ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2017р. Справа № 914/4390/15

За позовом: Публічного акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Одеська залізниця , м. Одеса

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Смарт Фабрікс, м. Львів

про стягнення 73 950, 00 грн

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Смарт Фабрікс, м. Львів

до Публічного акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Одеська залізниця, м. Одеса

про визнання недійсним договору.

Суддя П.Манюк

При секретарі Марінченко Р.І.

Представники сторін:

від позивача за первісним позовом: не зявився;

від відповідача за первісним позовом: ОСОБА_1 - представник.

Зміст ст. 22 ГПК України представнику відповідача за первісним позовом розяснено.

На розгляд до Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява публічного акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Одеська залізниця до товариства з обмеженою відповідальністю Смарт Фабрікс про стягнення 73 950, 00 грн.

Ухвалою Господарського суду Львівської області 24.12.2015 року порушено провадження у справі № 914/4390/15 та призначено до розгляду в судовому засіданні на 18.01.2016 року.

Ухвалою суду від 16.02.2016 р. було прийнято зустрічний позов товариства з обмеженою відповідальністю Смарт Фабрікс до публічного акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Одеська залізниця про визнання недійсним договору.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 29.02.2016 р. провадження у справі № 914/4390/15 було зупинено та призначено почеркознавчу експертизу та технічну експертизу документів, проведення яких доручено експертам Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 07.11.2016 р. провадження у справі № 914/4390/15 було зупинено та призначено повторну судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України.

Розгляд справи відкладався з підстав викладених у відповідних ухвалах суду, в судових засіданнях оголошувалася перерва.

Представник позивача за первісним позовом в судове засідання не зявився, факсограмою від 07.02.2017 р. № 4Х-26/8 повідомив суд про розгляд справи за наявними матеріалами та без участі уповноваженого представника, вимоги суду зазначені в ухвалі від 04.01.2017 р. не виконав.

Представник відповідача за первісним позовом щодо первісних позовних вимог заперечив, просить суд задовольнити зустрічні позовні вимоги.

Розглянувши матеріали справи в порядку ст. 75 ГПК України, суд встановив таке.

Публічне акціонерне товариство Українська залізниця в особі регіональної філії Одеська залізниця (надалі позивач за первісним позовом) звернулося з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю Смарт Фабрікс (надалі відповідач за первісним позовом) про стягнення 73 950, 00 грн.

В обґрунтування первісних позовних вимог позивач за первісним позовом зазначає, що комітетом конкурсних торгів із закупівлі матеріально технічних ресурсів Одеської залізниці, правонаступником якого є публічне акціонерне товариство Українська залізниця, були проведені торги на закупівлю одягу робочого, чоловічого (спецодяг зимовий (ДК 14.12.1). Згідно з протоколом оцінки пропозицій конкурсних торгів переможцем відкритих конкурсних торгів на закупівлю спецодягу зимового по лоту № 7 на суму 443 700, 00 грн з ПДВ визнано відповідача за первісним позовом.

Як стверджує позивач за первісним позовом, між ДП Одеська залізниця (замовником) та ТзОВ Смарт Фабрікс (постачальником) був укладений договір поставки від 23.10.2015р. № ОД/НХ-15-994НЮ (надалі договір).

Відповідно до п.1.1. договору, постачальник передає у власність замовника, а замовник оплачує товар, визначений в асортименті, кількості та за цінами, які зазначені в специфікації, що додається до договору про закупівлю і є його невідємною частиною. Постачальник передає у власність замовника товар на умовах, зазначених в договорі. Найменування товару: костюми теплозахисні Колійник (п. 1.2. договору).

Відповідно до п. 5.1. договору, товар має бути поставлений постачальником на підставі письмових заявок замовника впродовж 15 робочих днів з моменту їх отримання будь-яким способом (факсом, електронною поштою, листом за адресою: 79018, м. Львів, вул. Олени Степанівни, 45А) у кількості, визначеній у заявці.

На виконання цього пункту договору, служба матеріально-технічного постачання Одеської залізниці направила відповідачу заяву від 28.10.2015р. № НХ-13/5422 на поставку костюмів теплозахисних чоловічих Колійник у кількості 510 комплекти за ціною 870, 00 грн (з ПДВ) за комплект на загальну суму 443 700, 00 грн (з ПДВ).

