ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2017 р. Справа № 918/1387/16

Господарський суд Рівненської області у складі судді Войтюка В.Р., розглянувши матеріали справи

за позовом Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" в особі Рівненської регіональної філії Центру ДЗК

до Приватного акціонерного товариства - фірми "Лімб"

про стягнення в сумі 8 000 грн. 00 коп.

В засіданні приймали участь:

Від позивача: ОСОБА_1 (дов. № 01 від 11.01.2017 р.);

Від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство "Центр державного земельного кадастру" в особі Рівненської регіональної філії Центру ДЗК (далі - позивач) звернулося до господарського суду Рівненської області з позовом до Приватного акціонерного товариства - фірми "Лімб" (далі - відповідач) про стягнення в сумі 8 000 грн. 00 коп.

Ухвалою від 30 грудня 2016 року позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 918/1387/16 розгляд якої призначено на 12 січня 2017 року.

Ухвалою господарського суду від 12 січня 2017 року розгляд справи відкладено в судовому засіданні на 25 січня 2017 року.

Ухвалою господарського суду від 25 січня 2017 року розгляд справи відкладено в судовому засіданні на 06 лютого 2017 року.

В судовому засіданні 06 лютого 2017 року представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав зазначених в позовній заяві.

В судове засідання 06 лютого 2017 року відповідач не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи те, що незявлення відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, відповідач не скористався своїм процесуальним правом на надання відзиву та направлення представника для участі в судове засідання, враховуючи наявність в матеріалах справи належних доказів у підтвердження направлення позивачем позовної заяви та доданих до неї документів відповідачу у справі, суд вважає за можливе розглянути позов у відсутності представника відповідача, за наявними у справі матеріалами згідно із ст. 75 ГПК України.

На виконання вимог ст. 81-1 ГПК України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем та витребуваних судом.

У судовому засіданні 06 лютого 2017 року відповідно до ст. 85 ГПК України судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

06 серпня 2007 року між Державним підприємством "Центр державного земельного кадастру" (Позикодавець) та Приватним підприємством - фірмою "Лімб" (Позичальник) укладено договір позики № б/н (далі - Договір), за умовами п. 1.1 якого Позикодавець зобов'язується надати позичальнику безвідсоткову позику, а останній зобов'язується повернути позику у визначений даним договором термін.

Згідно із п. 2.1 Договору сума позики за даним Договором складає 9 500 грн. 00 коп.

Відповідно до п. 3 Договору позикодавець зобов'язаний надати позику протягом 3-х днів з моменту підписання даного Договору. Позивач надається в безвідсотковому порядку платіжним доручення, шляхом перерахування необхідних коштів на розрахунковий рахунок позичальника.

Пунктом 4 Договору встановлено, що термін надання позики позичальнику до 30 вересня 2007 року.

Згідно до п. 5 Договору сторони домовились про наступне, по закінченню терміну, зазначеного в п. 4.1. даного Договору позичальник зобов'язується протягом 3- днів повернути суму позики. Позика має бути повернута раніше протягом дії Договору. Позика повертається в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок позикодавця.

01 жовтня 2007 року між Державним підприємством "Центр державного земельного кадастру" та Приватним підприємством - фірмою "Лімб" укладено Додаткову угоду № 1 до Договору позики від 06 серпня 2007 року, в якій сторони продовжили термін позики та дії Договору до 30 червня 2008 року.

01 липня 2008 року між Державним підприємством "Центр державного земельного кадастру" та Приватним підприємством - фірмою "Лімб" укладено Додаткову угоду № 2 до Договору позики від 06 серпня 2007 року, в якій сторони продовжили термін позики та дії Договору до 31 грудня 2008 року.

31 грудня 2008 року між Державним підприємством "Центр державного земельного кадастру" та Приватним підприємством - фірмою "Лімб" укладено Додаткову угоду № 3 до Договору позики від 06 серпня 2007 року, в якій сторони продовжили термін позики та дії Договору до 31 грудня 2009 року.

Вказаний Договір та Додаткові угоди підписані повноважними представниками сторін та скріплені відбитками печаток останніх.

Як встановлено судом, Позивач виконав прийняті на себе за Договором зобов'язання та перерахував на рахунок Відповідача грошові кошти в розмірі 9 500 грн. 00 коп.

Оскільки відповідач фінансову допомогу в повному обсязі не повернув, частково сплативши позивачу 1 500 грн. 00 коп., строк повернення позики за Договором настав 31 грудня 2009 р., Позивач звернувся до суду із даним позовом.

Також суд зазначає, що Позивачем направлено на адресу Відповідача ряд претензій з метою мирного врегулювання спору, однак вищевказані претензії залишено без задоволення.

Оцінюючи подані Позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги Позивача підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно із ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 174 ГК України однією з підстав виникнення господарських зобов'язань є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України (ч. 1 ст. 175 ГК України).

З умов укладеного сторонами Договору від 06 серпня 2007 року № б/н вбачається, що останній за своєю правовою природою є договором позики, а тому права і обов'язки сторін визначаються, у тому числі, положеннями глави 71 ЦК України.

Приписами ст. 1046 ЦК України унормовано, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Положеннями ч. 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом, строк виконання зобов'язань з повернення фінансової допомоги за договором настав 30.06.2016 р., проте жодних доказів щодо повернення відповідачем позивачеві суми позики в повному обсязі сторонами спору під час розгляду справи надано не було.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкт господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

За вказаних вище обставин, оскільки факт невиконання зобов'язань за Договором належним чином доведений та Відповідачем не спростований, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення 8 000 грн. 00 коп. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно із ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, вимога прокурора та позивачів про стягнення заборгованості по орендній платі є доведеною, обґрунтованою, відповідачем не спростованою, а відтак підлягає задоволенню.

Згідно статті 49 ГПК України якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, судовий збір згідно вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

Враховуючи вище викладене та керуючись статтями 32 - 34, 43, 44, 49, 81-1, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Приватного підприємства - фірми (33028, м. Рівне, вул. Кавказька, 9а, код. 32089467) на користь державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" в особі Рівненської регіональної філії Центру ДЗК (33027, м. Рівне, вул. Київська, 10, код. 26406633) 8 000 (вісім тисяч) грн. 00 коп. заборгованості за договором позики та 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. витрат зі сплати судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення підписано 07 лютого 2017 року.

Суддя Войтюк В.Р.

Віддруковано 4 примірники:

1 - до справи;

2 - позивачу рекомендованим (33027, м. Рівне, вул. Київська, 10);

3 - відповідачу рекомендованим (33028, м. Рівне, вул. Кавказька, 9а).

4 - відповідачу рекомендованим (33028, м. Рівне, вул. С. Петлюри, 37)