ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2017р. Справа№ 914/4392/15

Господарський суд Львівської області розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи:

за первісним позовом: Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ в особі регіональної філії «Одеська залізниця», м.Одеса м.Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Смарт Фабрікс», м.Львів

про: стягнення штрафних санкцій за порушення термінів поставки продукції за договором поставки . Ціна позову : 72 065,00 грн.

та за зустрічною позовною заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю «Смарт Фабрікс», м.Львів

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ

про: визнання недійсним Договору від 23.10.2015 року №ОД/НХ-15-996 НЮ між Товариством з обмеженою відповідальністю «Смарт Фабрікс» та ДП «Одеська залізниця» з 23.10.2015 року

Суддя Кітаєва С.Б.

За участю представників:

від позивача за первісним позивом: не зявився

від відповідача за первісним позовом: ОСОБА_1 представник (довіреність в матеріалах справи)

Суть спору:

На розгляд господарського суду Львівської області подано позов Публічним акціонерним товариством Українська залізниця, м.Київ в особі регіональної філії Одеська залізниця, м.Одеса до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю Смарт Фабрікс, м.Львів про стягнення штрафних санкцій за порушення термінів поставки продукції за договором поставки. Ціна позову: 72065,00грн.

Ухвалою суду від 24.12.2015р. за даним позовом порушено провадження та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 25.01.2016р. Вимоги до сторін по підготовці справи до розгляду в судовому засіданні висвітлені в ухвалі.

Ухвалою суду від 25.01.2016р. розгляд справи відкладено розгляд справи на 08.02.2016р.

З підстав, викладених в ухвалі суду від 08.02.2016р., розгляд справи відкладено на 15.02.2016р.

Ухвалю суду від 08.02.2016р. прийнято зустрічну позовну заяву б/н і б/д (вх.№344 від 05.02.2016р.) Товариства з обмеженою відповідальністю Смарт Фабрікс до Публічного акціонерного товариства Українська залізниця про визнання недійсним Договору від 23.10.2015 року №ОД/НХ-15-996 НЮ між Товариством з обмеженою відповідальністю Смарт Фабрікс та ДП Одеська залізниця з 23.10.2015 року до сумісного розгляду з первісним позовом.

Ухвалою суду від 15.02.2016р. зупинено провадження у справі, призначено у справі судову почеркознавчу та судову технічну експертизу, проведення якої доручено Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (м.Львів, вул.Липинського, 54). Для вирішення експерту поставлено наступні запитання: 1) Чи підпис від імені ОСОБА_2 на Договорі поставки від 23.10.2015р. №ОД/НХ-15-996НЮ виконано ОСОБА_2, чи іншою особою ? 2) чи відтиск печатки ТзОВ Смарт Фабрікс на Договорі поставки від 23.10.2015р. №ОД/НХ-15-996НЮ нанесено печаткою ТзОВ Смарт Фабрікс?

Ухвалою від 10.05.2016 року для розгляду клопотання судового експерта провадження у справі поновлювалось, судове засідання призначалось на 23.05.2016 року.

Ухвалою від 23.05.2016 року провадження у справі зупинено; відібрані експериментальні зразки почерку ОСОБА_2 і фрагмент довільного тексту та додаткові документи, надані відповідачем на вимогу експерта, надіслані разом з матеріалами справи до Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз для проведення експертизи, призначеної ухвалою суду від 15.02.2016 року.

05.10.2016р. Львівський науково-дослідний інститут судових експертиз супровідним листом вих.№1069 від 27.09.2016р. (вх.№39743/16 від 05.10.2016р.) надіслав висновок №1069 від 27.09.2016р. судової технічної експертизи друкарських форм за матеріалами справи №914/4392/15 за позовом ПАТ Українська залізниця в особі регіональної філії Одеська залізниця до ТзОВ Смарт Фабрікс про стягнення штрафних санкцій, у якому зазначено, що відтиск круглої печатки від імені ТзОВ Смарт Фабрікс, розташований на договорі поставки від 23.10.2015р. №ОД/НХ-15-996 НЮ, укладеному Одеською залізницею, в особі начальника служби матеріально-технічного постачання ДП Одеська залізниця ОСОБА_3 з однієї сторони, та ТзОВ «Смарт Фабрікс» в особі директора ОСОБА_2 з другої сторони (реєстраційний №ОД/НХ-15-996 НЮ) нанесений не за допомогою круглої печатки ТзОВ Смарт Фабрікс , а за допомогою іншої рельєфної еластичної (гумової, фото полімерної) друкарської форми.

