РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" лютого 2017 р. Справа № 918/994/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Гулова А.Г.

суддя Маціщук А.В. ,

суддя Петухов М.Г.

при секретарі Кравчук О.В.

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1 - представника за довіреністю від 25.10.2016р.

відповідача: ОСОБА_2 - представника за довіреністю від 06.01.2017р.№27

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу державного підприємства "Володимирецьке лісове господарство"

на рішення господарського суду Рівненської області від 15.11.2016 р.

у справі №918/994/16 (суддя Горплюк А.М.)

за позовом публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ від імені якого діє регіональна філія "Львівська залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Львів

до державного підприємства "Володимирецьке лісове господарство", с. Антонівка, Володимирецький р-н, Рівненська обл.

про стягнення 33 500 грн. штрафу за неправильне зазначення маси вантажу в перевізних документах

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Рівненської області від 15.11.2016р. у справі №918/994/16 позов публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", від імені якого діє регіональна філія "Львівська залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", до державного підприємства "Володимирецьке лісове господарство" про стягнення 33 500 грн. штрафу за неправильне зазначення маси вантажу в перевізних документах задоволено.

Стягнуто з Державного підприємства "Володимирецьке лісове господарство" на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", від імені якого діє Регіональна філія "Львівська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", 33 500 грн. 00 коп. штрафу та 1 378 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Не погодившись із прийнятим рішенням, державне підприємство "Володимирецьке лісове господарство" звернулось до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, вважає його прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з'ясуванням обставин справи, таким, що підлягає скасуванню з наступних підстав:

- з посиланням на збірник №23 правил залізничних перевезень, а саме додатку №14 до СМГС, та Таблицею №45 "Средний вес одного плотного кубометра древесины основных пород СССР при различной влажности, кг ("Руководящие технические материалы Комитета Стандартов, мер и измерительных приборов при СМ СССР Древесина")" зазначає, що було встановлено, що маса вантажу, що перевозився (з врахуванням самої деревини, реквізиту кріплення, а також можливості підвищення вологості деревини) умовно буде становити 62 000 кг, що і було вказано в залізничній накладній №35770981. Разом з тим, відповідно до п. 22 Правил видачі вантажів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000р. №644, п.3.18. розяснення Президії Вищого господарського суду України від 29.09.2008 року №04-5/225 Про внесення змін та доповнень до Розяснення Президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 року №04-5/601 Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею зазначає, що скаржник, визначаючи масу вантажу умовно, діяв у відповідності з вимогами чинного законодавства без порушення правил здійснення господарської діяльності, відтак і перевірка маси вантажу залізницею мала б проводитися у такий самий спосіб. Вважає, що позивач у судовому засіданні не довів неправильності умовного визначення державним підприємством Володимирецьке лісове господарство маси вантажу.

Крім того, з посиланням на ст. 218 ГК України скаржник зауважує, що відсутність у його діях при оформленні вантажу до перевезення і перевізних документів порушень вимог чинного законодавства та правил здійснення господарської діяльності виключає можливість застосування до нього передбаченого статтею 118 Статуту залізниць України штрафу, а тому підстав для задоволення позовних вимог немає;

- з посиланням на Таблицю №45 "Средний вес одного плотного кубометра древесины основных пород СССР при различной влажности, кг ("Руководящие технические материалы Комитета Стандартов, мер и измерительных приборов при СМ СССР Древесина")" звертає увагу, що якщо врахувати той факт, що деревина може мати вологість 120% (що є максимальною згідно таблиці), то максимальна вага деревини не буде відповідати тим даним, що зазначаються позивачем. Здійснивши розрахунки, скаржник вказує, що при максимально можливій вологості маса вантажу має становити 63 670 кг, але аж ніяк не матиме вагу 66 800 кг, що не було взято до уваги судом першої інстанції.

Просить рішення господарського суду Рівненської області від 15.11.2016р. у справі №918/994/16 скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач наводить свої міркування на спростування доводів скаржника та вказує на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Серед іншого вказує, що твердження скаржника про те, що судом першої інстанції при прийнятті даного рішення не було взято до уваги вказані розрахунки, здійсненні відповідно до Таблиці №45 «Средний вес одного плотного кубометра древесены основных пород СССР при различной влажности, кг» щодо можливої маси вантажу при максимально можливій вологості деревени є безпідставним, оскільки Таблиця №45 «Средний вес одного плотного кубометра древесены основных пород СССР при различной влажности, кг» визначає лише приблизну (середню) вагу деревини за шкалою «від і до», а не конкретну масу.

