ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2017 року Справа № 923/1273/16

Господарський суд Херсонської області у складі судді Ярошенко В.П. при секретарі Бєловій О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль", м.Херсон

до: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Херсон

про стягнення 46676,42 грн

за участю представників сторін:

від позивача - уповноважена особа Юхно Я.О., довір. від 11.01.2017

від відповідача - ОСОБА_1, паспорт, уповноважена особа ОСОБА_3, довір. від 05.02.2015

Публічне акціонерне товариство "Херсонська теплоелектроцентраль" (позивач) звернулось до суду з позовом про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (відповідач) про стягнення 46676,42 грн.

Ухвалами від 22.12.2016 та від 12.01.2017 розгляд справи відкладався. В засіданні суду 24.01.2017 судом оголошено перерву відповідно до ст. 77 ГПК України.

Відповідач згідно відзиву на позовну заяву позовні вимоги не визнає, мотивуючи відсутністю правових підстав для їх задоволення, позовну заяву вважає такою, що не відповідає фактичним обставинам справи.

Після закінчення розгляду справи в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

в с т а н о в и в:

Між Публічним акціонерним товариством "Херсонська теплоелектроцентраль" (позивач по справі) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (відповідач) 26 липня 2010 року укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води № 43.

Відповідно до пункту 1 зазначеного договору позивач, як виконавець прийняв на себе обов'язки надавати відповідачу, як споживачу, відповідної якості послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а відповідач, як споживач, зобов'язався своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором.

Об'єктом надання послуг за умовами пунктів 2, 3 договору від 26.07.2010 року є приміщення опалювальною площею 71 кв.м., які розташовані за адресою АДРЕСА_1.

Пунктом 8 Договору передбачено, що оплата за спожиті послуги здійснюється в строк не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Відповідно до додатку № 1 до договору на балансі відповідача знаходяться в двотрубному виконанні 22 м тепломережі діаметром 57 мм.

Пунктом 30 договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води №43 від 26.07.2010 сторони узгодили строк його дії до 15.04.2011 року з дня його укладення та зазначили, що договір вважається щороку продовженим якщо за місяць до закінчення його строку однією із сторін не буде письмово заявлено про його розірвання або необхідність перегляду.

Позивач посилається на те, що він належним чином виконував свої обов'язки за договором, надавав відповідачу послуги централізованого опалення в період з 01.11.2014 року по 15.09.2016 року, але відповідач несвоєчасно розраховувався за отримане тепло, у зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача 27918,03 основного боргу, 8861,70 грн суму нормативних втрат теплової енергії, 1045,47 грн 3% річних, 2520,85 грн пені, 6330,37 грн втрат від інфляції.

Відповідно до частини 1 статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно з приписами статі 1 Закону України "Про теплопостачання" теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об'єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

За приписами статті 276 Господарського кодексу України оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору.

Згідно з приписами статей 525, 526, 629 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами, а зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до наданої відповідачем копії акту державної комісії про прийняття закінченого будівництвом об'єкта в експлуатацію від 08.12.2003 держана технічна комісія прийняла у замовника - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в експлуатацію зоомагазин та ветеринарний пункт, реконструйовані з нежилого орендованого приміщення по АДРЕСА_1, загальною площею 79,8 кв. м.

Як на підтвердження факту надання послуг позивач надав до матеріалів справи довідку про рух заборгованості відповідача за теплову енергію за період з 01.11.2014 по 15.09.2016, рахунки № 646 за листопад 2014 - березень 2015, жовтень 2015 - березень 2016.

Однак, відповідачем надано суду акт від 24.10.2014 про відключення приміщення зоомагазину "ІНФОРМАЦІЯ_1" за адресою АДРЕСА_1, від мереж ЦО і ГВП шляхом видимого розриву. Акт складено орендарем приміщення ФОП ОСОБА_1 та свідками. В акті зазначено, що представник виконавця послуг ЦО і ГВП не з'явився.

