ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

06.02.2017 Справа № 909/893/16
За позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Коломия,Коломийський район, Івано-Франківська область

до відповідача -1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Естейт Селлінг", м. Дніпро відповідача -2: Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк", м. Дніпро

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Верба Віталій Миколайович, м. Дніпро

про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлових приміщень

Суддя Суховаров А.В.

Представники:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - 1 - не з'явився;

від відповідача - 2 - Данильченко О.О., довіреність № 8437-К-О від 29.12.2016 року;

від третьої особи - не з'явився.

Суть спору:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Естейт Селлінг" (далі - відповідач-1) та Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк" (далі - відповідач-2), за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - приватного нотаріусу Дніпропетровського міського нотаріального округу Верби Віталія Миколайовича, у якому просить господарський суд:

- визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, посвідченого 29 листопада 2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вербою Віталієм Миколайовичем, зареєстрованого в реєстрі за № 1307, в частині продажу Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» Товариству з обмеженою відповідальністю «ЕСТЕЙТ СЕЛЛІНГ» належних ОСОБА_1 13/1000 часток нежитлових приміщень, загальною площею 31,4 кв.м., а саме приміщення № 23 (колишні № 16, 17) та частина приміщень спільного користування (коридори, кладова) № І, II, X, XII, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланнями позивача на те, що відповідач-1 є власником нежитлових приміщень загальною площею 2380,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, до складу яких входять належні позивачу на праві власності приміщення загальною площею 31,4 кв.м., а тому договір купівлі-продажу нежитлового приміщення від 29.11.2013 року, на підставі якого відповідач-1 став власником вказаних приміщень, має бути визнано недійсним в судовому порядку.

Одночасно із поданням позову до суду, позивачем подано заяву про забезпечення позову в порядку ст.ст. 66, 67 Господарського процесуального кодексу України шляхом зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕСТЕЙТ СЕЛЛІНГ» та його посадових осіб чи інших осіб не вчиняти дій, спрямованих на недопущення ОСОБА_1 до належних їй на праві власності 13/1000 часток нежитлових приміщень, загальною площею 31,4 кв.м., а саме приміщень №23 (колишні №16, 17) та частини приміщень спільного користування (коридори, кладова) № І, II, X, XII, що знаходяться за адресою: Івано-Франківська область, АДРЕСА_1.

Відповідач-1 в судове засідання не з'явився, відзив на позов та документи на вимоги суду не надав. Про час та дату розгляду спору повідомлений належним чином, оскільки в матеріалах справи наявне рекомендоване повідомлення, що підтверджує отримання відповідачем-1 ухвали про виклик у судове засідання.

Відповідач-2 проти позову заперечує, вважає відсутніми підстави для визнання недійсним оспорюваного договору.

Представник від третьої особи у судове засідання не з'явився, пояснення по суті позовних вимог не надав. В матеріалах справи наявний поштовий конверт з ухвалою суду про виклик у судове засідання, який було направлено на адресу третьої особи та повернуто до суду у зв'язку із закінченням терміну зберігання.

Відповідно до п.3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п.3.9.2 постанови).

В порядку ст. 85 ГПК України, у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника відповідача-2, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

09.11.2011 року між ОСОБА_5 (дарувальник) та ОСОБА_1 (обдаровувана) укладено договір дарування 13/1000 часток нежитлових приміщень, посвідчений приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу Маркеловою І.М. та зареєстровано в реєстрі за №2789, за умовами якого ОСОБА_1 передано у власність безоплатно належні ОСОБА_7 13/1000 часток нежитлових приміщень площею 31,4 кв.м., а саме приміщення № 23 (колишні №16, 17) та частина приміщень спільного користування (коридори, кладова) № І,ІІ, X, XII, що знаходяться за адресою: Івано-Франківська область, АДРЕСА_1.

Факт реєстрації права спільної часткової власності ОСОБА_1 на 13/1000 частин нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 09.11.11р. підтверджується витягом з ОКП «Коломийське МБТІ» від 01 грудня 2011 року.

29.11.2013 року між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та ТОВ "ЕСТЕЙТ СЕЛЛІНГ" укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення розташованого за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 2 380,9 кв.м., посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вербою В.М. та зареєстровано в реєстрі за № 1307, за умовами якого ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов'язався передати у власність ТОВ «ЕСТЕЙТ СЕЛЛІНГ» нежитлове приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 2 380,9 кв.м. та складається з приміщення І поверху площею 162,10 кв.м., приміщення II поверху площею 716,1 кв.м., приміщення ПІ поверху площею 752,6 кв.м. та приміщення IV поверху площею 750,1 кв.м.

Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29 листопада 2013 року №13685407 підтверджується реєстрація права власності на нежитлову будівлю загальною площею 2380,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за ТОВ «ЕСТЕЙТ СЕЛЛІНГ».

