ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

03 лютого 2017 року № 912/373/17

Суддя Господарського суду Кіровоградської області Бестаченко О.Л., розглянувши позовну заяву

ОСОБА_1, АДРЕСА_1,

до Знамянського комунального підприємства теплових мереж, 27400, Кіровоградська обл., м. Знам'янка, вул. Свердлова, буд. 47,

третя особа Знам'янська міська рада Кіровоградської області, 27400, Кіровоградська обл., м. Знам'янка, вул. Жовтнева, буд. 19,

про визнання права власності на майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою від 31.01.2017 року № б/н (вх. від 01.02.2017 року № 373/17) про визнання права власності на майно, в якій просить суд:

- визнати за мною, ОСОБА_1, право власності на об'єкти: закінчені будівництвом гаражі та незакінчений будівництвом житловий двоповерховий будинок створені шляхом перебудови (реконструкції) будівлі бувшої котельні № 1 Знамянського комунального підприємства теплових мереж, що знаходяться по АДРЕСА_2 залишивши у власності Знамянського комунального підприємства теплових мереж грошові кошти, тобто вартість будівлі котельні № 1, яка була куплена мною згідно визнаного недійсним договору купівлі - продажу № 1-а від 15.03.2013 року та реконструйована;

- стягнути з відповідача Знамянського комунального підприємства теплових мереж на мою, ОСОБА_1, користь грошові кошти у сумі 33 523 грн. (тридцять три тисячі п'ятсот двадцять три грн.) - різницю між вартістю бувшої котельні № 1 та грошовими коштами, які мали бути мені повернуті в порядку реституції;

- стягнути з відповідача на мою користь сплачений мною судовий збір.

Позовна заява з доданими до неї документами підлягає поверненню позивачу без розгляду з наступних підстав.

Господарським судам підвідомчі: справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України ( п. 7 ч. 1 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно ст. 16 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) справи у майнових спорах, передбачених пунктом 7 частини першої статті 12 цього Кодексу, розглядаються господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закон) суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Постановою від 07.06.2012 року Господарський суд Кіровоградської області визнав Знам'янське комунальне підприємство теплових мереж банкрутом, відкрив ліквідаційну процедуру щодо банкрута. Таким чином, справа про банкрутство Знам'янського комунального підприємства теплових мереж знаходиться на розгляді в Господарському суді Кіровоградської області.

Згідно вимог п. 3 ч. 1 ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Ставки судового збору встановлюються у таких розмірах за подання до господарського суду:

позовної заяви майнового характеру - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункт 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір»);

заяви кредиторів, які звертаються з грошовими вимогами до боржника після оголошення про порушення справи про банкрутство, а також після повідомлення про визнання боржника банкрутом; заяви про визнання правочинів (договорів) недійсними та спростування майнових дій боржника в межах провадження у справі про банкрутство; заяви про розірвання мирової угоди, укладеної у справі про банкрутство, або визнання її недійсною - 2 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункт 10 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір»).

Заявником визначено ціну позову в розмірі 1203276,60 грн.

До позовної заяви від 31.01.2017 року № б/н (вх. від 01.02.2017 року № 373/17) додано квитанцію від 31.01.2017 року № 17124281 про сплату судового збору у розмірі 3200,00 грн.

Таким чином, можна дійти висновку, що заявником сплачено судовий збір відповідно до підпункту 10 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір».

Однак, згідно ст. 1 Закону кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника.

Грошове зобов'язання - зобов'язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України.

Отже, виходячи з вищевикладеного заявник не є кредитором щодо Знамянського комунального підприємства теплових мереж, а вимога щодо стягнення нероздільно пов'язана з вимогою щодо визнання права власності на майно.

Відповідно до ст. 20 Закону правочини (договори) або майнові дії боржника, які були вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, можуть бути відповідно визнані недійсними або спростовані господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або конкурсного кредитора з таких підстав:

боржник безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог;

боржник виконав майнові зобов'язання раніше встановленого строку;

боржник до порушення справи про банкрутство взяв на себе зобов'язання, в результаті чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим;

боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови, що в момент прийняття зобов'язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів;

боржник оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів боржнику перевищувала вартість майна;

боржник прийняв на себе заставні зобов'язання для забезпечення виконання грошових вимог.

