ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" січня 2017 р. Справа № 911/3847/16

Господарський суд Київської області у складі судді Щоткіна О.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства Укртелеком в особі Київської міської філії

до Управління соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області

про стягнення 1 299 708,86 грн.

за участю представників:

позивач ОСОБА_1, предст. за дов. № 1205 від 12.12.2016;

відповідач ОСОБА_2, предст. за дов. від.

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Київської області звернулось Публічне акціонерне товариство Укртелеком в особі Київської міської філії (позивач) до Управління соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області (відповідач) про стягнення 1 299 708,86 грн. заборгованості за надані телекомунікаційні послуги.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач зазначає, що Київська міська філія Публічного акціонерного товариства Укртелеком, на виконання вимог законів щодо надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах певним категоріям споживачів, в період з 01.01.2014 по 01.10.2016 надала відповідні послуги в загальні сумі 1 884 073, 06 грн., відшкодування витрат по яких за рахунок державних субвенцій має здійснювати головний розпорядник коштів Києво-Святошинського району - Управління соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області. Однак, за словами позивача, відповідач в повному обсязі не розрахувався за надані послуги, у звязку з чим за останнім утворилась заборгованість в розмірі 1 299 708, 86 грн.

Ухвалою господарського суду Київської області від 01.12.2016 було порушено провадження по справі №911/3847/16 та призначено до розгляду на 16.01.2017.

Відповідач проти заявлених позовних вимог заперечив в повному обсязі, про що подав письмовий відзив на позов від 26.12.2016 та зазначив, що бюджетні зобовязання за 2014-2015 рік відповідно до бюджетних призначень були виконані в повному обсязі в сумах, передбачених кошторисом. Що ж до бюджетних зобовязань у 2016 році з відшкодування наданих позивачем послуг звязку за користування телефоном пільговими категоріями громадян, є неможливим, у звязку з відсутністю бюджетних асигнувань. Таким чином, оскільки заборгованість за 2016 рік виникла не з вини відповідача,як розпорядника бюджетних коштів, а у звязку з недостатнім фінансуванням з Державного бюджету, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

12.01.2017 позивач подав письмові пояснення на поданий відповідачем відзив, в яких зазначив, що згідно чинного законодавства, які регулюють питання щодо надання та отримання телекомунікаційних послуг, не передбачені випадки повного або часткового звільнення відповідача від обовязку здійснення розрахунків з постачальниками послуг наданих на пільгових умовах, оскільки надання пільг певним категоріям населення відбувається на підставі ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551-ХІІ, ЗУ «Про жертви нацистських переслідувань» від 23.03.2000 № 1584-ІІІ, ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-ХІІ, ЗУ «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист» від 24.03.2008, № 203/98-ВР, ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ та ЗУ «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 № 2402-ІІІ, якими визначено, надання пільг, в тому числі і за отримання телекомунікаційних послуг, відбувається за рахунок державного бюджету та місцевого бюджету. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

В судовому засіданні 16.01.2017 була оголошена перерва до 30.01.2017, про що сторони повідомлені під розписку в бланку оголошення перерви.

30.01.2017 відповідач через канцелярію суду подав копії платіжних доручень, копії актів звіряння взаєморозрахунків та оборотну відомість розрахунків, які залучені до матеріалів справи.

В судовому засідання 30.01.2017 позивач усно підтримав заявлений позов. Відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Додаткових письмових пояснень та доказів сторонами подано не було.

Згідно з ч. 2 статті 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення приймається судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом, у нарадчій кімнаті.

Відповідно до ч. 1 статті 85 ГПК України, прийняте рішення оголошується господарським судом у судовому засіданні після закінчення розгляду справи.

30.01.2017 року у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно зясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

встановив:

Згідно ч. 3 ст. 63 Закону України «Про телекомунікації» та п. 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України 11.04.2012 № 295 оператори телекомунікацій повинні надавати споживачам, які мають установлені законодавством пільги, телекомунікаційні послуги з урахуванням цих пільг, відповідно до законодавства України.

Так, Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551-ХІІ, Законом України «Про жертви нацистських переслідувань» від 23.03.2000 № 1584-ІІІ, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-ХІІ, Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист» від 24.03.2008, № 203/98-ВР, Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ та Законом України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 №2402-ІІІ встановлені пільги з оплати за послуги звязку для окремих категорій осіб.

Київська міська філія Публічного акціонерного товариства Укртелеком надає телекомунікаційні послуги на пільгових умовах категоріям споживачів, на яких поширюється дія вищеперелічених законів.

Механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг з послуг зв'язку визначається Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256 (Порядок № 256).

Зокрема, п. 3 Порядку № 256 визначено, що головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Як зазначив позивач, на виконання вищезазначених норм законодавства, в період з 01.01.2014 до 01.10.2016 надано телекомунікаційних послуг на пільгових умовах на суму 1 884 073,06 грн., що підтверджується Актами звіряння розрахунків за надані населенню телекомунікаційні послуги, на які надаються пільги відповідно до законодавства - форма № 3-пільга.

Статтею 174 Господарського кодексу України визначено, що господарські зобовязання можуть виникати безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акту.

Відповідно до ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

Згідно із ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

В свою чергу, правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначено Законом України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії".

Статтею 19 вказаного Закону встановлено, що виключно законами України визначаються пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв'язку та критерії їх надання. Державні соціальні гарантії є обов'язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Вказані норми законів закріплюють реалізацію державних гарантій певним категоріям громадян та є нормами прямої дії: безумовний обовязок оператора телекомунікацій надавати пільги визначеним категоріям громадян кореспондує безумовний обовязок держави в особі її органів відшкодувати такі пільги.