Також, позивач наголошує про можливість збільшення маси вантажу за рахунок збільшення вологості деревини, а саме пункт 27 Правил видачі вантажів встановлює граничні норми похибки визначення природної втрати та визначення маси вантажу; для вантажу у вологому стані ця похибка встановлена максимально 2 %, а для надлишку вантажу порівняно з масою, вказаною у накладній, похибка встановлена 0,2 % надлишку маси вантажу.

Таким чином, Правилами перевезення вантажів залізничним транспортом України передбачена можливість збільшення маси вантажу внаслідок дії природних обставин, що становить для даного перевезення 124 кг.

Аналогічних висновків дійшов Вищий господарський суд України у подібній справі № 53/31-08 (постанова від 18.12.2008, № в ЄДРСР 2626518).

На думку позивача, наведений розрахунок скаржника щодо можливої маси вантажу при максимально можливій вологості деревини не підтверджується належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст.4-3, 32, 33, 34, 43 ГПК України, а отже є припущенням.

Просить рішення господарського суду Рівненської області від 15.11.2016р. у справі №918/994/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу ДП «Володимирецький лісгосп» від 27.12.2016р. №2769 без задоволення.

У судовому засіданні представник скаржника підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та надав пояснення на обґрунтування своєї правової позиції. Просить рішення господарського суду Рівненської області від 15.11.2016р. у справі №918/994/16 скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Представник позивача заперечила проти доводів апеляційної скарги та надала пояснення на обґрунтування своєї правової позиції. Вважає, що рішення господарського суду Рівненської області від 15.11.2016р. є законним та обґрунтованим, а тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Разом з тим, щодо розбіжності маси вантажу, зазначеної у копії залізничної накладної, наданій позивачем, у розмірі 66000 кг, та копії залізничної накладної, наданої відповідачем, у розмірі 62000кг, представник позивача вказала, що в поданій залізницею копії примірника накладної допущено описку, та правильною є маса, яка зазначена у копії залізничної накладної, наданій відповідачем, та комерційному акті - 62000кг.

Представник відповідача також наполягає, що правильною є маса вантажу у розмірі 62000кг, яка зазначена у копії їхнього примірника залізничної накладної.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту з`ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, відповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при винесенні оскарженого рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи, Державне підприємство "Володимирецьке лісове господарство" - відправник 12.03.2016р. згідно із залізничною накладною №35770981 у вагоні №32264988 відправило вантаж лісоматеріалів фанерних зі станції Рафалівка Львівської залізниці на адресу одержувача - Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Язьм" до станції призначення Клепарів Львівської залізниці.

З прибуттям вантажу на станцію призначення Клепарів Львівської залізниці на підставі статті 24 Статуту залізницею проведено контрольне зважування вантажу, за результатами якого встановлено, що маса вантажу у вагоні №32264988 не відповідала даним, вказаним у перевізних документах.

За результатами проведеного зважування складено Комерційний акт АА № 062161/2 від 14.03.2016р. та Акт загальної форми №4337 від 14.03.2016р..

У розділі "Д" Комерційного акту АА № 062161/2 від 14.03.2016р. зазначено, що на основі акту загальної форми №4337 від 14.03.2016р. проводилось зважування вагона №32264988 з вантажем лісоматеріали фанерні на 150 тонній тензометричній вагонній вазі станції Клепарів, яка пройшла держповірку 06.11.2015р.. Після зважування встановлено, що по документу значиться вантаж лісоматеріали фанерні, місць 12 штабелів, брутто не вказано, тара 20600, нетто 62000. В дійсності виявлено: вантаж лісоматеріали фанерні, кількість місць без повного вивантаження вантажу із вагона перерахувати неможливо, шапка вагона завантажена в 12 штабелів, брутто 87400, тара з документа 20600, нетто 66800, що більше проти документа на 4800. Вантажопідйомність вагона 66 тонн, тобто вагон завантажений більше вантажопідйомності на 800 кг, що загрожує безпеці руху. Спосіб визначення маси згідно документа, умовно. Вагон прибув в технічно та комерційно справному стані.

Згідно із залізничною накладною від 12.03.2016р. №35770981 вартість перевезення вантажу у вагоні №32264988 складає 6 700 грн. 00 коп. (графа 34).