06.10.2016р. Львівський науково-дослідний інститут судових експертиз супровідним листом вих.№1068 від 05.10.2016р. (вх.№1670 від 06.10.2016р.) повернув матеріали господарської справи №914/4392/15 разом з висновком №1068 криміналістичної експертизи з дослідження підписів за матеріалами справи №914/4392/15 (висновок складений 05.10.2016р.).

Судовим експертом у п.1 висновку №1068 від 06.10.2016р. зазначено, що: Встановити ким ОСОБА_2 чи іншою особою виконані підписи від імені ОСОБА_2, розташовані у графах Від імені ПОСТАЧАЛЬНИКА під словами Директор на останньому (пятому аркуші договору поставки №ОД/НХ-15-996 НЮ від 23 жовтня 2015р. та на другому аркуші специфікації №1 додаток №1 до договору № ОД/НХ-15-996 НЮ від 23.10.2015р. - не виявилося можливим з причин, викладених в дослідницькій частині висновку.

Враховуючи дану обставину, ухвалою суду від 24.10.2016р. поновлено провадження у справі та призначено розгляд справи на 31.10.2016р.

Ухвалою суду від 31.10.2016р. відкладено розгляд справи на 14.11.2016р.

Ухвалою суду від 14.11.2016р. судом зупинено провадження у справі і призначено повторну почеркознавчу експертизу для дослідження та ідентифікації підпису на договорі від 23.10.2015р. №ОД/НХ-15-996 НЮ, оскільки ТзОВ Смарт Фабрікс наполягав на тому, що підпис на спірному від 23.10.2015р. №ОД/НХ-15-996 НЮ директором ОСОБА_2 не вчинявся, а висновок №1068 від 05.10.2016р., судового експерта не має чіткої відповіді на поставлене судом запитання, з якого не вбачається чи підпис від імені ОСОБА_2 на договорі поставки від 23.10.2015р. №ОД/НХ-15-996 НЮ виконано ОСОБА_2? Відтак, виникає необхідність додаткового дослідження підпису ОСОБА_2 на вказаних документах.

16.01.2017р. на адресу суду із Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України повернулись матеріали справи з висновком експерта №6/565 від 12.01.2017 р. (супровідний лист №19/114/6-197Е від 12.01.2017р., вх.№76 від 16.01.2017р.).

Матеріали справи передані судді Кітаєвій С.Б. 23.01.2017 року, у звязку із перебуванням судді у відпустці включно по 20.01.2017 року.

Ухвалою суду від 24.01.2017р. провадження у справі поновлено та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 02.02.2017р.

01.02.2017р. за вх.№4243/17 позивачем подано клопотання факсимільним звязком клопотання у якому повідомив суд про ознайомленість з висновком експертизи від 12.01.2017р. №6/565, додаткових пояснень немає та просить про розгляд справи без участі представника за наявними у справі матеріалами.

01.02.2017р. за вх.№4271/17 позивачем подано пояснення, які судом прийнято і приєднано до матеріалів справи.

Позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) явку повноважного представника в судове засідання 02.02.2017р. не забезпечив. В попередніх судових засіданнях первісні позовні вимоги підтримав, проти вимог зустрічного позову заперечив.

Відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) явку повноважного представника в судове засідання 02.02.2017р. забезпечив, первісні позовні вимоги заперечив, оскільки вважає, що як встановлено Експертними висновками № 1069 від 27.09.2016р. та № 6/565 від 12.01.2017р. - відбиток печатки на договорі виконаний не печаткою ТзОВ «Смарт Фабрікс», а підпис у ньому виконано не керівником Товариства, а іншою особою. Зазначені Висновки осіб зі спеціальними знаннями підтверджують доводи ТзОВ «Смарт Фабрікс» наведені у попередніх письмових запереченнях та зустрічному позові щодо неукладення Товариством спірного договору.

Суд в межах процесуального Закону (ст.ст.43,69, 75 ГПК України) вбачає за можливе розглянути спір за відсутності представника позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) за наявними в справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності у відповідності до ст.43 ГПК України, заслухавши пояснення представника відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом), судом встановлено.

В обґрунтування заявлених первісних позовних позивач посилається на наступне.

На виконання пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 №732 «Питання публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», яка набула чинності 29.09.2015, в установленому порядку 21.10.2015 проведено державну реєстрацію ПАТ «Укрзалізниця» (), яке згідно з Законом України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» є правонаступником Укрзалізниці та підприємств і установ, реорганізованих шляхом злиття відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 № 200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

ПАТ «Укрзалізниця» розпочало свою фінансово-господарську діяльність з і.12.2015. Оскільки ДП «Одеська залізниця» входить до переліку підприємств та установ, правонаступником яких є ПАТ «Укрзалізниця», то з 01.12.2015 всі права і обовязки за договорами укладеними ДП «Одеська залізниця» перейшли до ПАТ «Укрзалізниця».

Комітетом з конкурсних торгів із закупівлі матеріально - технічних ресурсів Одеської залізниці були проведені торги на закупівлю - одягу робочого, чоловічого (спецодяг зимовий (ДК 14.12.1). Згідно з протоколом оцінки пропозицій конкурсних торгів переможцем відкритих торгів на закупівлю спецодягу зимового по лоту № 5 на суму 432390,00 грн. з ПДВ визнано Товариство з обмеженою відповідальністю «Смарт Фабрікс».

Посилаючись на норми ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України і ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України позивач зазначає, що між Державним підприємством Одеська залізниця (Замовник-позивач) та ТОВ «Смарт Фабрікс» (Постачальник-відповідач) (разом Сторони) був укладений договір поставки від 23.10.2015 №ОД/НХ-15-996НЮ (надалі Договір).

Відповідно до ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобовязується передати (поставити) в зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобовязується прийняти вказаний товар(товари) та сплатити за нього певну грошову суму. Ч. 1,2 ст. 193 ГК України передбачено, що субєкти господарювання та інші учасника господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобовязання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Позивач за первісним позовом зазначає, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлене договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України) .

Згідно з ч. 1 ст. 663 ЦК України продавець зобовязаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором.

Позивач за первісним позовом зазначає, що у п. 5.1 Договору сторони погодили умову, що товар має бути поставлений на підставі письмових заявок замовника впродовж 15 робочих днів з моменту їх отримання будь-яким способом(факсом, електронною поштою, листом за адресою: 79018, м. Львів, вул. Олени Степанівни, 45 А) постачальником у кількості, визначеній у заявці. На виконання цього пункту Договору служба матеріально-технічного постачання Одеської залізниці направила відповідачу заявку від 28.10.2015 №НХ-13/5419 на поставку теплозахисних костюмів чоловічих «Колійник» у кількості 497 комплектів за ціною 870,00 грн.(з ПДВ) на суму 432390,00 грн. (з ПДВ).

Як зазначає позивач за первісним позовом 02 листопада 2015 факсимільним звязком відповідачу був направлений лист №НХ-13/5501 з вимогою надати графік постачання теплозахисних костюмів згідно з заявкою.

13 листопада 2015 від відповідача надійшов лист від 05.11.2015 №05/11-1, в якому останній повідомляє про неможливість виконати зобовязання за договором поставки у звязку з розірванням в односторонньому порядку дилерського договору з виробником продукції ТОВ «Спец-Контакт».

Позивач за первісним позовом вважає, що причина відмови відповідача від виконання зобовязання за договором поставки є надуманою і такою, що не відповідає умовам Документації конкурсних торгів.

