ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2017 р. Справа № 902/1018/16

Господарський суд Вінницької області в складі головуючого судді Тісецького С.С., при секретарі судового засідання Поцалюк Н.В., розглянувши в приміщенні суду матеріали у справі

за позовом: Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області (вул. К.Василенка, 21, м. Вінниця, 21027, )

до: приватного підприємства компанія "Владімір" (, вул. Пирогова, буд. 3, м. Вінниця, 21021)

про стягнення 689 308,05 грн.

Представники:

позивача: ОСОБА_1, за дорученням;

відповідача: не з'явився

ВСТАНОВИВ :

Вінницька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Вінницькій області звернулась до господарського суду Вінницької області з позовом про стягнення з приватного підприємства компанії "Владімір" 689 308,05 грн. заборгованості.

Ухвалою суду від 29.11.2016 року порушено провадження у даній справі та призначено її до розгляду на 14.12.2016 року.

Ухвалою суду від 14.12.2016 року розгляд справи відкладено на 04.01.2017 року.

Ухвалою суду від 04.01.2017 року розгляд справи відкладено на 19.01.2017 року.

Ухвалою суду від 19.01.2017 року продовжено строк розгляду спору у даній справі на п'ятнадцять днів та відкладено розгляд справи на 08.02.2017 року.

В судове засідання на визначену дату з'явився представник позивача, який в ході розгляду справи позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, відзиву на позов не надав.

Натомість на електронну адресу суду від арбітражного керуючого (керуючого санацією) приватного підприємства компанія "Владімір" ОСОБА_2 надійшло клопотання б/н та без дати (вх.№ 06-52/1142/17 від 08.02.2017 року) про відкладення розгляду справи на іншу дату, в зв'язку з перебуванням на лікарняному. Також від арбітражного керуючого (керуючого санацією) приватного підприємства компанія "Владімір" ОСОБА_2 надійшло клопотання б/н та без дати (вх.№ 06-52/1141/17 від 08.02.2017 року) про продовження строку розгляду справи на 15 днів.

Суд, дослідивши клопотання відповідача, відмовив у його задоволенні, оскільки розгляд справи вже неодноразово відкладався та як зазначено вище, ухвалою суду від 19.01.2017 року строк розгляду спору у даній справі продовжувався на п'ятнадцять днів у відповідності до ч. 3 ст. 69 ГПК України.

Відповідно до п. 3.8 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", продовження передбачених частинами першою і другою статті 69 ГПК строків вирішення спору можливе лише у виняткових випадках за клопотанням сторони і не більше як на п'ятнадцять днів (частина третя цієї статті ГПК); якщо таке продовження здійснюється два і більше разів, сукупна його тривалість також не може перевищувати п'ятнадцяти днів.

За таких обставин, з метою недопущення порушення строків розгляду спору, дану справу розглянуто за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, оглянувши матеріали справи, надавши юридичну оцінку поданих до справи доказів, суд встановив наступне.

В провадженні господарського суду Вінницької області перебуває справа №902/563/14 за заявою Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області про банкрутство ПП Компанії "Владімір".

Ухвалою суду від 13.05.2014 року порушено провадження у справі про банкрутство приватного підприємства компанії "Владімір"; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Ухвалою суду від 25.01.2015 року у справі № 902/563/14 визнано вимоги Вінницької ОДПІ ГУ Міндоходів у Вінницькій області до боржника - ПП Компанії "Владімір" у справі № 902/563/14 у сумі 1 099 007,00 грн., з них 1 059 585,62 грн. - основний платіж, 41,00 грн. - штрафна санкція, 39 380,88 грн. - пеня; затверджено реєстр вимог кредиторів ПП Компанії "Владімір" та визнано вимоги, зокрема, Вінницької ОДПІ ГУ Міндоходів у Вінницькій області у сумі 2 122 560,25 грн. - основного боргу: 2 086 456,41 грн. (третя черга задоволення) та 36 103,84 грн.(єдиного внеску - друга черга задоволення); 136 018,88 грн. - неустойки (пені, штрафу та інше) (шоста черга задоволення).

Ухвалою суду від 19.10.2015 року у справі № 902/563/14, з поміж іншого, введено процедуру санації боржника - приватного підприємства Компанії "Владімір" у справі №902/563/14 та призначено керуючим санацією приватного підприємства Компанії "Владімір" арбітражного керуючого ОСОБА_2.

При цьому, за період з дати порушення провадження у справі про банкрутство, у підприємства виникли несплачені грошові зобов'язання у сумі - 689 308,05 грн., в тому рахунку по податкам і зборам - 621 422,93 грн. та по ЄСВ - 67 885,12 грн., а саме:

по податку на додану вартість - 16 182,81 грн. (в тому числі, відповідно до поданих декларацій з ПДВ - 4 705,00 грн. та в результаті виділення податкового боргу у зв'язку з введенням 13.05.2014 року мораторію на задоволення вимог кредиторів, відповідно до п.п. 129.1.1., п.п. 129.3.3. ст. 129 Податкового кодексу України - в картці особового рахунку нараховано пені в сумі 11 477,81 грн.);

