ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"07" лютого 2017 р.Справа № 924/1311/16

Господарський суд Хмельницької області у складі:

суддя Магера В.В., розглянувши матеріали справи

За позовом Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області, м. Хмельницький

до Товариства з обмеженою відповідальністю „Агрофірма „Ансевіан, с. Соколівка Ярмолинецького району Хмельницької області;

про стягнення шкоди в розмірі 3 050,10 грн.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - за довіреністю від 03.01.2017р.;

від відповідача: ОСОБА_2 - директор товариства, в судовому засіданні 12.01.2017р.

Рішення приймається 07.02.2017р., оскільки в засіданні суду 12.01.2017р. оголошувалась перерва.

В засідання суду 07.02.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення згідно ст.85 Господарського процесуального кодексу України.

Суть спору: Позивач звернувся до господарського суду із позовною заявою, відповідно до якої просить стягнути із відповідача 3050,10 грн. шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу за порушення останнім вимог природоохоронного законодавства.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що відповідач здійснював самовільне використання водних ресурсів за відсутності спеціального дозволу на користування надрами та дозволу на спеціальне водокористування, а саме: за період з 01.06.2014р. по 01.09.014р. відповідачем видобуто 45м.куб. води із підземного водоносного горизонту.

Частиною 1 ст.65 Кодексу України про надра передбачено, що порушення законодавства про надра тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову і кримінальну відповідальність згідно з законодавством України.

ОСОБА_3 із приписами ч.2 ст.65 Кодексу України про надра відповідальність за порушення законодавства про надра несуть особи, винні у самовільному користуванні надрами.

Статтею 67 Кодексу України про надра передбачено, що підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодувати збитки, завдані ними внаслідок порушень законодавства про надра, в розмірах і порядку, встановлених законодавством України.

Так, відповідно до частини другої статті 48 Водного Кодексу України спеціальне водокористування здійснюється юридичними і фізичними особами насамперед для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських (у тому числі для цілей аквакультури) та інших державних і громадських потреб.

Відповідно до частини першої статті 49 Водного Кодексу України спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу.

П.6 ч.3 статті 110 Водного Кодексу України передбачено, що відповідальність за порушення водного законодавства несуть особи, винні у недотриманні умов дозволу або порушенні правил спеціального водокористування.

Відповідно статті 111 Водного Кодексу України, підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи зобов'язані відшкодувати збитки, завдані ними внаслідок порушень водного законодавства, в розмірах і порядку, встановлених законодавством України.

Відшкодування збитків, завданих внаслідок порушень водного законодавства, не звільняє винних від збору за спеціальне водокористування, а також від необхідності здійснення заходів щодо ліквідації шкідливих наслідків. Притягнення винних у порушенні водного законодавства до відповідальності не звільняє їх від обов'язку відшкодування збитків, завданих ними внаслідок порушення водного законодавства.

Позивач посилається на те, що відповідно до ОСОБА_3 розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженої Наказом Мінприроди України від 20.07.2009 року №389 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 14.08.2009 року за №767/16783 зі змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства екології та природних ресурсів України №220 від 30.06.2011р. розмір шкоди, завданої внаслідок самовільного використання вод без наявності відповідного на те дозволу ТОВ „Агрофірма „Ансевіан становить 3 050,10 грн. (станом на день проведення розрахунку).

Листом від 25.04.2016 року №1630/06 відповідачу пропонувалось у добровільному порядку відшкодувати шкоду, заподіяну навколишньому природному середовищу.

Представник позивача у засідання суду 07.02.2017р. прибув, вказав на те, що заявлена позивачем шкода сплачена відповідачем у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 12.01.20017р. із позовними вимогами не погодився, посилаючись на те, що шкода в сумі 3050,10 грн. сплачена товариством ще у 2014 році, що підтверджується банківською випискою від 15.10.2014р. та платіжним дорученням від 15.10.2014р. №112 на суму 3050,10 грн. Просить відмовити позивачу у позові, про що відповідачем подано до суду письмове пояснення від 12.01.2017р.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Агрофірма „Ансевіан, с. Соколівка Ярмолинецького району значиться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 04.10.2016р. №22280340.

Проведеною прокуратурою Ярмолинецького району перевіркою встановлено, що ТОВ „Агрофірма „Ансевіан здійснювало самовільне використання водних ресурсів за відсутності спеціального дозволу на користування надрами та дозволу на спеціальне водокористування, чим порушувало вимоги ст.ст.16, 19 Кодексу України про надра та ст.ст.44, 48 Водного кодексу України.

Встановлено, що відповідач здійснював самовільне використання водних ресурсів за відсутності спеціального дозволу на користування надрами та дозволу на спеціальне водокористування, а саме: за період із 01.06.2014р. по 01.09.014р. відповідачем видобуто 45м.куб. води із підземного водоносного горизонту.

ОСОБА_3 розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженої Наказом Мінприроди України від 20.07.2009 року №389 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 14.08.2009 року за №767/16783 зі змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства екології та природних ресурсів України №220 від 30.06.2011р. , було встановлено, що розмір шкоди, завданої внаслідок самовільного використання вод без наявності відповідного на те дозволу ТОВ „Агрофірма „Ансевіан становить 3 050,10 грн. (станом на день проведення розрахунку 24.09.2014р.).