З огляду на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 29.11.2013 року ТОВ «ЕСТЕЙТ СЕЛЛІНГ» набуло право власності на нежитлові приміщення загальною площею 2380,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, до складу яких входять належні позивачу на праві власності приміщення загальною площею 31,4 кв.м., позивач просить суд визнати вказаний договір недійсним.

Розглянувши позовні вимоги та дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити з наступних підстав.

27.09.2007 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк (банк) та Приватним вищим навчальним закладом "Коломийський коледж права і бізнесу" (позичальник) укладено кредитний договір № LOS-KC-017 від 27.09.07р. (далі - Кредитний договір), відповідно до умов якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит в розмірі 700 000,00 доларів США для придбання комерційної нерухомості та 39 614,46 доларів США для сплати страхових платежів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00 % річних з кінцевим терміном повернення 25.09.17, а останній - повернути кредит, сплатити відсотки і винагороду в терміни встановлені цим договором.

Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

На виконання п.А.5 Кредитного договору 28.09.2007 року між Приватним вищим навчальним закладом "Коломийський коледж права і бізнесу" (іпотекодавець) та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "ПриватБанк" (іпотекодержатель) укладений договір іпотеки, за змістом якого предметом цьогого договору є надання іпотекодавцем в іпотеку нерухомого майна, зазначеного в п.7 цього договору, в забезпечення виконання зобов'язань Приватного вищого навчального закладу "Коломийський коледж права і бізнесу" (позичальник) перед іпотекодержателем, в силу чого іпотекодержатель має право в разі невиконання позичальником зобов'язань, забезпечених іпотекою, та (або) невиконання іпотекодавцем зобов'язань за цим договором, одержати задоволення за рахунок переданого в іпотеку нерухомого майна переважно перед іншими кредиторами позичальника та (або) іпотекодавця.

Відповідно до п. 30 Договору іпотеки термін дії договору - до повного виконання позичальником та іпотекодержателем зобов'язань за кредитним договором та всіма додатковими угодами до нього.

Пунктом 7 Договору іпотеки передбачено, що в забезпечення виконання позичальником зобов'язань, за кредитним договором та іпотекодавцем зобов'язань за цим договором іпотекодавець надав в іпотеку належне йому на праві власності, що підтверджується Договором про виділ нерухомого майна в натурі, посвідченого Маркеловою І.М. приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу 14.09.2007 року по р. № Д-799, зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 14.09.2007 року на підставі Витягу про реєстрацію права власності на нежитлові приміщення (номер витягу 15933419), виданого Коломийським міжрайонним бюро технічної інвентаризації 14.09.2007 року, реєстраційний номер 20288201, наступне нерухоме майно (далі - предмет іпотеки): нежитлові приміщення, побудовані з цегли, загальною площею 2 380,9 кв. м. Предмет іпотеки зареєстрований у встановленому законом порядку як окремий виділений в натурі об'єкт права власності. Нерухоме майно, зазначене в цьому пункті, передається в іпотеку разом з усіма його приналежностями, а саме: приміщення І поверху площею 162,1 кв. м, приміщення ІІ поверху площею 716,1 кв. м, приміщення ІІІ поверху площею 752,6 кв. м, приміщення ІV поверху площею 750,1 кв. м. Предмет іпотеки знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, Івано-Франківської області. Цільове призначення предмету іпотеки: нежитлові приміщення.

Сторони визначили, що вартість предмету іпотеки складає 5 001 324,00 грн. (п. 12 Договору іпотеки).

21.11.2009 року між Приватним вищим навчальним закладом "Коломийський коледж права і бізнесу" (даруватель) та ОСОБА_5 (обдарований) укладено договір дарування 12/1000 часток нежитлових приміщень, за умовами п. 1. якого даруватель подарував, а обдарований прийняв у дар 12/1000 часток нежитлових приміщень, площею 28,7 кв. м, які знаходяться по АДРЕСА_1

Обдарований набуває права власності на зазначену нерухомість з часу прийняття дарунку (п. 6. договору дарування 12/1000 часток нежитлових приміщень).

09.11.2011 року між ОСОБА_5 (дарувальник) та ОСОБА_1 (обдаровувана) укладено договір дарування 13/1000 часток нежитлових приміщень, за умовами п.1 якого дарувальник передає у власність обдаровуваній безоплатно належні дарувальнику 13/1000 часток нежитлових приміщень, площею 31,4 кв. м, які знаходяться за адресою: Івано-Франківська область, АДРЕСА_1.

Право власності на відчужувані 13/1000 часток нежитлових приміщень у обдаровуваної виникає з моменту прийняття дарунку (п. 6.1. договору дарування 13/1000 часток нежитлових приміщень).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотекою є вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Відповідно до п.36 постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України від 30.03.2012р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до третьої особи, суди мають враховувати, що іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна. Особа до якої перейшло право власності набуває статусу іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі й на тих самих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки (ст.23 Закону України «Про іпотеку").

