РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2017Справа №910/19875/16

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Залізничні шляхи»

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Аско-Медсервіс»

про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 14 183,68 грн.

Суддя Пригунова А.Б.

Представники:

від позивача: Чернова С.В.

від відповідача: не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Залізничні шляхи» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Аско-Медсервіс», в якому просить суд стягнути з відповідача страхове відшкодування в розмірі 14 183,68 грн. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань перед позивачем.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.11.2016 порушено провадження у справі № 910/19875/16 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 28.11.2016 за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи.

28.11.2016 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Аско-Медсервіс» подало клопотання про відкладення розгляду даної справи, у зв'язку з неможливістю направити представника в дане судове засідання.

Розгляд даної справи відкладався в порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

07.12.2016 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АСКО-Медсервіс» заперечує проти позову з підстав, наведених у відзиві.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.12.2016 продовжено строк розгляду спору у даній справі на п'ятнадцять днів в порядку ст. 69 Господарського процесуального кодексу України.

Судом оголошувалась перерва в порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 11.01.2017 представник позивача надав клопотання, в якому просить суд призначити у даній справі судову експертизу, на вирішення експерта поставити наступне питання:

1.Визначити вартість відновлювального ремонту з врахуванням фізичного зносу автомобіля українського виробництва «Део Ланос» д.н. НОМЕР_2 з врахуванням нормо години ФОП ОСОБА_2 на дату ДТП.

Розгляд справи відкладався в порядку п.п. 1-2 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

У даному судовому засіданні представник позивача заперечив проти задоволення клопотання про призначення судової експертизи у справі.

Розглянувши подане відповідачем клопотання, суд відзначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 ГПК України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Як зазначено у пункті 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 23.03.2012 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Однак, суд не вбачає необхідності у проведенні експертизи для вирішення спору у даній справі та для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, враховуючи те, що у матеріалах справи наявний звіт № 10/5 про оцінку вартості транспортного засобу від 20.10.2015, яким визначена вартість відновлювального ремонту автомобіля «Daewoo Lanos», державний номер НОМЕР_2 з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, у зв'язку з чим суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про призначення судової будівельно-технічної експертизи.

Також, у даному судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, однак був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання належним чином, що підтверджується протоколом судового засідання від 11.01.2017, згідно якого від Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Аско-Медсервіс» був присутній ОСОБА_3, який діяв на підставі довіреності від 21.11.2016.

Приймаючи до уваги, що представник відповідача був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, суд вважає, що неявка у судове засідання представників відповідача не є перешкодою для прийняття рішення у даній справі.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем та витребуваних судом.

У судовому засіданні 08.02.2017 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

01.11.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «АТП-2004» (далі - орендодавець) та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Говтва» (далі - орендар) укладено договір № 6 оренди автотранспортної техніки, умовами якого передбачено, що орендодавець зобов'язується передати, а орендар - прийняти в строкове платне володіння і користування транспортні засоби індивідуальні ознаки якого наведені у додатку № 1 до даного договору, що має статус невід'ємної частини даного договору.

Термін користування транспортними засобами встановлюється з 01.07.2015 до 30.06.2016 включно. Термін оренди може бути скорочений лише за згодою сторін (п. 3.1. договору).

Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк (п. 3.2. договору).

Відповідно до п. 3.1. договору, загальний розмір орендної плати за всі об'єкти, які орендуються, у цілому складає 20 784, 00 грн., у т.ч. ПДВ на місяць.

Згідно п. 3.2 договору, орендна плата сплачується орендарем щомісячно не рідше одного разу на місяць на підставі отриманих від орендодавця рахунків шляхом перерахування грошових коштів на його поточний рахунок не пізніше 15-го числа місяця, наступного за звітним періодом.

Пунктом 4.1. договору передбачено, що передача та прийняття транспортних засобів в оренду здійснюється на території орендодавця за адресою: м. Кіровоград, вул.. Мурманська, 37-Б. Транспортування автомобілів із м. Кіровограда до місяця розташування орендаря, здійснюється силами, засобами та за рахунок орендаря.

Умовами п. 4.2. договору встановлено, що факт передачі орендодавцем транспортних засобів в оренди оформлюється відповідним актом приймання-передачі, що підписується уповноваженими представниками обох сторін.

