донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

08.02.2017 справа № 913/1102/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
за участю представників сторін:
від позивача:ОСОБА_4 за довіреністю
від відповідача:Не зявився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ
на рішення господарського суду Луганської області
від13.12.2016 року
по справі№ 913/1102/16 (суддя Іванов А. В.)
за позовомПублічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ
до відповідачаКомунального підприємства «Сєвєродонецьктеплокомуненерго», м. Сєвєродонецьк, Луганська область
простягнення 8 257 896,56 грн

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ (далі «Позивач») звернулося до господарського суду Луганської області з позовом про стягнення з Комунального підприємства «Сєвєродонецьктеплокомуненерго», м. Сєвєродонецьк, Луганська область (далі «Відповідач») суми пені в розмірі 5 338 687,28 грн, суми інфляційних витрат у розмірі 2 528 541,00 грн та суми 3% річних у розмірі 390 668,28 грн.

Водночас, під час тривання господарського провадження, у суді першої інстанції, відповідачем було заявлено клопотання про зменшення розміру пені на 90%, та задоволення позовних вимог в частині стягнення інфляційних витрат та 3% річних згідно наданого відповідачем контррозрахунку за період січень-грудень 2015 року.

Рішенням господарського суду Луганської області від 13.12.2016р. у справі №913/1102/16 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» задоволено частково.

Стягнуто з Комунального підприємства «Сєвєродонецьктеплокомуненерго» () на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ () суму пені в розмірі 11 770,48 грн, суму інфляційних витрат у розмірі 727 398,03 грн, суму 3% річних у розмірі 250 107,53 грн та суму судового збору в розмірі 14 839,14 грн судового збору.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України звернулося до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

Заявник апеляційної скарги не погоджується з рішенням господарського суду Запорізької області у цій справі в частині відмови у стягненні пені у сумі 5 326 916,80 грн., вважає, що рішення в цій частині ґрунтується на помилкових висновках суду і є таким, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

У зв'язку з перебуванням у відпустці судді Скакуна О. А. на дату слухання справи - 08.02.2017 року, відповідно до пункту 2.3.25 Положення про автоматизовану систему документообігу суду було здійснено автоматичну зміну складу колегії суддів по справі № 913/1102/16, яким змінено колегію суддів на: головуючого - Татенко В. М., судді - Ломовцева Н. В., Стойка О. В..

Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі, просить рішення господарського суду Луганської області від 13.12.2016 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені у розмірі 5 326 916, 80 грн. у справі № 913/1102/16 скасувати та прийняти в цій частині нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача пеню, у стягненні якої було відмовлено, в іншій частині оскаржуване рішення залишити без змін.

Представник відповідача до судового засідання не зявився, поважність причин неявки Донецькому апеляційному господарському суду не повідомив.

Відповідно до статей 4-4, 81-1 Господарського процесуального кодексу України фіксацію судового процесу було здійснено технічними засобами та складено протокол судового засідання.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає рішення, прийнятим з порушенням норм процесуального права, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 30.12.2014р. між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі «Продавець») та Комунальним підприємством «Сєвєродонецьктеплокомуненерго» (далі «Покупець») укладено договір № 2472/15-ТЕ-20 купівлі-продажу природного газу (далі «Договір»), згідно пункту 1.1 якого, продавець зобовязується поставити протягом січня-грудня 2015 року природний газ, а покупець зобовязується приймати та оплачувати газ на умовах цього Договору.

Відповідно до п. 2.1 Договору, продавець передає покупцеві з 01.01.2015 по 31.12.2015 газ обсягом до 24670 тис. куб. м, у тому числі по місяцях кварталів.

Як зазначено у п. 3.3 Договору, приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця.

Відповідно до п. 3.4 Договору, не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобовязується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобовязується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Приписами пункту 5.2 Договору, визначена ціна за 1000 м3. газу, яка склала 1091 грн з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та без урахування податку на додану вартість.

Згідно п. 6.1 Договору, оплата за газ здійснюється покупцем виключено грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточній розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Пунктом 7.1 Договору встановлено, що за невиконання або неналежне виконання договірних зобовязань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також цим Договором.

Згідно п. 9.3. Договору, строк у межах якого Сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим Договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 (п'ять) років.

Відповідно до пункту 11 Договору, Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх підписів печатками Сторін і діє в частині реалізації газу до 31.12.2015, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

Як свідчать матеріали справи, позивач в період січень-грудень 2015р. поставив природний газ відповідачу на загальну суму 34 231 391,34 грн, про що свідчать акти приймання-передачі:

§ від 31.01.2015р. на суму 4 800 255,12 грн,

§ від 28.02.2015р. на суму 3 783 362,82 грн,

§ від 31.03.2015р. на суму 3 408 385,68 грн,

§ від 30.04.2015р. на суму 1 234 169,61 грн,

§ від 31.10.2015р. на суму 5 410 918,68 грн,

§ від 30.11.2015р. на суму 6 775 016,96 грн,

§ від 31.12.2015р. на суму 8 819 282,47 грн,

Відповідач свої обовязки за договором виконав не належним чином, за поставлений природний газ не вчасно розрахувався, з порушенням строків встановлених договором.

