КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" лютого 2017 р. Справа№ 910/10467/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Гаврилюка О.М.

Майданевича А.Г.

за участю представників сторін:

від позивача: Угольков Є.О. - представник за дов. № 123 від 12.01.17 року;

від відповідача: Ничипоренко О.В. - представник за дов. №Ц/3-04/340-16 від 19.12.2016 року, Неведрова Н.В. представник за дов. №Ц 2/3-04/321-16 від 09.12.2016 року,

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

на рішення Господарського суду міста Києва від 20.09.2016 року

у справі № 910/10467/16 (суддя: Борисенко І.І.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Лізингова компанія "Укртранслізинг"

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 192 132,65 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Лізингова компанія "Укртранслізинг" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - відповідач) про стягнення з відповідача на користь позивача 192132,65 грн.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що під час технічного огляду вагонів-зерновозів на виконання телеграми ПАТ "Українська залізниця" від 03.12.2015 року №ЦЗЛ-8/324 не було виявлено жодних дефектів або пошкоджень бокових рам, а тому вимога ПАТ "Українська залізниця" щодо відставлення від експлуатації вагонів, є не обґрунтованою та такою, що завдала збитків ПРАТ "Укртранслізинг" у розмірі 156 691,72 грн. Також, ПАТ "Укртранслізинг" вказує, що підприємство позивача необгрунтовано зазнало витрат пов'язаних із транспортуванням вагонів до/з вагонних депо для проведення технічного огляду, на виконання телеграми ПАТ "Українська залізниця", у розмірі 35440,93 грн. (27177,49 грн (витрати на подачу/забирання) + 8 263,44 грн (витрати на пересилку вагонів ТОВ "ТЕП ТРАНСКО").

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.09.2016 року позов задоволено повністю. Присуджено до стягнення з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Приватного акціонерного товариства "Лізингова компанія "Укртранслізинг" 192132, 65 грн збитків, 2 881,99 грн судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції від 20.09.2016 року, відповідач звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 20.09.2016 року по справі № 910/10467/16 скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва неповно з'ясував обставини справи, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права.

Так, скаржник вказав, що непоодинокі випадки сходження вантажних вагонів внаслідок зламів бокових рам виготовлення ПрАТ "Кременчуцький сталеливарний завод" давали обґрунтовані підстави для висновку про потенційну загрозу сходження вагонів, тому відповідачем було правомірно і обґрунтовано застосоване право прийняти рішення щодо відставлення від експлуатації 177 вагонів-зерновозів позивача, що було здійснено з конкретною метою - забезпечення безпеки руху. Дії відповідача по відставленню вагонів повністю відповідали законодавству та за конкретних обставин були вимушеними і повністю відповідали тій меті, заради якої законодавство дозволяє робити відставлення. За таких обставин, в діях Укрзалізниці відсутні такі елементи складу цивільного правопорушення, як вина та протиправна поведінка, що, на думку відповідача, виключає відповідальність відповідача перед позивачем.

В обґрунтування належних підстав щодо відставлення від експлуатації вагонів-зерновозів відповідач послався на норми Положення про систему управління безпекою руху поїздів у Державній адміністрації залізничного транспорту України" (ПАТ "Укрзалізниця") за №729/19467 від 17.06.2011 року та Протокол п'ятдесят сьомого засідання ради із залізничного транспорту держав - учасників Співдружності від 16-17 жовтня 2012 року відповідно "Єдиного плану спільних дій щодо забезпечення контролю якості продукції, що випускається, експлуатованої на залізничних адміністраціях держав-учасниць Співдружності" (далі, Єдиний план), а саме пункти 5, 6 вказаного Єдиного плану.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.11.2016 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.09.2016 року у справі № 910/10467/16 було прийнято до провадження.

13.12.2017 року в судовому засіданні Київського апеляційного господарського суду було оголошено перерву на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України. Крім того, Ухвалою Київського апеляційного господарського суду розгляд справи було продовжено на 15 днів.

У судовому засіданні 02.02.2017 року представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, а рішення господарського суду міста Києва скасувати.