по земельному податку - 195 843,99 грн. (в т.ч. відповідно до поданої декларації з плати за землю за 2014 рік, за період з 30.06.2014 року по 30.01.2015 року - 125 898,84 грн. та в результаті виділення податкового боргу у зв'язку з введенням 13.05.2014 року мораторію на задоволення вимог кредиторів, відповідно до п.п. 129.1.1., п.п. 129.3.3. ст. 129 Податкового кодексу України - в картці особового рахунку нараховано пеню у сумі 69 945,15 грн.);

по орендній платі - 409 365,87 грн. (в т.ч. відповідно до поданої декларації з плати за землю за 2014 рік, за період з 30.06.2014 року по 30.01.2015 року - 29 018,03 грн. та в результаті виділення податкового боргу у зв'язку з введенням 13.05.2014 року мораторію на задоволення вимог кредиторів, відповідно до п.п. 129.1.1., п.п. 129.3.3. ст. 129 Податкового кодексу України - в картці особового рахунку нараховано пеню у сумі 380 347,84 грн.);

по збору за спеціальне використання води - 30,26 грн. (в т. ч. відповідно до поданої декларації збору за спеціальне використання води - 30,26 грн.);

по єдиному соціальному внеску - 67 885,12 грн. (в т.ч. відповідно до поданих звітів по нарахуванню ЄСВ - 67 885,12 грн.).

Так, заборгованість відповідача перед позивачем становить 689 308,05 грн., що підтверджується наданими до позову письмовими доказами, зокрема, картками особового рахунку ПП Компанії "Владімір" та податковими деклараціями боржника.

З врахуванням встановлених обставин, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство.

Згідно ч. 8 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", поточні кредитори з вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство, можуть пред'явити такі вимоги після прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури. До визнання боржника банкрутом спори боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника, вирішуються шляхом їх розгляду у позовному провадженні господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 12 ГПК України, справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Відтак, Вінницька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Вінницькій області звернулась до господарського суду Вінницької області з позовом про стягнення з приватного підприємства компанії "Владімір" 689 308,05 грн. заборгованості.

При цьому, як вбачається з бази даних "Діловодство спеціалізованого суду", станом на 28.11.2016 року (день надходження позову до суду), постанова про визнання ПП Компанії "Владімір" банкрутом судом не прийнята, а тому вимоги Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області про стягнення з приватного підприємства компанії "Владімір" 689 308,05 грн. заборгованості, розглядаються у позовному провадженні.

Відповідно до п. 1.1 ст. 1 Податкового кодексу України, податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов'язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", з банків, на які поширюються норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", та погашення зобов'язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, зборів на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій (п. 1.3. ПК України).

Податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу. Збором (платою, внеском) є обов'язковий платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників зборів, з умовою отримання ними спеціальної вигоди, у тому числі внаслідок вчинення на користь таких осіб державними органами, органами місцевого самоврядування, іншими уповноваженими органами та особами юридично значимих дій (п.п 6.1., 6.2. ст. 6 ПК України).

Відповідно до ст. 8 ПК України, в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені цим Кодексом і є обов'язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених цим Кодексом. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов'язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Відповідно до ст. 16.1.4. ПК України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п. 14.1.175 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

При цьому, при винесенні рішення у даній справі, судом враховано положення ст.ст. 129.1.1., 129.3.3. ПК України, де вказано, що нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов'язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов'язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження). Нарахування пені закінчується у день запровадження мораторію на задоволення вимог кредиторів (при винесенні відповідної ухвали суду у справі про банкрутство або прийнятті відповідного рішення Національним банком України).

В силу ч. 2 ст. 4-3 ГПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно ч.1 ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За змістом статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. ст. 34, 43 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Зважаючи на наведені приписи законодавства та встановлені обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Обґрунтованість та правомірність заявлених вимог підтверджуються наданими та дослідженими судом письмовими доказами наявними у матеріалах справи.

Судові витрати по сплаті судового збору в сумі 10 339,62 грн., підлягають віднесенню на відповідача згідно вимог ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 4-2 - 4-4, 12, 32 - 34, 43, 49, 82, 84, 85, 87, 115, 116 ГПК України,-

ВИРІШИВ :

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з приватного підприємства компанія "Владімір" (, вул. Пирогова, буд. 3, м. Вінниця, 21021) в дохід Державного бюджету України 689 308,05 грн. заборгованості.

3. Стягнути з приватного підприємства компанія "Владімір" (, вул. Пирогова, буд. 3, м. Вінниця, 21021) на користь Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області (, вул. К.Василенка, 21, м. Вінниця, 21027) 10 339,62 грн. - витрат на сплату судового збору.

4. Видати накази після набрання рішення законної сили.

5. Копію рішення направити відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Повне рішення складено 13 лютого 2017 р.

Суддя Тісецький С.С.

віддрук. 4 прим.:

1 - до справи;

2,3 - відповідачу (вул. Пирогова, буд. 3, м. Вінниця, 21021; вул. Мічуріна, 32, м. Вінниця, 21000).

4 - арбітражному керуючому ОСОБА_2 (21050, м. Вінниця, вул. Козицького, 38/304)