Таким чином, прийнявши у дар 13/1000 частини нежитлових приміщень ОСОБА_1, як новий власник майна, прийняла всі права і обов'язки відповідно до договору іпотеки від 28.09.2007 року.

За викладених обставин, іпотека після зміни власника на спірну частину приміщення не припинилася і є діючою на час розгляду справи судом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 193 Господарського кодексу України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Стаття 590 ЦК України передбачає, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

З огляду на те, що внаслідок неналежного виконання Приватним вищим навчальним закладом "Коломийський коледж права і бізнесу" зобов'язань за кредитним договором щодо своєчасного внесення платежів з погашення кредиту та сплати відсотків, у останнього утворилась заборгованість перед банком, у зв'язку з чим, ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернулось до господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Приватного вищого навчального закладу "Коломийський коледж права і бізнесу" про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Так, рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 23.02.2012 року у справі № 5010/143/2012-8/9 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приват Банк" до Приватного вищого навчального закладу "Коломийський коледж права і бізнесу" про погашення заборгованості за кредитним договором № LOS-КC- 017 від 27.09.07 в розмірі 298 374,76 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти становить 2 383 954, 66 грн. та звернення стягнення на предмет іпотеки - нежитлові приміщення (цегла), загальною площею 2380,90 кв. м., а саме приміщення 1 поверху площею 162,10 кв. м., приміщення 2 поверху площею 716,10 кв. м., приміщення 3 поверху 752,6 кв. м., приміщення 4 поверху площею 750,1 кв. м., що розташовані в будівлі за адресою: АДРЕСА_1, Івано-Франківська область, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" з укладенням від імені Приватного вищого навчального закладу "Коломийський коледж права і бізнесу" договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності та зняттям з реєстраційного обліку в ОКП "Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" предмету іпотеки, а також надання Публічному акціонерному товариству Комерційний банк "Приватбанк" всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приват Банк" задоволено, а саме звернено стягнення на предмет іпотеки - нежитлові приміщення (цегла), загальною площею 2191,34 кв. м., що становить 912/1000, а саме приміщення 1 поверху площею 143,9 кв., приміщення 2 поверху площею 544,74 кв. м., приміщення 3 поверху 752,6 кв.м., приміщення 4 поверху 750,1 кв. м., що розташовані в будівлі за адресою АДРЕСА_1, Івано-Франківська область, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50 ) з укладенням від імені Приватного вищого навчального закладу "Коломийський коледж права і бізнесу" договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності та зняттям з реєстраційного обліку в ОКП "Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" предмету іпотеки, а також наданням Публічному акціонерному товариству Комерційний банк "Приватбанк" всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № LOS-KC-017 від 27.09.07 в розмірі 298 374,76 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти становить 2 383 954, 66 грн.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 18.06.2013 року змінений порядок виконання рішення господарського суду Івано-Франківської області від 23.02.2012 року у справі № 5010/143/2012-8/9, а саме звернено стягнення на предмет іпотеки - нежитлові приміщенні (цегла), загальною площею 2189,4 кв. м., що становить 923/1000, що розташовані в будівлі за адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ) з укладенням від імені Приватного вищого навчального закладу "Коломийський коледж права і бізнесу" договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем в тому числі за місцезнаходженням (місцем реєстрації) однієї із сторін договору купівлі продажу (продавця або покупця), з наданням права реєстрації об'єкта нерухомості в державному реєстрі речових прав в державній реєстраційній службі Коломийського міськрайонного управління юстиції від імені Приватного вищого навчального закладу "Коломийський коледж права і бізнесу", отриманням витягу із державного реєстру речових прав та наданням всіх необхідних повноважень необхідних для здійснення реалізації предмету іпотеки в органах БТІ, та всіх інших підприємствах, установах та організаціях від імені Приватного вищого навчального закладу "Коломийський коледж права і бізнесу", в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № LOS-КC- 017 від 27.09.07 в розмірі 298 374,76 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти становить 2 383 954,66 грн.

Відповідно до ст. 36 Закону України "Про іпотеку", сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати:

- передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону;

- право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Відповідно до п. 16 Договору іпотеки з моменту набрання чинності цього договору, іпотекодавець має право відчужувати, передавати в оренду, лізинг, у спільну діяльність, у безоплатне користування іншим особам предмет іпотеки, або іншим чином розпоряджатися ним тільки за письмовою згодою іпотекодержатель. Наступні передачі в іпотеку нерухомого майна, вказаного в п. 7 цього договору, в період дії цього договору та всіх додаткових угод до нього забороняються.