У зв'язку із неправильним зазначенням маси вантажу у перевізних документах, керуючись ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України, позивач звернувся з позовом до державного підприємства "Володимирецьке лісове господарство" про стягнення штрафу у розмірі 33500,00грн. (6 700,00 грн. х 5 = 33 500,00 грн.).

Як зазначалося вище, рішенням господарського суду Рівненської області від 15.11.2016р. у справі №918/994/16 позов публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", від імені якого діє регіональна філія "Львівська залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", до державного підприємства "Володимирецьке лісове господарство" про стягнення штрафу у розмірі 33 500 грн. за неправильне зазначення маси вантажу в перевізних документах задоволено.

Стягнуто з Державного підприємства "Володимирецьке лісове господарство" на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", від імені якого діє Регіональна філія "Львівська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", 33 500 грн. 00 коп. штрафу та 1 378 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Колегія суддів погоджується із таким висновком місцевого господарського суду, з огляду на наступне.

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно із ст.909 Цивільного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

У ст. 307 ГК України визначено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про транспорт" підприємства транспорту мають право вимагати від пасажирів, відправників і одержувачів вантажів виконання вимог цього Закону, кодексів (статутів) окремих видів транспорту та інших нормативних актів України, що регулюють діяльність транспорту.

Так, діяльність залізниці регулює Статут залізниць України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998р.

Статтею 6 вказаного вище Статуту встановлено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Згідно зі ст.23 Статуту відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Відповідно до ст.24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній. Упакування, пакетування, тара повинні відповідати вимогам нормативних документів. Відправник зобов'язаний на вимогу залізниці пред'явити стандарт або технічні умови, сертифікат на відвантажувану продукцію (якщо вона підлягає сертифікації), а також на її тару.

П.п. 2.1-2.2 розділу 2 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644 визначено, що вантажовідправником заповнюються, зокрема, такі графи комплекту перевізних документів, як маса вантажу, визначена відправником. Вказуються маса у кілограмах брутто вантажу, загальна маса відправки (прописом), а також спосіб визначення маси. При цьому, правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п. 2.3 Правил оформлення перевізних документів, своїм підписом підтверджує представник відправника.

Статтею 37 Статуту залізниць України, зокрема, передбачено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Загальна маса вантажу визначається шляхом зважування на вагах або підрахуванням маси на вантажних місцях за трафаретом чи стандартом. Маса окремих вантажів може визначатися розрахунковим методом, за обміром або умовно (нафтопродукти в цистернах, тварини, лісоматеріали тощо). Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Згідно із п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000р. №644, вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу. Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України, залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Статтею 122 Статуту залізниць України передбачено, що за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Разом з тим, у п. 5.5 Правил оформлення перевізних документів також зазначено, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

З огляду на наведене, відповідальність за неправильне зазначення відповідних відомостей у накладній несе саме відправник, оскільки всі відомості до перевізних документів вносяться відправником.

Відповідно до ст. 118 Статуту з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі пятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Згідно зі статтею 129 Статуту залізниць України та частиною 1 статті 26 Закону "Про залізничний транспорт" обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу. Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Так, як зазначалося вище, в матеріалах справи міститься комерційний акт АА №062161/2 від 14.03.2016р., у якому зазначено, що на основі акта загальної форми №4337 від 14.03.2016р. проводилось зважування вагона №32264988 з вантажем - лісоматеріали фанерні на 150 тонній тензометричній вагонній вазі станції Клепарів, яка пройшла держповірку 06.11.2015р.. Після зважування встановлено, що по документу значиться вантаж лісоматеріали фанерні, місць 12 штабелів, брутто не вказано, тара 20600, нетто 62000. В дійсності виявлено: вантаж лісоматеріали фанерні, кількість місць без повного вивантаження вантажу із вагона перерахувати неможливо, шапка вагона завантажена в 12 штабелів, брутто 87400, тара з документа 20600, нетто 66800, що більше проти документа на 4800. Вантажопідйомність вагона 66 тонн, тобто вагон завантажений більше вантажопідйомності на 800 кг, що загрожує безпеці руху. Спосіб визначення маси згідно документа, умовно. Вагон прибув в технічно та комерційно справному стані.

Зазначений комерційний акт АА №062161/2 від 14.03.2016р. є належним доказом щодо обставин, які є підставою для покладення відповідальності на суб'єкта відносин перевезення вантажів, при цьому його відповідність встановленим чинним законодавством вимогам відповідачем не спростована.