01.07.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «АТП-2004» (далі - орендодавець) та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Говтва» (далі - орендар) підписано акт прийому-передачі майна в оренду до договору оренди № 6 від 01.07.2015, відповідно до якого передана в оренду автотранспортна техніка, зокрема автомобіль «Daewoo Lanos», державний номер НОМЕР_2, № кузова - НОМЕР_5, рік випуску - 2008.

21.04.2015 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Залізничні шляхи» та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Говтва» укладено договір № К/2114 добровільного страхування наземного транспорту, відповідно до якого, було застраховано майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортного засобу «Daewoo Lanos», державний номер НОМЕР_2, № кузова - НОМЕР_5, рік випуску - 2008 (додаток № 1 до договору № К/2114 від 21.04.2015).

Загальний страховий платіж по договору страхування складає 106 910, 00 грн. (п. 5.1. договору).

Термін внесення платежу - до 24.04.2015 (п. 5.2. договору).

Договір набуває чинності з 30.04.2015 і закінчує свою дію 29.04.2016.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно п. 1 ст. 352 Господарського кодексу України, страхування - це діяльність спеціально уповноважених державних організацій та суб'єктів господарювання (страховиків), пов'язана з наданням страхових послуг юридичним особам або громадянам (страхувальникам) щодо захисту їх майнових інтересів у разі настання визначених законом чи договором страхування подій (страхових випадків), за рахунок грошових фондів, які формуються шляхом оплати страхувальниками страхових платежів.

У відповідності зі ст. 979 Цивільного кодексу України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з положеннями ст. 980 Цивільного кодексу України, предметом договору страхування можуть бути, зокрема, майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування).

Частиною 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» встановлено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Страховим ризиком, відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про страхування» визначається певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання.

Страховим випадком, у відповідності до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування», є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Як встановлено судом, 12.10.2015 на 337 км а/ш Київ-Харків сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Daewoo Lanos», державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля «Audi A8», державний номер НОМЕР_3, під управлінням ОСОБА_5, а саме: ОСОБА_5 керуючи автомобілем «Audi A8», державний номер НОМЕР_3 та проїжджаючи перехрестя а/ш Київ-Харків Метро на заборонний сигнал світлофора (червоний ), допустив зіткнення з автомобілем «Daewoo Lanos», державний номер НОМЕР_2, який рухався на дозвільний (зелений) сигнал світлофора.

При цьому, в результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено застрахований у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Залізничні шляхи» автомобіль «Daewoo Lanos», державний номер НОМЕР_2.

Постановою Карлівського районного суду Полтавської області від 06.11.2015 ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні правопорушення, що сталось 12.10.2015 на 337 км а/ш Київ-Харків у за участю автомобіля «Daewoo Lanos», державний номер НОМЕР_2 та автомобіля «Audi A8», державний номер НОМЕР_3.

Так, положеннями ст. 988 Цивільного кодексу України встановлено, що страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до звіту № 10/5 про оцінку вартості транспортного засобу від 20.10.2015, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля «Daewoo Lanos», державний номер НОМЕР_2 становить з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу (з ПДВ) 40 476, 68 грн., згідно рахунку № С000000155 від 27.10.2015, наданого Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 вартість відновлювального ремонту автомобіля «Daewoo Lanos», складає без ПДВ 42 479, 00 грн.

Позивачем складено страховий акт № 15/16-188/15, згідно якого виплата страхового відшкодування складає 42 479, 00 грн.

Відповідно до зазначеного вище звіту, рахунку та страхового акту позивачем виплачено страхове відшкодування у розмірі 42 479, 00 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 197 від 29.01.2016 (копія в матеріалах справи).

12.02.2016 позивач звернувся до відповідача з заявою-вимогою № 33/ЮЗ від 11.02.2016, в якій просило Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Аско-Медсервіс» здійснити виплату страхового відшкодування у розмірі 39 976, 68 грн. (за вирахуванням франшизи у розмірі 500, 00 грн.), шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок позивача, яка отримана відповідачем 15.02.2016, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Аско-Медсервіс» здійснено виплату страхового відшкодування частково у розмірі 25 293, 30 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 2599 від 24.05.2016 (копія у матеріалах справи).