02 листопада 2015 року факсимільним звязком відповідачу за первісним позовом був направлений лист № НХ-13/5501 з вимогою надати графік постачання теплозахисних костюмів згідно із заявкою.

13 листопада 2015 року від відповідача за первісним позовом надійшов лист від 05.11.2015р. № 05/11-1, в якому останній повідомляв про неможливість виконати зобовязання за договором поставки у звязку з розірванням в односторонньому порядку дилерського договору з виробником продукції ТОВ Спец-Контакт.

Позивач вважає, що причина відмови відповідача за первісним позовом від виконання зобовязання за договором поставки є надуманою і такою, що не відповідає умовам документації конкурсних торгів.

26.11.2015 р. позивач за первісним позовом направив відповідачу за первісним позовом лист № НХ-26/178, в якому запропонував виконати поставку теплозахисних костюмів Колійник на суму 443 700, 00 грн згідно із заявкою від 28.10.2015р. № НХ-13/5422 та повідомив про відповідальність за невиконання стороною взятих на себе зобовязань за договором, передбачену п. 11.3. розділу 11 договору.

В порушення умов договору, відповідач за первісним позовом не виконав взяті на себе зобовязання щодо поставки позивачу за первісним позовом костюмів теплозахисних чоловічих Колійник у кількості 510 комплектів на загальну суму 443 700, 00 грн, у звязку з чим позивач звернувся з позовом до суду з проханням стягнути штраф у розмірі 20 % від суми непоставленої в строк продукції, який передбачений згідно з п. 11.3. договору за порушення термінів поставки продукції.

Відповідач за первісним позовом щодо позову заперечує з підстав, що підпис від імені директора відповідача ОСОБА_2 на договорі поставки від 23.10.2015 р. №ОД/НХ-15-994НЮ вчинено не директором підприємства, а іншою особою. Відтиск печатки на згаданому договорі вчинено не печаткою, яка є в наявності відповідача і ніколи не втрачалась. Крім того, відповідач зазначає, що аналогічними є обставини оформлення наявного у позивача листа від імені відповідача від 05.11.2015 р. № 05/11-1 щодо неможливості виконання договору та його розірвання. Вищенаведене було підтверджене повторною судовою почеркознавчою експертизою, проведення якої було призначено ухвалою суду від 07.11.2016 р. та доручено експертам Львівського науково-дослідного експертно криміналістичного центру МВС України. У звязку з цим, відповідач за первісним позовом просить суд відмовити у задоволенні первісного позову і задовольнити зустрічний, який визнати недійсним договір від 23.10.2015 року № ОД/НХ-15-994 НЮ, що укладений між товариством з обмеженою відповідальністю Смарт Фабрікс та державним підприємством «Одеська залізниця».

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника відповідача за первісним позовом, повно, всебічно і обєктивно зясувавши усі обставини справи в їх сукупності, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено таке.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 208 ЦК України правочини між юридичними особами належить вчиняти у письмовій формі.

За умовами ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Як встановлено судом, комітетом конкурсних торгів із закупівлі матеріально технічних ресурсів Одеської залізниці, правонаступником якого є публічне акціонерне товариство Українська залізниця, були проведені торги на закупівлю одягу робочого, чоловічого (спецодяг зимовий (ДК 14.12.1).

Із матеріалів справи вбачається, що ТзОВ Смарт Фабрікс надав свою пропозицію конкурсних торгів.

Згідно з протоколом оцінки пропозицій конкурсних торгів переможцем відкритих конкурсних торгів на закупівлю спецодягу зимового по лоту № 7 на суму 443 700, 00 грн з ПДВ було визнано відповідача за первісним позовом.

Між ДП Одеська залізниця (замовником) та ТзОВ Смарт Фабрікс (постачальником) був підписаний спірний договір поставки від 23.10.2015р. № ОД/НХ-15-994НЮ.

