УХВАЛА

про відмову у прийнятті позовної заяви

02.02.2017Справа № 910/4533/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дженерал Авто Груп"

до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачаФонд гарантування вкладів фізичних осіб

про визнання договору застави № НКЛ-2019631/S3 від 24.10.2013 недійсним, припинення обтяження та зобов'язання вчинити дії щодо державної реєстрації припинення обтяження.

Суддя Грєхова О.А.

Представники учасників судового процесу не викликались.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У березні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Дженерал Авто Груп" (далі - позивач) звернулося до господарського суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (далі - відповідач) про:

- визнання недійсним договору застави № НКЛ-2019631/S3 від 24 жовтня 2013 року, укладеного між сторонами у справі;

- припинення обтяження - застави рухомого майна на підставі договору застави № НКЛ-2019631/S3 від 24 жовтня 2013 року;

- зобов'язання вчинити дії щодо державної реєстрації припинення обтяження на підставі договору застави № НКЛ-2019631/S3 від 24 жовтня 2013 року.

В обґрунтування вимог позивач послався на те, що спірний договір застави суперечить чинному законодавству, а саме: ст. 41 Закону України "Про заставу" та ч. 1 ст. 7 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", оскільки в договорі не індивідуалізовано предмет застави - товари в обороті, відсутні конкретні вказівки на його ознаки, тобто в порушення ч. 3 ст. 180 ГК України не встановлено предмету договору застави, у зв'язку з чим зазначений договір застави № НКЛ-2019631/S3 від 24 жовтня 2013 року підлягає визнанню недійсним на підставі ч. 1 ст. 203 та ч. 1 ст. 215 ЦК України.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18 квітня 2016 року позов задоволено частково, припинено обтяження - заставу рухомого майна на підставі договору застави № НКЛ-2019631/S3 від 24 жовтня 2013 року, укладеного між сторонами у справі, зобов'язано ПАТ "Дельта Банк" вчинити дії щодо державної реєстрації припинення обтяження на підставі договору застави № НКЛ-2019631/S3 від 24 жовтня 2013 року і вилучення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запису про обтяження, в іншій частині позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 15 вересня 2016 року рішення Господарського суду міста Києва від 18 квітня 2016 року залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 22.11.2016 касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" Кадирова В.В. задоволено частково, постанову Київського апеляційного господарського суду від 15 вересня 2016 року та рішення Господарського суду міста Києва від 18 квітня 2016 року скасовано, справу № 910/4533/16 передано на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

За результатами автоматичного розподілу справ між суддями, справу № 910/4533/16 передано для розгляду судді Грєховій О.А.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.11.2016 справа № 910/4533/16 була прийнята до свого провадження суддею Грєховою О.А.

01.02.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" надійшла зустрічна позовна заява до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дженерал Авто Груп" про визнання Договору дійсним.

Відповідно до ст. 60 ГПК України відповідач має право до початку розгляду господарським судом справи по суті подати до позивача зустрічний позов для спільного розгляду з первісним позовом. Зустрічний позов повинен бути взаємно пов'язаний з первісним. Подання зустрічного позову провадиться за загальними правилами подання позовів.

Згідно з п. 3.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011 (далі - Постанова) початок розгляду справи по суті має місце з того моменту, коли господарський суд після завершення підготовки справи до розгляду (стаття 65 ГПК) відкриття судового засідання, роз'яснення (за необхідності) сторонам та іншим учасникам судового процесу їх прав та обов'язків і розгляду інших клопотань і заяв (про відкладення розгляду справи, залучення до участі в ній інших осіб, витребування додаткових доказів тощо) переходить безпосередньо до розгляду позовних вимог, тобто до з'ясування у передбаченому ГПК порядку обставин справи та здійснення їх правової оцінки, про що зазначається в протоколі судового засідання. При цьому неявка у судове засідання сторін або однієї з сторін, за умови, що їх належним чином повідомлено про час і місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені частиною першою статті 77 ГПК.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ГПК України при вирішенні господарського спору по суті (задоволення позову, відмова в позові повністю або частково) господарський суд приймає рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 85 ГПК України прийняте рішення оголошується господарським судом у судовому засіданні після закінчення розгляду справи.

Суд зазначає, що у судовому засіданні 30.01.2017 судом, за результатом розгляду спору, після виходу з нарадчої кімнати, було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

При цьому, у судовому засіданні 30.01.2017 був присутній представник Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", що підтверджується протоколом судового засідання від 30.01.2017.

Відповідно до п. 3.15 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011 право відповідача на подання зустрічного позову для спільного розгляду з первісним позовом також пов'язується з початком розгляду господарським судом справи по суті. У разі подання зустрічного позову після початку розгляду справи по суті суддя відмовляє в його прийнятті на підставі пункту 1 частини першої статті 62 ГПК як такого, що поданий з порушенням припису частини першої статті 60 ГПК; при цьому не має значення, з яких причин (поважних чи неповажних) зустрічний позов не було подано до початку такого розгляду. У цьому разі відповідач не позбавлений можливості звернутися з новим позовом у загальному порядку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

Враховуючи вищевикладене, суд відмовляє Публічному акціонерного товариства "Дельта Банк" у прийнятті зустрічної позовної заяви до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дженерал Авто Груп" про визнання Договору дійсним.

При цьому, суд зазначає, що Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" не позбавлено можливості звернутися із відповідною позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дженерал Авто Груп" про визнання Договору дійсним у загальному порядку.

На підставі викладеного та керуючись ст. 60, п. 1 ч. 1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Публічному акціонерному товариству "Дельта Банк" у прийнятті зустрічної позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Дженерал Авто Груп" про визнання Договору дійсним.

Суддя О.А. Грєхова