У разі визнання недійсними правочинів (договорів) або спростування майнових дій боржника на підставах, передбачених частиною першою цієї статті, кредитор зобов'язаний повернути в ліквідаційну масу майно, яке він отримав від боржника, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент здійснення правочину або вчинення майнової дії.

Кредитор за недійсним правочином (договором) або спростованою майновою дією має право вибору: погашення свого боргу в першу чергу в процедурі банкрутства або виконання зобов'язання боржником у натурі після припинення провадження у справі про банкрутство.

За результатами розгляду заяви арбітражного керуючого або конкурсного кредитора про визнання недійсним правочину (договору) або спростування майнових дій боржника господарський суд виносить ухвалу.

Таким чином, позовна заява від 31.01.2017 року № б/н (вх. від 01.02.2017 року № 373/17) подана не в порядку ст. 20 Закону.

Статтею 55 ГПК України передбачено визначення ціни позову у позовах про стягнення грошей і про витребування майна. Відповідні позовні заяви мають майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за приписом підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону.

Згідно пункту 2.2.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» (далі - постанова Пленуму) судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна у позадоговірних зобов'язаннях (у тому числі в зв'язку з вимогами, заснованими на приписах частини п'ятої статті 216, статті 1212 Цивільного кодексу України тощо), - як рухомих речей, так і нерухомості, визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом пункту 3 частини другої статті 54 і статті 55 ГПК такий обов'язок покладається на позивача.

У разі об'єднання позовних вимог майнового характеру відповідно до статті 58 ГПК, а також у випадках подання позовної заяви кількома позивачами до одного або кількох відповідачів судовий збір обчислюється із загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно долі заявлених кожним з них вимог окремим платіжним документом (п. 2.9 постанови Пленуму).

Оскільки позовна заява від 31.01.2017 року № б/н (вх. від 01.02.2017 року № 373/17) має дві вимоги: про визнання права власності та про стягнення (нероздільно пов'язана з першою вимогою), то ціна позову має бути визначена за обома вимогами разом і становити 1236799,60 грн.

Таким чином, заявником за даною позовною заявою, відповідно до підпункту 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» мало бути сплачено 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1236799,60 х 1,5 / 100 % = 18551,99 грн.

Доказів сплати судового збору у встановленому розмірі заявник не подав.

Отже, відсутність доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі є підставою для повернення позовної заяви і доданих до неї документів без розгляду на підставі пункту 4 частини 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України.

За частиною 3 статті 63 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Окрім того, необхідно вказати, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії (стаття 36 ГПК України). Подані сторонами копії документів, виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо), засвідчуються підписом особи, яка їх виготовила або яка перевірила їх на відповідність оригіналам, із зазначенням її прізвища, ініціалів та посади (якщо вона є посадовою особою) та з прикладенням печатки (за її наявності). В порушення вказаних вимог, заявником до позовної заяви додано не засвідчені у встановленому порядку документи.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 4-2, 4-3, 44, п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 від 31.01.2017 року № б/н (вх. від 01.02.2017 року № 373/17) та додані до неї документи повернути без розгляду.

2. Ухвала набирає законної сили 03.02.2017 року.

3. Ухвала може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного господарського суду в порядку встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

4. Примірники ухвали направити ОСОБА_1 (АДРЕСА_1), Знамянському комунальному підприємству теплових мереж (27400, Кіровоградська обл., м. Знам'янка, вул. Свердлова, 47), ліквідатору Знамянського комунального підприємства теплових мереж арбітражному керуючому Пашковському А.А. (АДРЕСА_3), Знамянській міській раді Кіровоградської області (27400, Кіровоградська обл., м. Знам'янка, вул. Жовтнева, 19).

Суддя О.Л. Бестаченко