За умовами п.18 Договору іпотеки, а саме п.п. 18.8.1-18.8.2. іпотекодержатель має право з метою задоволення своїх вимог звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконання позичальником якого-небудь із зобов'язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані. У випадку порушення іпотекодавцем зобов'язань за цим договором, іпотекодержатель має право вимагати від іпотекодавця дострокового виконання всіх зобов'язань за кредитним договором, а в разі невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Згідно п.п. 24-25 Договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється у випадках, передбачених п.п. 18.6., 18.8.1., 18.8.2., 18.8.3., 18.9. цього договору, відповідно до розділу V Закону України "Про іпотеку" на підставі рішення суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержатель, що містяться в цьому договорі. В разі продажу предмету іпотеки на публічних торгах іпотекодержатель відповідно до Закону "Про оподаткування прибутку підприємств" здійснює реалізацію предмета іпотеки у порядку, передбаченому Постановою Кабінету Міністрів № 1448 від 22.12.1997 року, якщо інше не передбачене законодавством, на день реалізації предмету іпотеки. При зверненні стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку сторони погодились, що початкова ціна предмету іпотеки встановлюється в розмірі 50% від загальної вартості предмету іпотеки, яка зазначена в п. 12 цього договору. Іпотекодержатель має право реалізувати предмет іпотеки за ціною вище ніж зазначена в цьому пункті. Реалізація предмету іпотеки здійснюється відповідно до умов цього договору та чинного законодавства України.

Пунктом 29 Договору іпотеки визначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором іпотекодержателя може бути здійснено у позасудовому порядку шляхом:

- переходу до іпотекодержатель права власності на предмет іпотеки, про що іпотекодержатель зобов'язаний письмово повідомити іпотекодавця, при чому відправлення іпотекодавця зазначеного у цьому пункті повідомлення є свідченням про перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя з моменту відправлення такого повідомлення. Якщо звернення стягнення здійснюється цим способом задоволення вимог, цей пункт договору з повідомленням іпотекодавцю є підставою для реєстрації права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем. Цим пунктом даного договору іпотекодавець надає іпотекодержателю право, до звернення стягнення на предмет іпотеки здійснити для цього всі необхідні дії від імені іпотекодавця, в тому числі отримати витяг з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно на предмет іпотеки;

- або продажу предмету іпотеки будь-якій особі та будь-яким способом, в тому числі на біржі, на підставі договору купівлі-продажу у порядку ст. 38 Закону України "Про іпотеку" для чого іпотекодавець надає іпотекодержателю право укласти такий договір за ціною та на умовах, визначених на власний розсуд іпотекодержателя, і здійснити всі необхідні дії від імені іпотекодавця, в тому числі отримати витяг з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно на предмет іпотеки.

На виконання ухвали від 18.06.2013 року господарського суду Івано-Франківської області 29.11.2013 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Естейт Селлінг" (покупець) укладений договір купівлі-продажу нежитлового приміщення (далі - Договір купівлі-продажу) за умовами п. 1. якого продавець зобов'язується передати нежитлове приміщення, адреса якого визначена п. 2. даного договору, а саме: АДРЕСА_1, загальною площею: 2 380,9 кв. м, та має наступні характеристики: приміщення І поверху площею 162,1 кв. м, приміщення ІІ поверху площею 716,1 кв. м, приміщення ІІІ поверху площею 752,6 кв. м, приміщення ІV поверху площею 750,1 кв. м - у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти приміщення і сплатити за нього обумовлену грошову суму.

Укладення вказаного договору відповідає положенням статті 36, 38 Закону України "Про іпотеку" та умовам договору іпотеки від 28.09.2007р.

Відповідно до приписів ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 ЦК України).

За умовами ст. 7 Господарського кодексу України та ст. 4 Цивільного кодексу України відносини у сфері господарювання регулюються Конституцією України, цим Кодексом, законами України, нормативно-правовими актами Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами інших органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також іншими нормативними актами.

Статтею 638 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. При цьому, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для даного виду договору, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно ст.180 ГК України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Приписами ч.1 ст. 202 Цивільного кодексу України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно вимог ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вичинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вичиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Постановою Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" визначено, що вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків

Вивчивши матеріали справи та проаналізувавши документи, долучені до позову, господарський суд не вбачає суперечностей між оспорюваним Договором та приписами чинного законодавства, та, з огляду на встановлені обставини справи, підстави визнання спірного договору недійсним, відсутні.

Викладене є підставою для відмови в задоволенні позову.

Клопотання позивача про забезпечення позову, поданого позивачем в порядку ст.ст. 66, 67 Господарського процесуального кодексу України, задоволенню не підлягає з огляду на те, що позивачем не надано відповідних доказів в обґрунтування своєї вимоги.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 32, 33, 36, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя А.В. Суховаров

Повний текст рішення підписаний - 13.02.2017р.