Умовами документації конкурсних торгів не передбачено залучення для виконання умов договору поставки субпідрядної організації.

В порядку досудового врегулювання спору позивачем за первісним позовом ТзОВ «Смарт Фабрікс» був відправлений лист від 26.11.2015 № НХ-26/178, в якому було запропоновано виконати поставку, згідно з заявкою від 28.10.2015 №НХ-13/5419 та повідомлено про відповідальність за невиконання стороною взятих на себе зобовязань за Договором, передбачену п. 11.3. розділу 11.

Пунктом 6.3 Договору встановлено, що істотні умови Договору не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобовязань сторонами у повному обсязі, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 40 Закону України «Про здійснення державних закупівель».

Позивач за первісним позовом вважає, що відповідач за первісним позовом не виконав взяті на себе при укладанні Договору зобовязання щодо поставки позивачу костюмів теплозахисних чоловічих «Колійник» у кількості 497 комплектів на загальну суму 432390 грн. 00 коп. Жодного доказу, що відповідачем вжиті будь-які заходи для належного виконання зобовязання по поставці позивачу продукції за договором позивач не отримав.

Відповідальність відповідача за первісним позовом за неналежне виконання зобовязання передбачена ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України та п. 11.3. розд. 11 Договору. Згідно з п. 11.3. розд. 11 Договору за порушення термінів поставки продукції, визначеної договором Постачальник має сплатити штраф у розмірі 20% від суми непоставленої в строк продукції.

Відтак позивач за первісним позовом просить стягнути з відповідача за первісним позовом штраф за порушення термінів поставки продукції у сумі 73065,00 грн.

В свою чергу ТзОВ «Смарт Фабрікс» подало відзив на позовну заяву та зустрічну позовну заяву в яких вважає, що Договір від 23.10.2015р. № ОД/НХ-15-996 НЮ, на умовах якого ґрунтуються первісні позовні вимоги ПАТ «Укрзалізниця» є недійсним в силу вимог ст.203, 215 ЦК України, оскільки його укладено без відповідного волевиявлення учасника даного договору ТзОВ «Смарт Фабрікс».

Зокрема, цей договір не підписувався та не скріплювався печаткою Товариства з обмеженою відповідальністю «Смарт Фабрікс». Підпис директора від імені ОСОБА_2 зроблено невідомою Товариству невстановленою особою. Тобто підпис та печатка підприємства на Договорі від 23.10.2015р. № ОД/НХ-15-996 НЮ є підробленими, що може бути ; підтверджене судовою експертизою. ОСОБА_4 не була присутня при підписанні спірного договору у м.Одеса, що виключає його дійсність.

Вказані обставини, на думку позивача за зустрічним позовом, свідчить про повну відсутність волевиявлення ТзОВ «Смарт Фабрікс» на укладення відповідного договору.

Відповідач за первісним позовом зазначає, що у ТзОВ Смарт Фабрікс відсутній примірник зазначеного договору.

При прийнятті рішення суд виходить і наступного:

Відповідно до положень статті 16 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За приписами ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, Інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих па запобігання правопорушенням.

Конституційний Суд України в рішенні у справі за конституційним зверненням громадян ОСОБА_5, ОСОБА_6 та інших громадян щодо офіційного тлумачення статей 55, 64. 124 Конституції України (справа за зверненнями жителів міста Жовті Води) від 25 грудня 1997 року дав офіційне тлумачення такого змісту: частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод; відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке згідно зі статтею 64 Конституції України не може бути обмежене:

частину другу статті 124 Конституції України необхідно розуміти так, що юрисдикція судів, тобто їх повноваження вирішувати спори про право та інші правові питання, поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Окрім того, в мотивувальній частині цього рішення зазначено, що частина перша статті 55 Конституції України містить, загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Відповідно із заявленими позовними вимогами позивач за первісним позовом просив стягнути з відповідача за первісним позовом на свою користь штраф за порушення термінів поставки продукції в сумі 53505,00 грн.