Представник позивача у судовому засіданні 02.02.2017 року заперечував проти доводів апеляційної скарги позивача, просив апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення а апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" без задоволення.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 20.09.2016 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" - без задоволення, з наступних підстав.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, також апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач телеграмою від 03.12.2015 року за №ЦЗЛ-8/324 (далі - телеграма) з метою забезпечення належного рівня безпеки руху поїздів та проведення технічного огляду, було відставлено від експлуатації 177 вагонів-зерновозів, власником яких є ПАТ "Укртранслізинг", під які підкочені бокові рами 2013 року виготовлення з клеймом виробника " 14" ПАТ "Кременчуцький сталеливарний завод",у зв'язку з наявними фактами сходження вагонів протягом 2015 року (допущено 3 випадки сходження вагонів) внаслідок зламів бокових рам, виготовлених ПАТ "Кременчуцький сталеливарний завод".

На виконання телеграми ПАТ "Укрзалізниця" від 03.12.2015 року №ЦЗЛ-8/324, вагони-зерновози у кількості 177 одиниць, власником яких є Публічне акціонерне товариство "Укртранслізинг", з метою проведення технічного огляду були направлені на технічне обслуговування до наступних вагонних депо: Знам'янка, Дарниця, Жмеринка, Козятин, Конотоп, Котовськ, Кременчук, Одеса-Застава, Херсон та Основа.

Направлення рухомого складу, а саме - вагонів-зерновозів, відставлених від експлуатації, на технічне обслуговування, до вагонних депо на виконання телеграми ПАТ "Укрзалізниця" від 03.12.2015 року №ЦЗЛ-8/324, здійснювалось на підставі сформованих повідомлень про ремонт за формою ВУ-23М, які були сформовані на кожну одиницю рухомого складу, із зазначенням ідентичної несправності - "Остановка по указанию ж/д администрации (код несправності - 902), Диагностика деталей тележек (код несправності - 200)".

За результатами технічного огляду вагонів-зерновозів, які були відставлені від експлуатації, на вимогу Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця", вагонними депо, що здійснювали такий огляд, формувалися Дефектні відомості за формою ВУ-22 із зазначенням виконаних робіт щодо кожного вагону.

По закінченню огляду на кожний вагон-зерновоз були складені Повідомлення приймання вантажних вагонів із технічного обслуговування за формою ВУ-36М.

Належним чином засвідчені копії повідомлень про ремонт вагонів за формою ВУ-23М, дефектних відомостей за формою ВУ-22, повідомлення приймання вантажних вагонів із технічного обслуговування за формою ВУ-36М (наявні в матеріалах справи).

Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання чи оспорювання. Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Згідно ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Тобто, притягнення до цивільно-правової відповідальності можливо лише при наявності певних, передбачених законом умов. Їх сукупність утворює склад цивільного правопорушення, який і є підставою цивільно-правової відповідальності. Застосування відповідальності у вигляді відшкодування збитків можливе за наявності повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною (ч. 2 ст. 224 Господарського кодексу України).

Згідно ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, за результатом проведення вагонними депо технічного огляду 177 вагонів-зерновозів на предмет наявності дефектів бокових рам, як того вимагало ПАТ "Укрзалізниця", жодного дефекту чи пошкодження бокових рам на вагонах-зерновозах власності ПАТ "Укртранслізинг" не виявлено, що підтверджується складеними дефектними відомостями.

Так, жодна з Дефектних відомостей, складена за результатами обстеження 177 вагонів, не містить інформацію про проведення будь-яких робіт, які були б пов'язані із усуненням несправності бокових рам, виготовлених ПАТ "Кременчуцький сталеливарний завод", або їх заміною, що свідчить про відсутність будь-яких несправностей, поломок або дефектів, які були б пов'язані із боковими рамами, встановленими на відставлених від експлуатації вагонах-зерновозах.

Відповідач у відзиві на позовну заяву підтвердив, що за результатами проведення вагонними депо технічного огляду 177 вагонів-зерновозів на предмет наявності дефектів бокових рам - пошкоджень бокових рам на вагонах-зерновозах не виявлено.

В матеріалах справи також наявні технічні паспорти вагонів, в яких зазначені дати проведення останнього капітального ремонту. Вказані технічні паспорти підписані інспектором-приймальника Центрально-технічного аудиту Укрзалізниці та начальником відділу технічного контролю Товариства з додатковою відповідальністю "Попаснянський вагоноремонтний завод".