Однак, за словами позивача, відповідач не виконав обов'язки щодо відшкодування витрат, які понесені позивачем в результаті надання послуг на пільгових умовах за період з 01.01.2014 до 01.10.2016, внаслідок чого заборгованість на даний момент становить 1 299 708,86 грн.

Як зазначалось вище, у відзиві на позов відповідач вказує на те, що заборгованість відсутня, обґрунтовуючи це тим, що кошторисом на 2014 рік передбачено кошти в сумі 1 200 000,00 грн. Відповідно до Звіту про надходження та використання коштів загального фонду (форма № 2д, № 2м) надійшло коштів за звітний період 746 839, 16 грн., виплачено 746 839,16 грн. Відповідно до звіту про заборгованість за бюджетними коштами (форма №7д, № 7м) станом на 01.01.2015 кредиторська заборгованість складає 277 343, 50 грн.

Кошторисом на 2015 рік передбачено коштів у сумі 1 000 000,00 грн. Відповідно до Звіту про надходження та використання коштів загального фонду (форма № 2д, № 2м) надійшло коштів за звітний період 378 535,91 грн., виплачено 378 535,91 грн. Станом на 01.01.2016 заборгованість складає 521 367, 20 грн. Тобто, бюджетні зобовязання, за словами відповідача, відповідно до бюджетних призначень були виконані в повному обсязі.

Також відповідач наголошує на тому, що зобовязання відповідача щодо відшкодування витрат позивача по наданню пільг поставлено в залежність від факту надходження коштів на рахунок управління (щомісячних сум субвенцій) і відповідно є неможливим для виконання, у випадку відсутності відповідного бюджетного призначення та ненадходження на рахунок управління цільових коштів державних субвенцій. А тому, заборгованість перед позивачем за 2016 рік виникла не з вини відповідача, як розпорядника бюджетних коштів, а у звязку з недостатнім фінансуванням з Державного бюджету.

З даного приводу, слід зазначити наступне:

Згідно ч.2 ст.97 Бюджетного кодексу України, порядок та умови надання субвенцій з державного бюджету місцевим визначаються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 256 від 04.03.2002р. встановлено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Таким чином вбачається, що обовязок щодо розрахунку з постачальниками телекомунікаційних послуг покладено на головних розпорядників коштів місцевих бюджетів, яким в Києво-Святошинському районі є Управління соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області.

Відповідно до п. 11 Порядку про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 № 117 щомісяця між сторонами здійснюється звірка розрахунків за надані населенню телекомунікаційні послуги, на які надаються пільги відповідно до законодавства - форма № 3-пільга.

Відповідно до вимог законодавства на відповідача покладено обовязок щодо оформлення зазначених актів, тому не оформлення їх відповідачем не свідчить про невиконання своїх зобовязань позивачем, оскільки телекомунікаційні послуги на пільгових умовах окремим категоріям громадян, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Крім того, як свідчать матеріали справи, заперечень щодо нарахованих сум, вказаних в актах форма № 3-пільга за період з 01.01.2014 до 01.10.2016 відповідач позивачу не надавав. До того ж, як зазначив сам відповідач. Кошторисом на 2014 та 2015 роки кошти на відповідні цілі в сумі 1 200 000,00 грн. та 1 000 000,00 грн. відповідно.

Частиною 2 ст.218 Господарського кодексу України та ст. 617 ЦК України передбачено, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення від відповідальності.

Відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках державного бюджету України, не виправдовує бездіяльність замовника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання (п.5 Оглядового листа Вищого господарського суду України №01-06/374/2013 від 18.02.2013р.).

Аналогічна правова позиція викладена в Постановах Верховного Суду України від 15.05.2012р. у справі № 11/446, від 15.05.2012р. у справі № 3-28гс12 та Постанові Вищого господарського суду України від 23.08.2012р. у справі № 15/5027/715/2011.

Тобто, відповідач, як юридична особа відповідає за своїми зобовязаннями, які виникли безпосередньо із закону і така відповідальність не може ставитись в залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб.

При цьому, згідно ч.6 ст.48 Бюджетного кодексу України зобовязання щодо виплати субсидій, допомог, пільг по оплаті за надані послуги та компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються органами Державного казначейства України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Таким чином, у звязку з порушенням відповідачем вимог норм законодавства та порядку відшкодування витрат, які понесені позивачем в результаті надання послуг на пільгових умовах, відповідач зобовязаний компенсувати ПАТ «Укртелеком» такі витрати, які за період з 01.01.2014 до 01.10.2016 складають 1 299 708,86 грн.

Враховуючи вищезазначене, суд прийшов висновку про достатність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі та стягнення з відповідача 1 299 708, 86 грн.

Витрати по сплаті судового збору, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33,34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Київської області, -

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Управління соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області (08132, Київська обл., м. Вишневе, вул.. Святошинська, 50, ) на користь Публічного акціонерного товариства Укртелеком (м. Київ, вул. Антоновича, 40, ) 1 299 708 (один мільйон двісті девяносто девять тисяч сімсот вісім) грн. 86 коп. боргу та 19 495 (девятнадцять тисяч чотириста девяносто пять) грн. 63 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дата підписання повного тексту рішення 03.02.2017

Суддя О.В. Щоткін