Згідно ст. 2 ГПК України, господарський суд порушує провадження у справі за позовами, зокрема, підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених суб'єктивних прав або законних інтересів позивача.

Відповідно до п. 3.12 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18, підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Як встановлено судом, та підтверджується зібраними у справі доказами, а саме висновком №1069 від 27.09.2016р. судово технічної експертизи друкарських форм за матеріалами справи №914/4392/15, у якому зазначено, що відтиск круглої печатки від імені ТзОВ Смарт Фабрікс, розташований на договорі поставки від 23.10.2015р., укладеному Одеською залізницею, в особі начальника служби матеріально-технічного постачання ДП Одеська залізниця ОСОБА_3 з однієї сторони, та ТзОВ «Смарт Фабрікс» в особі директора ОСОБА_2 з другої сторони (реєстраційний №ОД/НХ-15-996 НЮ) нанесений не за допомогою круглої печатки ТзОВ Смарт Фабрікс , а за допомогою іншої рельєфної еластичної (гумової, фото полімерної) друкарської форми.

У висновку №6/565 від 12.01.2017р. повторної судової почеркознавчої експертизи судовий експерт прийшов до підсумку, що підпис від імені ОСОБА_2, який наявний в графі Від імені постачальника ОСОБА_4ОСОБА_2/ в договорі поставки №ОД/НХ-15-996НЮ від 23.10.2015р. виконаний не ОСОБА_2, а іншою особою з ретельним наслідуванням підписів ОСОБА_2

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до ч. 2 ст. 180 Господарського кодексу України, господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Обов'язковість скріплення правочину печаткою може бути визначена за письмовою домовленістю сторін (ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу України).

Приписами ст. 181 Господарського кодексу України встановлено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України (ч. 8 ст. 181 Господарського кодексу України).

Частиною 1 ст. 638 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції (ч.1 ст. 640 ЦК України).

Тобто, обидві сторони договору мають бути ознайомлені про факт існування названої згоди.

Виходячи із змісту коментованих статей, зважаючи на висновки проведених судових експертиз, які спростовують твердження позивача за первісним позовом про порушення умов договору поставки №ОД/НХ-15-996НЮ від 23.10.2015р., та зважаючи на заперечення відповідача за первісним позовом про не укладення спірного договору, за яким позивач просить стягнути штраф за порушення термінів поставки продукції в сумі 72 065,00 грн., на момент звернення до суду позивача: ПАТ Українська залізниця, в особі регіональної філії Одеська залізниця до відповідача: ТзОВ Смарт Фабрікс про стягнення штрафу за спірним договором, останній не був підписаний відповідачем, тобто, не акцептований. Відтак, права позивача за первісним позовом не порушені відповідачем та є відсутнім порушення субєктивного права позивача, що підлягає судовому захисту у даному спорі.

Щодо вимог зустрічного позову ТзОВ Смарт Фабрікс про визнання недійсним договору поставки №ОД/НХ-15-996НЮ від 23.10.2015р. суд зазначає наступне.

За змістом частини третьої статті 207 ГК України господарське зобов'язання, визнане судом недійсним, також вважається недійсним з моменту його виникнення.

У силу припису частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, встановлених частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 названого Кодексу, саме на момент вчинення правочину.

Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено (договір, який не укладено).

Така позиція викладена у пункті 2.6 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" №11 від 29.05.2013р.

Оскільки, як зазначено вище, оспорюваний договір не є вчиненим, у суду відсутні підстави для задоволення зустрічного позову.

Судовий збір покладається на сторін спору в порядку ст. 49 ГПК України.

Враховуючи викладене, керуючись вимогами ст.ст. 16 ЦК України, ст.ст. 1, 2, 4-3, 12, 28, 33, 34, 44, 48, 49, 60, 75, 82, 84,85 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

1.У задоволенні первісного позову відмовити.

2.У задоволенні зустрічного позову відмовити.

Повний текст рішення складено 07.02.2017р.

Суддя Кітаєва С.Б.