Отже, після проведення капітального ремонту, вагони-зерновози були у справному технічному стані, що також було засвідчено підписом інспектора-приймальника Укрзалізниці Центрально-технічного аудиту Укрзалізниці на Технічному паспорті, складеному щодо кожного вагону, які свідчать про ретельну перевірку та огляд технічного стану вагонів, в тому числі і встановлених бокових рам.

Разом з тим, на обґрунтування належних підстав щодо відставлення від експлуатації вагонів-зерновозів власності позивача, скаржник посилається на "Положення про систему управління безпекою руху поїздів у Державній адміністрації залізничного транспорту України" (ПАТ "Укрзалізниця") за №729/19467 від 17.06.2011 року (далі - положення), у тому числі на пункти 12.5., 12.6.

Так, відповідно до пункту 1.4. Положення відповідач посилається на визначення термінів "безпека руху", "управління безпекою руху".

Згідно пункту 1.8. Положення повноваження Укрзалізниці стосовно організації та убезпечення руху поїздів визначаються цим Положенням, Статутом залізниць України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 року № 457, Правилами технічної експлуатації залізниць України затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 20.12.1996 року№ 411, зареєстрованими у Міністерстві юстиції України 25.02.1997 року за № 50/1854 (далі, ПТЕ).

Відповідно до п. 1.11. Положення, основною метою забезпечення безпеки руху на залізничному транспорті є спроможність транспорту функціонувати в режимі, що забезпечує виконання поїзної та маневрової роботи й унеможливлює чи мінімізує рівень відхилень від нормального експлуатування, які є потенційною або наявною небезпекою, а також здатність змінювати свої параметри у разі виникнення потенційної загрози для унеможливлення її подальшого розвитку.

Пункт 1.12. Положення містить перелік принципів, з додержанням яких повинна підтримуватись безпека на транспорті, серед яких, зокрема, забезпечення пріоритетності безпеки руху над господарськими та відомчими інтересами.

Згідно п. 1.13. Положення, з метою організації та координації діяльності, спрямованої на забезпечення безпеки руху на залізничному транспорті, передбачаються, зокрема: організація контролю за приведенням рухомого складу та елементів інфраструктури залізничного транспорту у відповідність до вимог ПТЕ; систематична організація і проведення обстеження технічних засобів залізничного транспорту: рухомого складу, пристроїв та споруд колійного господарства, сигналізації і зв'язку, електропостачання - та вжиття заходів щодо утримання їх у постійній справності.

Відповідно до п.п. 12.5., 12.6. Положення планові та позапланові заходи нагляду (контролю) здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій. З урахуванням значення прийнятного ризику усі підприємства та структурні підрозділи Державної адміністрації залізничного транспорту України, що підлягають нагляду (контролю), належать до одного з трьох ступенів ризику: високого, середнього та низького. Критерії оцінки ступеня ризику від провадження господарської діяльності та визначення періодичності здійснення заходів державного нагляду (контролю) у галузі залізничного транспорту затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2008 року №365.

Інформація про виявлені відхилення від вимог безпеки руху та транспортні події надходить до органів управління для аналізу, розслідування, прийняття управлінських рішень та контролю за їх виконанням (пункту 13.5. Положення).

Управління безпекою руху поїздів здійснюють шляхом постійного цілеспрямованого виявлення негативних чинників, їх аналізу, розроблення додаткових керівних дій, їх реалізації та контролю за виконанням (пункт 13.6. Положення).

Водночас, відповідно до пункту 1.2. Положення його дія поширюється на всі підприємства та структурні підрозділи Державної адміністрації залізничного транспорту України.

Отже, приписами Положення регулюються заходи контролю щодо підприємств та структурних підрозділів Державної адміністрації залізничного транспорту України. ПрАТ "Укртранслізинг" не належить до таких підприємств, а тому пункти 12.5., 12.6. Положення до нього не застосовуються.