Відповідно до п.1.1. договору, постачальник передає у власність замовника, а замовник оплачує товар, визначений в асортименті, кількості та за цінами, які зазначені в специфікації, що додається до договору про закупівлю і є його невідємною частиною. Постачальник передає у власність замовника товар на умовах, зазначених в договорі. Найменування товару: костюми теплозахисні Колійник (п. 1.2. договору).

Відповідно до п. 5.1. договору, товар має бути поставлений постачальником на підставі письмових заявок замовника впродовж 15 робочих днів з моменту їх отримання будь-яким способом (факсом, електронною поштою, листом за адресою: 79018, м. Львів, вул. Олени Степанівни, 45А) у кількості, визначеній у заявці.

На виконання цього пункту договору, служба матеріально-технічного постачання Одеської залізниці направила відповідачу заяву від 28.10.2015р. № НХ-13/5422 на поставку костюмів теплозахисних чоловічих Колійник у кількості 510 комплекти за ціною 870, 00 грн (з ПДВ) за комплект на загальну суму 443 700, 00 грн (з ПДВ).

02 листопада 2015 року факсимільним звязком відповідачу за первісним позовом був направлений лист № НХ-13/5501 з вимогою надати графік постачання теплозахисних костюмів згідно із заявкою.

Як зазначив позивач, 13 листопада 2015 року від відповідача за первісним позовом надійшов лист від 05.11.2015р. № 05/11-1, в якому останній повідомляє про неможливість виконати зобовязання за договором поставки у звязку з розірванням в односторонньому порядку дилерського договору з виробником продукції ТОВ Спец-Контакт.

26.11.2015 р. позивач за первісним позовом направив відповідачу за первісним позовом лист № НХ-26/178, в якому запропонував виконати поставку теплозахисних костюмів Колійник на суму 443 700, 00 грн згідно із заявкою від 28.10.2015р. № НХ-13/5422 та повідомив про відповідальність за невиконання стороною взятих на себе зобовязань за договором, передбаченому п. 11.3. розділу 11.

В порушення умов договору відповідач за первісним позовом не виконав взяті на себе зобовязання щодо поставки позивачу за первісним позовом костюмів теплозахисних чоловічих Колійник у кількості 510 комплектів на загальну суму 443 700, 00 грн, у звязку з чим позивач звернувся з позовом до суду з проханням стягнути штраф у розмірі 20 % від суми непоставленої в строк продукції, який передбачений згідно з п. 11.3. договору за порушення термінів поставки продукції.

В процесі розгляду справи відповідач заявив, що підпис від імені директора відповідача ОСОБА_2 на договорі поставки від 23.10.2015р. №ОД/НХ-15-994НЮ вчинено не директором підприємства, а іншою особою. Відтиск печатки на згаданому договорі вчинено не печаткою, яка є в наявності відповідача і ніколи не втрачалась. Крім того, відповідач зазначав, що аналогічними є обставини оформлення наявного у позивача листа від імені відповідача від 05.11.2015р. № 05/11-1 щодо неможливості виконання договору та його розірвання.

Вищенаведене стало підставою для призначення судом, ухвалою суду від 29.02.2016 р., почеркознавчої експертизи та технічної експертизи документів, проведення яких було доручено експертам Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Як вбачається із висновку експерта від 10.10.2016р. № 1465/1466, за результатами проведення судової технічної експертизи встановлено, що відтиски круглої печатки від імені ТзОВ «Смарт Фабрікс», розташовані в

договорі поставки від 23.10.2015 року, укладеному Одеською залізницею, в особі начальника служби матеріально-технічного постачальника ОСОБА_3 з однієї сторони, та ТзОВ «Смарт Фабрікс» в особі директора ОСОБА_2 з другої сторони /реєстраційний № ОД/НХ-15-994 НЮ/ та специфікації № 1 - додаток № 1 до договору № ОД/НХ-15-994 НЮ від 23.10.2015 року, нанесені не за допомогою круглої печатки від імені ТзОВ «Смарт Фабрікс», вільні та експериментальні зразки якої були надані для порівняльного дослідження, а за допомогою іншої рельєфної еластичної (гумової, фотополімерної) друкарської форми.