30.08.2016 позивач повторно звернувся до відповідача з уточненою додатковою заявою-вимогою № 163/ЮЗ від 30.08.2016, в якому повідомляє, що згідно звіту № 10/5 про оцінку вартості транспортного засобу від 20.10.2015, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Daewoo Lanos», державний номер НОМЕР_2 становить 40 476, 68 грн. (за вирахуванням франшизи у розмірі 500, 00 грн.), відповідачем здійснено страхове відшкодування у розмірі 25 793, 00 грн., у зв'язку з чим непогашеною залишилася сума страхового відшкодування у сумі 14 183, 68 грн. (40 476, 68 грн. - 25 793, 00 грн. - 500, 00 грн.(франшиза), яка отримана 05.09.2016, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (копія у матеріалах справи).

Обґрунтовуючи свої вимоги, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Залізничні шляхи» зазначає, що у зв'язку з тим, що останнім було здійснено виплату страхового відшкодування власнику пошкодженого транспортного автомобіля «Daewoo Lanos», державний номер НОМЕР_2, позивач відповідно до ст.ст. 993, 1191 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування», набув право зворотної вимоги до осіб, відповідальних за завдану шкоду. Тож, враховуючи, що цивільно-правова відповідальність за шкоду перед третіми особами, завдану внаслідок експлуатації транспортного засобу «Audi A8», державний номер НОМЕР_3 застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Аско-Медсервіс» за полісами № АЕ/4842344, а також з огляду на те, що водія автомобіля «Audi A8», державний номер НОМЕР_3, визнано винним у скоєнні правопорушення, позивач просить стягнути з останнього шкоду, завдану з вини водія застрахованого транспортного засобу у розмірі 14 183, 68 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Положення статті 22 Цивільного кодексу України передбачає, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Також, статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Як встановлено судом вище, позивачем на виконанням зобов'язань за договором № К/2114 добровільного страхування наземного транспорту від 21.04.2015, предметом якого є страхування транспортного засобу «Daewoo Lanos», державний номер НОМЕР_2, було відшкодовано на користь страхувальника 42 479, 00 грн.

Згідно зі ст. ст. 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Таким законом, зокрема, є норми ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування", відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов'язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов'язків свого попередника. Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов'язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов'язок із відшкодування шкоди не виконала.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі №3-303гс15.

Таким чином, суд зазначає, що до позивача у зв'язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов'язанні є потерпілий) до особи, відповідальної за заподіяний збиток із залишком строку позовної давності.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Отже, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Згідно ст. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу; потерпілі - треті юридичні та фізичні особи, життю, здоров'ю та/або майну яких внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобом заподіяна шкода, цивільно-правову відповідальність за яку несе власник цього транспортного засобу; забезпечений транспортний засіб - наземний транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, залежно від умов договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, будь-який наземний транспортний засіб, який експлуатується особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, на законних підставах.

Обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності, відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія, за шкоду, заподіяну внаслідок експлуатації автомобіля «Audi A8», державний номер НОМЕР_3 була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Аско-Медсервіс» за полісами № АЕ/4842344.

Згідно ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Частиною 2 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

За таких обставин, у зв?язку із настанням страхового випадку - пошкодженням ОСОБА_7 автомобіля «Daewoo Lanos», державний номер НОМЕР_2 у відповідача виник обов'язок відшкодувати останньому витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу.

Разом з тим, як встановлено судом, вартість страхового відшкодування автомобіля «Daewoo Lanos», державний номер НОМЕР_2, було сплачено Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Залізничні шляхи» на підставі договору страхування.

Тож, враховуючи вищенаведене, з огляду на те, що позивач виплатив страхове відшкодування застрахованого автомобіля «Daewoo Lanos», державний номер НОМЕР_2, у нього виникло право вимоги до особи, відповідальної за заподіяну шкоду, тобто, у даному випадку до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Залізничні шляхи».

Абзацом 1 статті 9 Закону України „Про страхування" визначено, що страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку.

Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку (абзац 16 статті 9 Закону України „Про страхування").

Абзацем 18 статті 9 Закону України "Про страхування" передбачено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до пункту 36.4 статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Суд звертає увагу, що Законом України "Про страхування" та Законом України "Про обов"язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не передбачено зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу, оскільки цей звіт є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу.

Аналогічна позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 15 квітня 2015 року у справі №3-50гс15.

Таким чином, суд приходить до висновку, що реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення.

Аналогічна позиція викладена в Постанові Вищого господарського суду України від 23 серпня 2011 року у справі № 42/92.

