ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

"13" лютого 2017 р. № 925/152/17

Суддя господарського суду Черкаської області Пащенко А.Д., розглянувши матеріали за позовом публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський ОСОБА_1" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю "ПФ "Перше Травня" про стягнення 262 365 429,96 грн.,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ "Всеукраїнський ОСОБА_1" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_2 подано до Господарського суду Черкаської області позовну заяву від 31.01.2017 за вих. № 11/1-3805 до ТОВ "ПФ "Перше Травня" про стягнення 262 365 429,96 грн. Заявою, поданою до суду одночасно з позовною заявою, про відстрочення сплати судового збору, позивач просив відстрочити сплату судового збору до ухвалення рішення у справі.

Розглянувши матеріали позовної заяви та заяву позивача, суд вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню, а позовні матеріали - поверненню позивачу без розгляду, з огляду на таке.

Виходячи із приписів пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір", позивач при поданні вказаної позовної заяви повинен був сплатити судовий збір в сумі 240 000 грн., що є максимальною сумою судового збору відповідно до Закону. Однак позивач не подав суду доказу сплати судового збору, натомість подав заяву про відстрочення терміну сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі у зв'язку з тим, що позивач знаходиться у важкому фінансовому становищі і його майновий стан перешкоджає сплаті судового збору у встановленому порядку і розмірі. У заяві позивач зазначив, що рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20.03.2015 № 63 розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Всеукраїнський ОСОБА_1" та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_2. Рішенням від 22.02.2016 №213 продовжено строк здійснення процедури ліквідації ПАТ "Всеукраїнський ОСОБА_1" та повноваження ліквідатора ОСОБА_2 на два роки до 19.03.2018 включно. Оскільки зазначена інформація є публічною та розміщена на офіційних сайтах Нацбанку України та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, то обставини щодо неплатоспроможності ПАТ "ВіЕйБі Банк" та важкого фінансового становища останнього є загальновідомими та не потребують доказування. Позивач також звертає увагу суду на ту обставину, що уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку, до 01.09.2015 відносилась до пільгових категорій та була звільнена від сплати судового збору на підставі п. 22 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

В статті 8 Закону України "Про судовий збір" вказано, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Таким чином, за змістом статті 8 Закону відстрочення, розстрочення сплати судового збору чи звільнення позивача від сплати судового збору є окремими процесуальними діями, вчинення яких є правом, а не обовязком суду.

В пункті 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України" вказано, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. Особа, яка заявляє клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Як вбачається із заяви про відстрочення сплати судового збору та із матеріалів, доданих до позовної заяви, позивач не надав суду жодного документа на підтвердження неможливості сплати судового збору із даної позовної заяви.

Саме по собі зазначення позивачем у заяві про здійснення процедури ліквідації ПАТ "Всеукраїнський ОСОБА_1" не може свідчити про неможливість сплати позивачем судового збору, а будь-яких доказів такої неможливості позивачем у заяві не вказано і до заяви не додано. Тим більше, що Господарський процесуальний кодекс України не забороняє позивачу подати позовну заяву про часткове стягнення з боржника коштів та сплатити судовий збір у невеликій (можливій до сплати) сумі.

Також суд звертає увагу на те, що позивач у заяві просить відстрочити сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі, однак не вказує на передбачувану можливість сплати до того часу судового збору позивачем; чи він має на увазі стягнення судового збору із відповідача у разі задоволення позову, що фактично означає звільнення позивача від сплати судового збору, про що він не пише і не обґрунтовує.

Згідно статті 9 Закону України "Про судовий збір" суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. В частині 3 цієї статті вказано, що кошти судового збору спрямовуються на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади.

Отже, Законом покладено на суд обовязок перевіряти сплату та надходження судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. Тому суддя, звільняючи позивача від сплати судового збору чи відстрочуючи таку сплату, несе відповідальність за законність та обґрунтованість ухвали, яка може бути прийнята лише за результатами розгляду відповідних обґрунтувань та доказів позивача.

Позивачем у заяві не вказані і до заяви не додані будь-які докази підтвердження неможливості сплати ним судового збору із даної позовної заяви, тому суд приходить до висновку, що позивачем не вказано та не подано доказів наявності обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановленому законом розмірі, отже заява позивача про відстрочення сплати судового збору є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

В пункті 4 статті 63 ГПК України вказано, що суд повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо позивачем не подано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

З огляду на викладене, позовна заява від 31.01.2017 за вих. № 11/1-3805 і додані до неї документи підлягають поверненню позивачу без розгляду.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Керуючись п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву з доданими до неї документами повернути позивачу без розгляду.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд Черкаської області протягом пяти днів.

Суддя А.Д. Пащенко