Згідно з п. 31 договору від 26 липня 2010 № 43 договір може бути розірвано достроково у разі зникнення потреби в отриманні послуги або відмови споживача від користування послугами виконавця.

Відповідач вважає договір припиненим та посилається на те, що він скористався своїм правом, передбаченим п.31 договору від 26 липня 2010 № 43, та повідомив позивача про це листом.

Відповідно до наданого відповідачем витягу з протоколу засідання постійно діючої міжвідомчої комісії з розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж центрального опалення і гарячого водопостачання та встановлення індивідуального джерела опалення від 26.09.2014, відповідачу було надано дозвіл як заявнику в окремо розташованому будинку на відключення від мереж централізованого опалення та встановлення індивідуального (газового опалення) за адресою АДРЕСА_1.

Відповідач зазначає, що листом від 21.10.2014 він повідомив позивача про зникнення потреби в послугах, розірвання договірних відносин та час і місце фактичного відключення та складання про це акта, але представники позивача для відключення не з'явились. Позивач отримав лист 22.10.2014, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення (а.с.140).

Крім того, в матеріалах справи містяться заяви відповідача від 20.10.2013 та від 28.10.2013 про припинення подачі теплової енергії.

Однак, позивач листами від 07.11.2013 № 02-17/2468, від 31.10.2014 № 02-1-7/2328 надав відповідь, що договір від 26 липня 2010року про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води № 43 є чинним і підлягає виконанню належним чином, самовільне відключення не допускається, тобто згоди на дострокове розірвання договору не надав.

Згідно з ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідач надіслав позивачу лист від 24.12.2014, яким він повідомив, що 21.10.2014 надсилав повідомлення про час і місце фактичного відключення від мережі, але представники позивача не з'явились, фактичне відключення відбулось і акт було направлено позивачу, тому правовідносини між сторонами відсутні. Позивач отримав зазначений лист 22.01.2015, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення.

Відповіді позивача на зазначений лист відповідача від 24.12.2014 жодною із сторін не надано.

Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.05 №630, урегульовано відносини між суб'єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг, і фізичною та юридичною особою, яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Згідно з пунктами 24-26 цих Правил споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України "Про теплопостачання" схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Позивач посилається на те, що відповідачем порушено процедуру відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, яка унормована Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.05 №4, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09.12.05 №1478/11758.

Однак, суд відхиляє зазначені посилання позивача, оскільки зазначений Порядок стосується відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, а теплопостачання за договором від 26 липня 2010 року № 43 здійснювалось на об'єкт відповідача - нежитлове приміщення відповідно до акту державної комісії про прийняття закінченого будівництвом об'єкта в експлуатацію від 08.12.2003.

Відхиляються посилання позивача на порушення відповідачем ст. 368, 369 ЦК України щодо спільної власності всіх власників приміщень у багатоквартирному будинку, оскільки приміщення зоомагазину "ІНФОРМАЦІЯ_1" є окремо розташованою нежитловою будівлею.

Крім того, позивач на підтвердження виконання ним обов'язків за договором № 43 від 26.07.2010 надав до матеріалів справи довідки про наявність опалення у абонентів Херсонської ТЕЦ за листопад 2014 - березень 2015, жовтень 2015 - лютий 2016 та акти готовності внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання в опалювальні періоди 2014-2015 та 2015-2016 р.р.

Суд не приймає зазначені документи як докази надання позивачем послуг з теплопостачання саме відповідачу, оскільки в них зазначено об'єкти теплопостачання: м. Херсон АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1. За такими адресами знаходяться два багатоквартирних житлових будинки, а зоомагазин "ІНФОРМАЦІЯ_1" є окремо розташованою нежитловою будівлею, що вбачається з наданої відповідачем експлікації будинків та споруд.

Відповідно до положень ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги не підлягають задоволенню.

Судові витрати покладаються на позивача відповідно до ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст.44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

в и р і ш и в:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити.

Повне рішення складено 09.02.2017.

Суддя В.П.Ярошенко