Згідно зі статтею 228 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який відшкодував збитки, має право стягнути збитки з третіх осіб у порядку регресу.

В обґрунтування заперечень на позовну заяву відповідач зазначає, що всупереч вимогам статті 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при визначенні розміру завданої шкоди не був врахований знос, розрахований в порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до приписів статті 27 Закону України "Про страхування" та статті 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Підставою виплати страхового відшкодування є страховий випадок, тобто дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої відбулось пошкодження майна, із володінням та користуванням якого пов'язані майнові інтереси страхувальника, що є об'єктом майнового страхування за укладеним з страховиком договором.

З наведених приписів законодавства вбачається, що страховик отримує право вимоги потерпілої особи після виплати останній страхового відшкодування і таке право переходить до нього саме в обсягах фактично понесених витрат.

Нормою статті 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Разом з тим, суд відзначає, що зі звіту № 10/5 про оцінку вартості транспортного засобу від 20.10.2015, достовірно вбачається, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «Daewoo Lanos», державний номер НОМЕР_2 розраховано з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та становить 40 476, 68 грн.

При цьому, суд не приймає до уваги наданий відповідачем Рецензійний лист, складений суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_9 та ремонтна калькуляція № 1, яка є додатком до рецензійного листа, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Залізничні шляхи» зверталося до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агенція «Експертиза та оцінка» із заявою № 157/1/188/ВЗ від 19.12.2016, в якій просило провести перевірку наявності розрахованих калькуляцій по колісному транспортному засобу «Daewoo Lanos», державний номер НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_4 в програмі «Audatex» ТОВ «Аудатекс Україна» станом на дату звернення та надати письмову відповідь чи виконувалася у вказаній програмі «Ремонтна калькуляція №1», яка є додатком до Рецензійного листа наданого ПрАТ «СК «АСКО-Медсервіс», та чи є дійсними ціни на запасні частини в даній калькуляції на дату її складання, а саме запчастини під кодами « 2640» , « 2711», « 3481», « 9081».

Так, листом від 10.01.2017 Товариством з обмеженою відповідальністю «Агенція «Експертиза та оцінка» надано відповідь заяву позивача, в якому повідомлено, що згідно офіційного запиту через інтерфейс «Audahistory» програмного продукту «Audanet», що використовується для визначення вартості відновлювального ремонту колісних транспортних засобів, який є рекомендованим програмним продуктом за даними «Методики товарознавчої експертиза та оцінки колісних транспортних засобів» (затверджена спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003р., № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 №1335/5/1159) та ліцензійним розповсюджувачем якого на території України є ТОВ «Аудатекс Україна» встановлено, що в базі даних програми «Audanet» міститься єдиний обліковий запис за номером справи « 10/5 MS» від 20.10.2015 з номером кузова КТЗ «НОМЕР_4» та державним номером «НОМЕР_2».

Крім того, Товариством з обмеженою відповідальністю «Агенція «Експертиза та оцінка» було надіслані звернення електронною пошту на адресу ТОВ «Аудатекс Україна» стосовно наявності інших розрахованих калькуляцій по автомобілю із номером кузова «НОМЕР_4», який є унікальним ідентифікатором для розрахованих в цій програмі калькуляцій, а також щодо актуальності цін запасних частин, які наведені в копії «Ремонтна калькуляція №1» рецензійного листа, наданого ПрАТ «СК « АСКО-Мед сервіс».

Згідно відповіді ТОВ «Аудатекс Україна» «Ремонтна калькуляція №1» офіційно для даного транспортного засобу не складалася, а ціни на запасні частини введені користувачем вручну, при цьому введені вручну дані в програмі «Audanet», насамперед ціни запчастин, обов'язково відображаються з позначкою «*», проте така позначка відсутня біля цін запасних частин в вищезгаданій калькуляції.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на вищевикладене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Залізничні шляхи» задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Аско-Медсервіс» (03150, м. Київ, вул. Горького, буд. 122, ідентифікаційний код - 13550765) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Залізничні шляхи» (36011, м. Полтава, вул. Шевченка, буд. 3, ідентифікаційний код - 22523595) 14 183 (чотирнадцять тисяч сто вісімдесят три) грн. 68 коп. - страхового відшкодування та 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. - судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено: 13.02.2017.

Суддя Пригунова А.Б.