Так, оцінивши в сукупності зміст вищенаведених пунктів Положення, Київський апеляційний господарський суд відзначає, що вказані пункти передбачають загальні принципи та координацію діяльності ПАТ "Укрзалізниця" щодо управління безпекою руху поїздів, проте не містять чітких вказівок на відставлення від експлуатації вагонів, рівно як і умов та порядку здійснення такого відставлення від експлуатації.

При цьому, Київський апеляційний господарський суд не приймає як належне твердження скаржника, що рішення щодо відставлення від експлуатації 177 вагонів-зерновозів було прийняте керівниками ПАТ "Укрзалізниця" на підставі "Протоколу п'ятдесят сьомого засідання Ради із залізничного транспорту держав - учасників Співдружності" від 16-17 жовтня 2012 року відповідно "Єдиного плану спільних дій щодо забезпечення контролю якості продукції, що випускається, експлуатованої на залізничних адміністраціях держав-учасниць Співдружності" (далі, Єдиний план), в зв'язку з тим, що протягом 2015 року були допущені непоодинокі випадки сходження вантажних вагонів внаслідок зламів бокових рам, виготовлених ПАТ "Кременчуцький сталеливарний завод" у 2013 році (08.05.2015 року на перегоні Костянтинівка - Кіндратівна Донецької залізниці допущено сходження вагону №6168714 через злам бокової рами №7806; 26.08.2015 року на перегоні Ольшаниия - Карапиші Південно-Західної залізниці допущено сходження вагону №61687414 через злам бокової рами №3049; 01.12.2015 на перегоні Баглій - Сухачівка Придніпровської залізниці допущено сходження вагону №61833216 через злам бокової рами №2653. Вказані випадки наведені у телеграмі ПАТ "Укрзалізниця" від 03.12.2015 № ЦЗЛ-8/324), з огляду на наступне.

Згідно п. 6 вказаного Єдиного плану у редакції із змінами, затвердженими "Протоколом шістдесят четвертого засідання Ради із залізничного транспорту держав - учасниць Співдружності" від 18-19 травня 2016 року, на який посилається відповідач (том 6, а.с. 154-156), при зламі трьох литих деталей візків одного виробника, виготовлених в один рік, протягом одного року забезпечити вжиття заходів щодо відставлення від експлуатації вантажних вагонів укомплектованих неякісною продукцією, в тому числі при проведенні планових видів ремонту.

Однак, відставлення вагонів відбулось до травня 2016 року, тому положення наведеної відповідачем редакції пункту 6 Єдиного плану не поширюються на відносини, які виникли до внесення відповідних змін (аналогічна правова позиція міститься в постанові Київського апеляційного господарського суду від 13.12.2016 року за №910/10455/16).

Крім того, відповідачем не надано ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження того, що відставлені від експлуатації вагони-зерновози власності ПрАТ "Укртранслізинг" були укомплектовані "неякісною продукцією", зокрема, "неякісними" боковими рамами.

Водночас, відповідно до пункту 5 Єдиного плану, від експлуатації повинні відставлятися лише вагони, під котрі були підкочені бокові рами однієї плавки з тими, котрі спричинили порушення безпеки руху, рішення про подальшу експлуатацію литих деталей візків з цієї плавки приймається за результатами експертизи сталі по хімічним та фізико-механічним властивостям, в тому числі металографічних досліджень, проведених спеціалізованою організацією на підставі діючих нормативних актів у відповідності з національним законодавством.

Так, матеріали справи не містять, а відповідачем не надано суду належних доказів на підтвердження того, що бокові рами, підкочені під 177 відставлених від експлуатації вагонів-зерновозів власності ПрАТ "Укртранслізинг", входили до партій бокових рам однієї плавки з боковими рамами, які спричинили порушення безпеки руху, зокрема, спричинили сходження вагонів №6168714, №61687414, №61833216 внаслідок зламів бокових рам виготовлення ПАТ "Кременчуцький сталеливарний завод" у 2013 році (саме на ці випадки відповідач посилався у телеграмі від 03.12.2015 року № ЦЗЛ-8/324).

Крім того, рішення про подальшу експлуатацію бокових рам, відлитих з однієї плавки, повинно було прийматись на підставі експертиз, вказаних у пункті 5 Єдиного плану, тоді як у матеріалах справи відсутні жодні висновки відповідних експертиз.