Листом від 25.04.2016 року №1630/06 відповідачу пропонувалось у добровільному порядку відшкодувати шкоду, заподіяну навколишньому природному середовищу, в сумі 3050,10 грн.

Із наявного в матеріалах справи платіжного доручення №112 від 15.10.2014р. вбачається, що ТОВ „Агрофірма „Ансевіан сплачено кошти в сумі 3050,10 грн., призначення платежу „відшкодування збитків завданих державі при самовільному водокористуванні та користуванні надрами (підземні води).

Вважаючи, що відповідачем в добровільному порядку шкоду, заподіяну навколишньому природному середовищу в сумі 3050,10 грн. не сплачено, позивачем подано позов до суду.

Аналізуючи надані докази, оцінюючи їх у сукупності, судом приймається до уваги таке:

Відповідно до ст.16 Конституції України, забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України є обовязком держави.

Реалізація зазначеного обовязку здійснюється державою через відповідні органи, які зважаючи на приписи частини 2 ст.19 Конституції України, зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.20 Закону України „Про охорону навколишнього природного середовища, до компетенції спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань екології та природних ресурсів і його органів на місцях належать державний контроль за використанням і охороною земель, надр, поверхневих і підземних вод, атмосферного повітря, лісів та іншої рослинності, тваринного світу, морського середовища та природних ресурсів територіальних вод, континентального шельфу і виключної (морської) економічної зони республіки, а також за додержанням норм екологічної безпеки.

Забезпечення реалізації державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення та охорони природних ресурсів, поводження з відходами (крім поводження з радіоактивними відходами), екологічної та в межах своєї компетенції радіаційної безпеки на відповідній території згідно Положення про Державну екологічну інспекцію в областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 19.12.2006р. за №548, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.02.2007р. за №м119/13386 „Про затвердження Положення про Державне управління охорони навколишнього природного середовища в областях, містах Києві та Севастополі та Положення про Державну екологічну інспекцію в областях, містах Києві та Севастополі покладено на Державну екологічну інспекцію.

ОСОБА_3 із ч.5 Положення про Державну екологічну інспекцію в областях, містах Києві та Севастополі, затверджено Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 19.12.2006р. №548 (із змінами), інспекція вправі обстежувати в установленому порядку підприємства, установи і організації з метою перевірки додержання ними вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища, виконувати в установленому порядку відбір проб, інструментально-лабораторні вимірювання показників складу та властивостей, у тому числі забруднюючих речовин на обєктах, що обстежуються; перевіряти документи на право спеціального використання природних ресурсів (ліцензії, дозволи); складати акти перевірок і протоколи про адміністративні правопорушення та розглядати справи про адміністративні правопорушення у межах повноважень, визначених законом; подавати позови про відшкодування втрат і збитків, завданих унаслідок порушення вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

За приписами ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 4 статті 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" передбачено, що підприємства, установи, організації та громадяни України, а також іноземні юридичні та фізичні особи та особи без громадянства зобов'язані відшкодувати шкоду, завдану внаслідок порушення вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

ОСОБА_3 розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженої Наказом Мінприроди України від 20.07.2009 року №389 (зареєстрована в Міністерстві юстиції України 14.08.2009 року за №767/16783 зі змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства екології та природних ресурсів України №220 від 30.06.2011р.), було встановлено, що розмір шкоди, завданої внаслідок самовільного використання вод без наявності відповідного дозволу ТОВ „Агрофірма „Ансевіан становить 3 050,10 грн. (станом на день проведення розрахунку 24.09.2014р.).

В ході вирішення даного спору судом встановлено, що ТОВ „Агрофірма „Ансевіан ще до подання Державною екологічною інспекцією у Хмельницькій області позову до суду (за вх.№05-08/2920 від 26.12.2016р.) повністю відшкодувало шкоду у сумі 3050,10 грн., що підтверджується платіжним дорученням №112 від 15.10.2014р. на суму 3050,10 грн. із призначенням платежу „відшкодування збитків завданих державі при самовільному водокористуванні та користуванні надрами (підземні води). Дане підтверджується також представниками позивача та відповідача у судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачем в повному обсязі відшкодовано позивачу шкоду в сумі 3050,10 грн., що підтверджує безпідставність заявленого позивачем позову.

ОСОБА_3 ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Отже, обовязок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. (ст.34 ГПК України).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у задоволені позовних вимог позивача необхідно відмовити у повному обсязі.

ОСОБА_3 ст.ст.44, 49 ГПК України судові витрати по справі на відповідача не покладаються у звязку із відмовою в позові.

Керуючись ст.ст.1, 2, 32, 33, 34, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, СУД -

В И Р І Ш И В:

У позові Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області, м. Хмельницький до Товариства з обмеженою відповідальністю „Агрофірма „Ансевіан, с. Соколівка Ярмолинецького району Хмельницької області про стягнення шкоди в розмірі 3 050,10 грн. відмовити.

Повне рішення складено 09.02.2017р.

Суддя В.В. Магера

Віддруковано 1 прим. - до матеріалів справи;