Разом з тим, пунктом 8 Правил складання актів визначено, що комерційні акти складаються у трьох примірниках на бланках установленої форми і заповнюються на друкарській машинці або чорнилами чітко, без будь-яких виправлень. На кожному акті проставляється штемпель станції. Другий примірник акта видається одержувачу на його вимогу. Якщо комерційний акт складається на станції відправлення або на попутній станції, то другий примірник акта додається до перевізних документів. Про складений комерційний акт проставляється відмітка у перевізних документах у порядку, визначеному правилами оформлення перевізних документів.

Відповідності до пункту 9 Правил приймання вантажів до перевезення маса лісоматеріалів і дров визначається відправником зважуванням та в окремих випадках умовно. Лісоматеріали й дрова, маса яких визначається умовно, повинні пред'являтися до перевезення із зазначенням у накладній таких відомостей: у разі перевезення в спеціальних контейнерах або в пакетах - кількості контейнерів або пакетів; у разі перевезення з використанням верхньої звуженої частини обрису навантаження ("шапки") - кількості основних штабелів, їх висоти і кількості штабелів, укладених у "шапці"; у разі перевезення лісоматеріалів і дров у критих вагонах - кількості штабелів; в інших випадках - кількості штабелів і їх висоти.

Згідно з п. 22 Правил видачі вантажів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000р. №644, перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення.

Отже, вказана умова щодо видачі вантажів не містить імперативного припису щодо перевірки маси вантажу саме таким способом, яким остання визначалась на станції відправлення, а отже, зважування вантажу на станції призначення у зручний та облаштований для цього спосіб на 150 тонній тензометричній вагонній вазі, не суперечить вказаній нормі.

Так, порядок та способи визначення маси вантажу наведено у Правилах приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000р. №644, що за своїм змістом кореспондується зі ст. 37 Статуту залізниць України.

Відповідно до п. 7 Правил приймання вантажів до перевезення маса вантажів, які перевозяться навалом, насипом, наливом, визначається зважуванням на вагонних вагах. Допускається використання інших типів ваг, крім вагонних, за умови їх відповідності вимогам законодавства про метрологію.

Отже, зважування на вагонних вагах є одним із передбачених Правилами способів визначення маси вантажу.

При цьому, саме зважування є найбільш точним способом визначення маси вантажу. Аналогічна правова позиція викладена в п.3.18 Розяснення Президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002р. №04-5/601 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею".

За наведеного, судова колегія погоджується із судом першої інстанції, що можливість визначення маси певних вантажів умовно не виключає можливість її визначення шляхом зважування. Вантажовідправник у такому разі має можливість обирати той чи інший спосіб визначення маси на власний розсуд. Разом з тим, залізниця, користуючись правом, передбаченим статтею 24 Статуту, під час перевірки на станціях не позбавлена права обрати для цього зручний для себе та більш точний спосіб.

Відповідно до частини 1 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 218 ГК України встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до частини 1 статті 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Як зазначалося, відповідно до частини 1 статті 24 Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній. При цьому штраф підлягає стягненню за сам факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки.

Матеріали справи свідчать, що вартість перевезення складає 6700 грн., різниця у масі, визначена відповідачем на станції відправлення, порівняно з масою, що виявилась на станції призначення, складає 4800 кг, а тому відповідно до статті 122 Статуту залізниць України позивачем правомірно нараховано відповідачеві штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

З огляду на вищевикладене, судова колегія погоджується із місцевим господарським судом, про задоволення позову та стягнення штрафу за неправильне зазначення маси вантажу в перевізних документах у розмірі 33 500 грн.

Таким чином, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, ґрунтуються на його власній оцінці та спростовуються наведеними та встановленими судом обставинами справи.

Отже, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Рівненської області від 15.11.2016р. у даній справі прийняте з повним з'ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи, дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для його скасування.

Враховуючи викладене, рішення господарського суду Рівненської області від 15.11.2016р. у справі №918/994/16 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Рівненської області від 15.11.2016р. у справі №918/994/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу державного підприємства "Володимирецьке лісове господарство" - без задоволення.

2. Справу №918/994/16 повернути до господарського суду Рівненської області.

Головуючий суддя Гулова А.Г.

Суддя Маціщук А.В.

Суддя Петухов М.Г.