З огляду на викладене, судом не беруться до уваги твердження відповідача про те, що бокові рами, які були виготовлені ПрАТ "Кременчуцький сталеливарний завод" у 2013 році, є дефектними, бракованими або виготовлені з іншими порушеннями, що можуть призвести до порушення безпеки руху, оскільки вказані твердження не підтверджені жодними належними та допустимими доказами та ґрунтуються виключно на припущеннях відповідача.

В обґрунтування належних підстав щодо відставлення від експлуатації вагонів-зерновозів власності позивача, відповідач також посилався на пункт 12.11. "Правил технічної експлуатації залізниць України" (далі, Правила технічної експлуатації), затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 20.12.1996 року №411, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25.12.1997 року за № 50/1854.

Згідно пункту 1 Правил технічної експлуатації дані правила встановлюють основні положення та порядок роботи залізниць і працівників залізничного транспорту України, основні розміри, норми утримання найважливіших споруд, пристроїв та рухомого складу і вимоги, які ставляться до них, систему організації руху поїздів та принципи сигналізації (пункт 1 наведених правил).

Правила технічної експлуатації обов'язкові для усіх підрозділів та працівників залізничного транспорту. Виконання Правил технічної експлуатації забезпечує злагодженість усіх ланок залізничного транспорту, чітку та безперебійну роботу залізниць і безпеку руху (пункт 2 Правил технічної експлуатації).

Пункт 12.11. Правил технічної експлуатації, на який посилається відповідач, передбачає, що технічне обслуговування без відчеплення та з відчепленням і ремонт вагонів проводиться в пунктах технічного обслуговування, у вагонних депо і на заводах. При цьому відповідач зазначає, що технічний огляд вантажних вагонів, про які йдеться у позовній заяві, проводився у ремонтно-експлуатаційних та експлуатаційних вагонних депо ПАТ "Укрзалізниця", а саме: Знам'янка, Дарниця, Жмеринка, Козятин, Конотоп, Котовськ, Кременчук, Одеса-Застава, Херсон та Основа. Втім, до предмету доказування у даній справі входить не встановлення місця проведення технічного огляду спірних вагонів, а встановлення правомірності дій відповідача щодо відставлення від експлуатації спірних вагонів для проведення технічного огляду цих вагонів.

Водночас, відповідно до пункту 12.1 Правил технічної експлуатації забороняється випускати в експлуатацію і допускати до руху в поїздах рухомий склад, у тому числі спеціальний рухомий склад, що має несправності, які загрожують безпеці руху, порушують охорону праці, а також ставити в поїзди вантажні вагони, стан яких не забезпечує збереження вантажів, що перевозяться.

Дефектними відомостями (форма ВУ-22), складеними за результатами обстеження спірних вагонів, повністю спростовується той факт, що вказані вагони мали несправності, зокрема, бокових рам, які загрожують безпеці руху.

Щодо посилання скаржника на пункт 2 додатку №3 до "Правил експлуатації власних вантажних вагонів", затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 29.01.2015 року №417, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14.02.2016 року за №168/26613, а також на пункт 4.2 вказаних Правил, Київський апеляційний господарський суд відзначає наступне.

Так, додаток №3 до наведених Правил експлуатації власних вантажних вагонів містить перелік ремонтних робіт (несправностей), за наявності яких власні вантажні вагони необхідно подавати для технічного обслуговування з відчепленням. До такого переліку включено заміну бокової рами або надресорної балки візка внаслідок злому або наявність тріщин через утомленість металу, прихованих дефектів при виготовленні, а також через спрацювання фрикційних планок (пункт 2 додатку № 3 до Правил експлуатації власних вантажних вагонів).

Колегія суддів зазначає, що посилання відповідача на Правила експлуатації власних вантажних вагонів, зокрема, пункт 4.2. цих правил та пункт 2 додатку № 3 до цих правил, як на правову підставу проведення технічного огляду спірних вагонів, є безпідставними, оскільки спірні вагони на дату їх відставлення від експлуатації знаходились у справному технічному стані, будь-які дефекти або брак встановлених на цих вагонах бокових рамах був відсутній, що підтверджується наявними в матеріалів справи дефектними відомостями (форма ВУ-22) щодо кожного спірного вагону.