За результатами проведення почеркознавчої експертизи, згідно з висновком від 10.10.2016р. № 1465/1466, обєктами якої були підписи від імені ОСОБА_2 з метою ідентифікації особи виконавця, експерту не вдалося встановити ким - самою ОСОБА_2 чи іншою особою - виконані дані підписи. Зокрема не зясовано: чи розбіжності є ознаками почерку іншої особи або ж їх поява в досліджуваних підписах зумовлена зміною ознак своїх підписів чи незвичними їх умовами виконання самою ОСОБА_2

Оскільки не вирішеними залишилися наступні питання:

- чи підпис від імені ОСОБА_2 на договорі поставки від 23.10.2015р. № ОД/НХ-15-994 НЮ між ДП Одеська залізниця та ТзОВ Смарт Фабрікс виконано ОСОБА_2?

- чи підпис від імені ОСОБА_2 на специфікації № 1 до договору поставки від 23.10.2015р. № ОД/НХ-15-994 НЮ між ДП Одеська залізниця та ТзОВ Смарт Фабрікс виконано ОСОБА_2?, з метою повного та всебічного зясування обставин справи, судом ухвалою від 07.11.2016 р. у справі № 914/4390/15 було призначено повторну судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Львівського науково-дослідного експертно криміналістичного центру МВС України.

З висновку експерта від 27.12.2016 р. № 6/524 вбачається, що підпис від імені ОСОБА_2, який наявний в графі «Від імені ПОСТАЧАЛЬНИКА /ОСОБА_2/» в договорі поставки від 23.10.2015 р. № ОД/НХ-15-994НЮ - виконаний не ОСОБА_2, а іншою особою з ретельним наслідуванням підписів ОСОБА_2 Підпис від імені ОСОБА_2, який наявний в графі «Від імені ПОСТАЧАЛЬНИКА /ОСОБА_2/» в специфікації № 1 додаток № 1 до договору № ОД/НХ-15-994НЮ від 23.10.2015 р. - виконаний не ОСОБА_2, а іншою особою з ретельним наслідуванням підписів ОСОБА_2

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Пленум Вищого господарського суду України у п. 2.6. постанови від 29 травня 2013 року № 11 Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними зазначив, у силу припису частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, встановлених частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 названого Кодексу, саме на момент вчинення правочину.

У відповідності до ч. 2 ст. 180 Господарського кодексу України, господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Обов'язковість скріплення правочину печаткою може бути визначена за письмовою домовленістю сторін (ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу України).

Приписами ст. 181 Господарського кодексу України встановлено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України (ч. 8 ст. 181 Господарського кодексу України).

Частиною 1 ст. 638 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції (ч.1 ст. 640 ЦК України).

Тобто, обидві сторони договору мають бути ознайомлені про факт існування названої згоди.

У п. 3.3 постанови Пленум Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року № 11 Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними зазначено, що у господарських відносинах правочин (договір), як правило, вчиняється шляхом складання документа (документів), що визначає (визначають) його зміст і підписується безпосередньо особою, від імені якої він вчинений, або іншою особою, яка діє в силу повноважень, заснованих, зокрема, на законі, довіреності, установчих документах. Для вчинення правочинів органи юридичної особи не потребують довіреності, якщо вони діють у межах повноважень, наданих їм законом, іншим нормативно-правовим актом або установчими документами.

За змістом частини третьої статті 207 ГК України господарське зобов'язання, визнане судом недійсним, також вважається недійсним з моменту його виникнення.

У силу припису частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, встановлених частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 названого Кодексу, саме на момент вчинення правочину.

Відповідно до п. 2.6. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" №11 від 29.05.2013р., не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено (договір, який не укладено).

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що оспорюваний договір не є вчиненим, а відтак, у суду відсутні підстави для задоволення як первісного (про стягнення неустойки за невиконання умов договору) так і зустрічного позову (про визнання договору недійсним).

Судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, слід покласти на сторони, які їх понесли.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 3, 12, 33, 34, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні первісних позовних вимог відмовити повністю.

2. У задоволенні зустрічних позовних вимог відмовити повністю.

Повний текст рішення складено та підписано 13.02.2017 р.

Суддя Манюк П.Т.