергії та споживачем..

Позивач 04.07.2016 р. направив на адресу відповідача відповідний пакет проектів договірної документації (додаткова угода від 01.07.2016 р.), у відповідь на які надходили відмови від підписання.

Згідно з ст.11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань) є, зокрема, договір.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ч.1 ст.638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Частиною 3 ст.179 Господарського кодексу України передбачено, що укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Згідно з ч.4 ст.179 Господарського кодексу України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі, зокрема, типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови.

Відповідно до ст.13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

В ч.1 ст.26 Закону України "Про електроенергетику" визначено, що споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником.

Згідно з пунктом 5.1 Правил користування електричною енергією договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін.

Пунктом 5.2 Правил користування електричною енергією передбачено, що при укладенні договору про постачання електричної енергії сторони визначають його зміст на основі типового договору (додаток 3). Умови договору про постачання електричної енергії, зазначені у додатку 3 та пунктах 5.5, 5.6 та 5.7 цих Правил, є істотними та обов'язковими для сторін під час укладення договору про постачання електричної енергії.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір про постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору про постачання електричної енергії встановлюються законами України "Про засади функціонування ринку електричної енергії України" та "Про електроенергетику".

Статтею 651 Цивільного кодексу України встановлені підстави для зміни або розірвання договору, зокрема передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Порядок зміни та розірвання господарських договорів визначено статтею 188 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 Господарського кодексу України абоненти користуються енергією з додержанням правил користування енергією відповідного виду. Правила користування енергією, якщо інше не передбачено законом, затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Узагальнення судової практики вирішення спорів, що виникають у сфері надання послуг з електропостачання, яке є додатком до Постанови пленуму Вищого господарського суду України № 3 від 16.12.2015 року, нормами чинного законодавства передбачена можливість зміни умов договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у випадках, встановлених договором або законом, внесення змін до Правил, обовязок додержання яких законодавчо встановлений ст. 277 ГК України, є достатньою підставою для внесення змін до договору в разі його невідповідності Правилам (постанови Вищого господарського суду України від 26.03.2014 № 7/414пд, від 06.06.2013 № 913/79/13-г).

Суд першої інстанції правомірно зазначив, що Постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 №28 затверджені Правила користування електричною енергією, які регулюють взаємовідносини, що виникають в процесі продажу і купівлі електричної енергії між постачальниками електричної енергії та споживачами та дія яких поширюється на всіх юридичних та фізичних осіб (крім населення).

Відповідно до ч.2 ст.26 Закону України "Про електроенергетику" споживач енергії зобов'язаний додержуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції правомірно дійшов висновку, що позовна вимога про визнання додаткової угоди від 01.07.2016 р. про внесення змін до договору про постачання електричної енергії №220 від 01.08.2016 р. стосовно зміни порядку розрахунків на виконання вимог "Правил користування електричною енергії", укладеною в редакції ПАТ "Полтаваобленерго" та такою, що набуває чинності з дня набрання даним рішенням законної сили є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, оскільки внесення змін до договору зумовлене змінами в законодавстві (п. 6.6 ПКЕЕ).

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції не врахував норми матеріального і процесуального права, чим порушив право відповідача на вибір виконання аль тернативного зобов'язання є необґрунтованими, оскільки Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 29.10.2015 р. №2684 було внесено зміни до Правил користування електричною енергією, які є обовязковими для виконання сторонами.

Крім того, наданий апелянтом лист НКРЕКП № 12856/20.2/7-16 від 29.11.2016 року підтверджує, що відповідно до п.6.6 Правил користування електричною енергією оплата електричної енергії, яка відпускається споживачу, здійснюється споживачем у формі попередньої оплати у розмірі вартості заявленого обсягу споживання електричної енергії на відповідний розрахунковий або плановий період.

На підставі викладеного, доводи викладені відповідачем в апеляційній скарзі не знайшли підтвердження в матеріалах справи. Інших обставин, що могли б бути підставою для скасування оскаржуваного рішення, в ході апеляційного провадження не наведено.

Судова колегія Харківського апеляційного господарського суду вважає, що оскаржуване рішення господарського суду першої інстанції прийняте при повному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, у відповідності до норм чинного матеріального та процесуального права, викладені в рішенні висновки відповідають обставинам справи, а тому рішення господарського суду Полтавської області від 07.11.2016 р. у справі № 917/1403/16 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлорембудсервіс", м. Кременчук, на рішення господарського суду Полтавської області від 07.11.2016 р. у справі № 917/1403/16 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 07.11.2016 р. у справі № 917/1403/16 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Головуючий суддя Гребенюк Н.В.

Суддя Барбашова С.В.

Суддя Білецька А.М.