В обґрунтування вимог позову позивач посилається на факт неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобовязань, що призвело до виникнення заборгованості та нарахування додаткових сум, як наслідок порушення зобовязання у вигляді: пені в розмірі 5 338 687,28 грн, інфляційних витрат у розмірі 2 528 541,00 грн та 3% річних у розмірі 390 668,28 грн.

Втім, судом першої інстанції встановлено, що 12.11.2015 за №2289, 03.12.2015 за № 2614, 19.01.2016 за № 43, 12.02.2106 за № 420, 10.03.2016 за № 798 між сторонами у справі, Головним управлінням Державної казначейської служби України у Луганської області, Департаментом фінансів Луганської обласної державної адміністрації, Фінансовим управлінням Сєвєродонецької міської ради, Управлінням праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради укладено спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання відповідно до вимог Постанови КМУ України від 11.01.2005р. № 20 Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам з надання пільг, субсидій та компенсацій.

30.11.2015р. за № 116/375-в між сторонами у справі, Територіальним органом Казначейства у Луганської області, Департаментом фінансів Луганської обласної державної адміністрації, Фінансовим управлінням Сєвєродонецької міської ради, Управлінням житлово-комунального господарства Сєвєродонецької міської ради укладено договори про організацію взаєморозрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у звязку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, за рахунок джерел, зазначених у пунктах 8 і 9 статті 11 Закону України Про Державний бюджет України на 2015 рік та 375 від 04.06.2015.

Предметом цих договорів була організація та проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до статті 16 Закону України Про Державний бюджет України на 2015 рік.

Положеннями вказаних договорів про взаєморозрахунки передбачено, що відповідач перераховує на рахунок позивача кошти, для погашення заборгованості за спожитий природний газ згідно з договором купівлі-продажу природного газу № 2472/15-ТЕ від 30.12.2014 за 2015 рік.

Таким чином, уклавши Договір про розрахунки, сторони замінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до первісного Договору купівлі-продажу.

Верховний Суд України у постанові від 01.07.2015р. № 3-322-15 дійшов аналогічної правової позиції щодо відсутності підстав для стягнення штрафних санкцій, передбачених умовами договору поставки природного газу, та застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, оскільки, уклавши договір про організацію взаєморозрахунків, сторони тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору поставки природного газу.

Приймаючи спірне рішення місцевий господарський суд обґрунтовано дійшов висновку про порушення Відповідачем строків оплати вартості отриманого газу.

В той же час суд першої інстанції не врахував, що 30 листопада 2016 року набув чинності Закон України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії № 1730-VIII від 03.11.2016 року (далі Закон № 1730-VIII).

Сфера дії Закону № 1730-VIII визначена статтею 2, згідно якої дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону № 1730-VIII процедура врегулювання заборгованості - заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону №1730-VIII на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

З огляду на те, що Відповідач є теплогенеруючою компанією, основний борг якої був погашений до набрання чинності Законом №1730-VIII, нараховані пеня, інфляційні та річні за несвоєчасну оплату суми основного боргу, підлягають списанню з 30.11.16., що свідчить про припинення існування предмету спору в процесі розгляду даної справи.

Додаткових умов для списання, як то: будь-які дії з боку ПАТ "НАК "Нафтогаз України" (Позивача) або Комунального підприємства «Сєвєродонецьктеплокомуненерго» (Відповідача) Законом не вимагаються. Тому таке списання відбувається автоматично, на підставі норми зазначеного Закону.

Доводи Позивача щодо відсутності Відповідача у реєстрі підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, спростовуються імперативними приписами ч. 3 ст. 7 Закону №1730-VIII, якою списання заборгованості поставлено в залежність від набрання чинності вказаним вище Законом.

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Згідно п. 4.4. Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Застосування місцевим господарським судом приписів п 3 ст. 83 ГПК було безпідставним, адже, як було зазначено вище, предмет спору на момент прийняття рішення був відсутній, що зумовлювало припинити провадження у справі, не розглядаючи спір по суті.

З огляду на викладене, Донецький апеляційний господарський суд дійшов висновку, що судом першої інстанції при прийнятті спірного рішення припустився порушення норм процесуального права, що призвело до прийняття незаконного рішення.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують вище висловлених висновків суду апеляційного інстанції, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу.

В той же час рішення у справі підлягає скасуванню, а провадження припиненню.

Судові витрати за подання апеляційної скарги відносяться на Позивача.

Керуючись ст.ст. 49, п. 1-1 ч. 1 80, ст.ст. 99, 101, 103 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Луганської області від 13.12.2016р. у справі № 913/1102/16 скасувати.

Провадження у справі № 913/1102/16 - припинити

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3

Надруковано примірників:

1 - позивачу;

1 - відповідачу;

1 - до справи;

1 - ГСЛО;

1 - ДАГС.