Відтак, судом першої інстанції правомірно встановлений факт неправомірних дій відповідача, щодо відставлення від експлуатації вагонів-зерновозів.

Як зазначає позивач, такі неправомірні дії відповідача щодо відставлення від експлуатації 177 вагонів-зерновозів власності ПрАТ "Укртранслізинг", нанесли позивачу збитки, розмір яких підтверджується наступним.

За результатами проведення робіт, щодо технічного обслуговування вагонів-зерновозів між вагонними депо та ПАТ "Укртранслізинг" підписано акти виконаних робіт від 23.12.2015 року №36, від 24.12.2015 року №42, від 24.12.2015 року №842, від 25.12.2015 року №880, від 28.12.2015 року №1, від 28.12.2015 року №2, від 30.12.2015 року №1334, від 31.12.2015 року №48, від 31.12.2015 року №2215, від 12.01.2016 року №4, від 12.01.2016 року №12, від 20.01.2016 року №13, від 25.01.2016 року №5, від 29.01.2016 року №60, від 06.01.2016 року №1 на підставі яких виставлено відповідні рахунки-фактури від 23.12.2015 року №36, від 24.12.2015 року №42, від 24.12.2015 року №49, від 25.12.2015 року №880, від 28.12.2015 року №9, від 28.12.2015 року №21, від 30.12.2015 року №1334, від 31.12.2015 року №93, від 31.12.2015 року №2215, від 12.01.2016 року №4, від 23.12.2015 року №9, від 12.01.2016 року №12, від 20.01.2016 року №13, від 25.01.2016 року №5, від 29.01.2016 року №60, від 06.01.2016 року №1.

Згідно платіжних доручень від 30.12.2015 року №01296, від 20.01.2016 року №00060, від 28.01.2016 року №00079, від 02.02.2016 року №00105, від 27.01.2016 року №00075, від 20.01.2016 року №00059, від 12.01.2016 року №00018, від 18.01.2016 року №00040, від 30.12.2015 року №01294, від 28.12.2015 року №01285, від 27.01.2016 року №00074, від 30.12.2015 року №01295, від 18.01.2016 року №00042 були повністю сплачені ПАТ "Укртранслізинг" у розмірі 156 691,72 грн.

При цьому, Київський апеляційний господарський суд приймає до уваги, що рахунок від 23.12.2015 року №11 на суму 13303,20 грн, виставлений вагонним депо "Козятин", не був сплачений ПАТ "Укртранслізинг", у зв'язку з тим, що в калькуляції за технічне обслуговування вагонів за номерами 95215836, 95215901, 95220125, 95220240, 95220653, 95220679, 95237822, 95238283, 95241980, 95328845 враховано роботи, які не відображені в дефектних відомостях по цих вагонах.

Окрім витрат, пов'язаних з технічним обслуговуванням вагонів-зерновозів, ПАТ "Укртранслізинг" були понесені витрати пов'язані із подачею/забиранням вагонів-зерновозів "в ремонт" та "з ремонту".

У зв'язку з цим, між вагонними депо та ПАТ "Укртранслізинг" підписано акти виконаних робіт по подачі/забиранню вагонів-зерновозів від 30.12.2015 року №30, від 31.12.2016 року №43, від 29.01.2016 року №133, від 30.12.2015 року №1334, від 12.01.2016 року №11 на підставі яких вагонними депо виставлено рахунки-фактури від 22.12.2015 року №30, від 25.12.2015 року №91, від 29.01.2016 року № 133, від 30.12.2015 року №1334, від 12.01.2016 року №11, які сплачені ПАТ "Укртранслізинг" платіжними дорученнями від 27.01.2016 року №00075, від 10.02.2016 року №00133, від 18.01.2016 року №00042, від 27.01.2016 року №00074 на загальну суму 27 177,49 грн.

Також, як вбачається з матеріалів справи, ПАТ "Укртранслізинг" понесло додаткові витрати у вигляді компенсації ТОВ "ТЕП ТРАНСКО" вартості передислокації 23 вагонів. Під час прийняття ПАТ "Укрзалізниця" рішення щодо відставлення вагонів-зерновозів від експлуатації, серед яких були 23 вагони, що були здані в оренду ТОВ "ТЕП ТРАНСКО" за договором оренди від 05.08.2015 року №05082015, у зв'язку з чим, ТОВ "ТЕП ТРАНСКО" було сплачено залізничний тариф по передислокації 23 вагонів-зерновозів.

ТОВ "ТЕП ТРАНСКО" листом від 11.01.2016 року №1101-Д2 виставлено вимогу до ПАТ "Укртранслізинг" щодо відшкодування вартості залізничного тарифу, пов'язаного з відправкою вагонів до найближчого депо, у зв'язку з виконанням телеграми ПАТ "Укрзалізниця" від 03.12.2015 року №ЦЗЛ-8/324.

Між ПАТ "Укртранслізинг" та ТОВ "ТЕП ТРАНСКО" підписано відповідний акт надання послуг від 11.01.2016 року, відповідно до якого ПАТ "Укртранслізинг" компенсує ТОВ "ТЕП ТРАНСКО" вартість залізничного тарифу по передислокації 23 вагонів в ремонт та з ремонту, на підставі залізничних накладних від 09.12.2015 №№34548156, 43579325, від 12.12.2015 №№34582858, 34591388, від 14.12.2015 №34604454, від 15.12.2015 №43636927.

ПАТ "Укртранслізинг" сплачено відповідний рахунок по передислокації згідно платіжного доручення від 15.01.2016 №00036 на суму 8 263,44 грн.

Отже, додатково ПАТ "Укртранслізинг" зазнало витрат пов'язаних із транспортуванням вагонів до/з вагонних депо для проведення технічного огляду, на виконання телеграми ПАТ "Укрзалізниця", у розмірі 35 440,93 грн = 27 177,49 грн (витрати на подачу/забирання) + 8 263,44 грн. (витрати на пересилку вагонів ТОВ "ТЕП ТРАНСКО").

Отже, як правильно встановлено судом першої інстанції загальний розмір збитків становить 192 132,65 грн (156 691,72 грн витрати на технічне обслуговування + 27 177,49 грн втрати на подачу/збирання + 8 263,44 грн витрати на пересилку вагонів ТОВ "ТЕП Транско").

Враховуючи викладене, саме протиправність дій відповідача щодо відставлення від експлуатації вагонів потягло за собою наслідки у вигляді сплати Позивачем майнової шкоди в розмірі 192 132,65 грн, які не передбачувалось сплачувати за умови дотримання Відповідачем законодавства.

Тому, між неправомірними діями Відповідача та сплатою вказаної суми коштів наявний прямий причинно-наслідковий зв'язок.

Про наявність вини Відповідача свідчать два елементи: а)наявність у останнього реальної можливості діяти правомірно і попередити наступ негативних наслідків (збитків) і б) невжиття ним всіх необхідних заходів для недопущення протиправної поведінки та попередження настання збитку.

Відповідно до ч. 4 ст. 623 Цивільного кодексу України при визначенні неодержаних доходів або упущеної вигоди враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання. У даному випадку вагони-зерновози, які перебувають у власності позивача, були відставлені від експлуатації телеграмою ПАТ "Укрзалізниця". У свою чергу, у позивача були відсутні правові підстави для невиконання відповідних вказівок ПАТ "Укрзалізниця".

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що у діях відповідача наявні усі елементи складу цивільного правопорушення, необхідні для застосування до нього відповідальності у вигляді стягнення збитків в сумі 192 132,65 грн, розмір заявлених позивачем до стягнення збитків належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований.

З огляду на викладене, Київський апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог.

Таким чином, колегія суддів вважає, що місцевим господарським судом повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи та надано їм належну правову оцінку.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що прийняте господарським судом рішення відповідає ст. ст. 43, 85 Господарського процесуального кодексу України, вимогам щодо законності та обґрунтованості, підстав для скасування чи зміни рішення, в тому числі, з мотивів, наведених в апеляційній скарзі не вбачається.

За таких обставин, рішення Господарського суду Київської області від 20.09.2016 року у справі №910/10467/16 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" - задоволенню не підлягає.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на апелянта.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103 -105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 20.09.2016 року у справі №910/10467/16 - залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/10467/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді О.М. Гаврилюк

А.Г. Майданевич