ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2017 року Справа № 910/7484/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Плюшка І.А. - головуючого,

Євсікова О.О.

Картере В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк"Київська Русь" Білої І.В.

на ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 07 листопада 2016 року

у справі № 910/7484/16

господарського суду міста Києва

за позовом Публічного акціонерного товариства "Пиво-безалкогольний комбінат "Радомишль"

до Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь",

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача 1) Національний банк України,

2) Фонд гарантування вкладів фізичних осіб,

про зобов'язання вчинити дії

за участю представників:

позивача: Бабій В.В.

відповідача: Баранов О.В.

третьої особи-1: Шматко В.О.

третьої особи-2: не з'явилися

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року Публічне акціонерне товариство "Пиво-безалкогольний комбінат "Радомишль" звернулось до господарського суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь", в якому з урахуванням заяви від 07 червня 2016 року про виправлення описки у прохальній частині позовної заяви, просило:

- зобов'язати публічне акціонерне товариство "Банк "Київська Русь" подати реєстратору Державного реєстру обтяжень рухомого майна заяву про припинення обтяжень, накладених на підставі договору застави товарів в обороті № 20104-20/13-6 від 04 березня 2013 року та договору застави рухомого майна (обладнання) № 20103-20/13-6 від 04 березня 2013 року, укладених між ПАТ "Пиво-безалкогольний комбінат "Радомишль", як заставодавцем, та ПАТ "Банк "Київська Русь", як заставодержателем, і про вилучення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна записів № 13557823 та № 13557822, внесених на підставі зазначених договорів;

- зобов'язати публічне акціонерне товариство "Банк "Київська Русь" подати приватному нотаріусу Радомишльського районного нотаріального округу Житомирської області Камінській Людмилі Василівні заяву про зняття заборони відчуження майна та вилучення записів про іпотеку (№ 557358, № 559300, № 558783, № 559074, № 556385, № 553536, № 555142 від 04 квітня 2013 року та № 560749, № 561458, № 562586 від 05 квітня 2013 року), і записів про обтяження (№ 558002, № 559319, № 558837, № 559121, № 556513, № 562703, № 553863, № 555290 від 04 квітня 2013 року та № 560832, № 561758 від 05 квітня 2013 року) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що внесені на підставі договору іпотеки від 04 квітня 2013 року, укладеного між ПАТ "Пиво-безалкогольний комбінат "Радомишль", як іпотекодавцем, та ПАТ "Банк "Київська Русь" як іпотекодержателем, посвідченого приватним нотаріусом Радомишльського районного нотаріального округу Житомирської області Камінською Л.В. за реєстровим номером 565;

- зняти обтяження рухомого майна та внести до Державного реєстру обтяжень рухомого майна записи про припинення обтяжень на рухоме майно, накладених реєстраційними написами № 13557823 та № 13557822, внесеними на підставі зазначених договорів застави товарів в обороті № 20104-20/13-6 від 04 березня 2013 року та застави рухомого майна (обладнання) № 20103-20/13-6 від 04 березня 2013 року;

- зняти заборону відчуження майна та внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про припинення іпотеки, накладеної записами про іпотеку № 557358, № 559300, № 558783, № 559074, № 556385, № 553536, № 555142 від 04 квітня 2013 року та № 560749, № 561458, № 562586 від 05 квітня 2013 року;

- зняти заборону відчуження майна та внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про припинення обтяження, накладеного записами про обтяження № 558002, № 559319, № 558837, № 559121, № 556513, № 562703, № 553863, № 555290 від 04 квітня 2013 року та № 560832, № 561758 від 05 квітня 2013 року.

Рішенням господарського суду міста Києва від 06 вересня 2016 року (суддя Шкурдова Л.М. А.Ю.) позов задоволено повністю.

Місцевий господарський суд виходив з того, що відомості про припинення обтяження рухомого майна, яке було предметом договорів застави товарів в обороті № 20104-20/13-6 від 04 березня 2013 року та застави рухомого майна (обладнання) № 20103-20/13-6 від 04 березня 2013 року, підлягають внесенню до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, а також відомості про припинення іпотеки та обтяження, внесених на підставі договору іпотеки від 04 квітня 2013 року, підлягають внесенню Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, оскільки зобов'язання ПАТ "ПБК "Радомишль" перед ПАТ "Банк "Київська Русь" за зазначеними договорами забезпечення припинились у зв'язку з припиненням зобов'язань по сплаті коштів за кредитним договором № 19956-20/13-1 від 04 березня 2013 року, в забезпечення якого були укладені наведені договори застави та іпотеки, що встановлено господарськими судами у справах № 906/607/15 та № 906/98/16, а наявність в Державних реєстрах зареєстрованих обтяжень майна позивача порушує його права на вільне володіння, користування та розпорядження таким майном.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач - Публічне акціонерне товариство "Банк "Київська Русь" звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення господарського суду міста Києва від 06 вересня 2016 року і прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог та заявив клопотання про відновлення пропущеного строку на подання апеляційної скарги.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09 листопада від 2016 року (склад колегії суддів: Смірнова Л.Г. - головуючий, Кропивна Л.В., Дідиченко М.А.) з урахуванням ухвали Київського апеляційного господарського суду від 09 листопада 2016 року про виправлення описки, відхилено клопотання Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" про поновлення строку на подання апеляційної скарги на рішення господарського суду міста Києва від 06 вересня 2016 року у справі № 910/7484/16. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" та додані до неї документи повернуто скаржнику на підставі п.4 ч. 1 ст. 97 ГПК України, оскільки скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання та клопотання про поновлення такого строку відхилено.

Ухвала апеляційного господарського суду мотивована відсутністю поважних причин пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження та відсутністю підстав для поновлення такого строку.

Не погоджуючись з ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09 листопада від 2016 року, Публічне акціонерне товариство "Банк "Київська Русь" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати зазначену ухвалу апеляційного господарського суду, а справу передати Київському апеляційному господарському суду для вирішення питання про прийняття апеляційної скарги до провадження. В обґрунтування зазначених вимог заявник касаційної скарги посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права.

Колегія суддів обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм процесуального права, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.91 Господарського процесуального кодексу України сторони у справі, прокурор, треті особи, які не брали участі у справі, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили.

Відповідно до ч.1 ст.93 ГПК України апеляційна скарга подається на рішення господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення місцевим господарським судом, а у разі якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення - з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 та ч. 3 ст. 50 ГПК України процесуальні дії вчиняються у строки, встановлені цим кодексом. Перебіг процесуального строку, обчислюваного роками, місяцями або днями, починається наступного дня після календарної дати або настання події, якими визначено його початок.

Як встановлено судом апеляційної інстанцій та вбачається з матеріалів справи рішення господарського суду міста Києва прийнято 06 вересня 2016 року, повний текст підписано 09 вересня 2016 року, а відтак, останнім днем строку подання апеляційної скарги з урахуванням вимог ст. 93 ГПК України та ч. 3 ст. 51 ГПК України було 19 вересня 2016 року, про що вірно зазначив суд апеляційної інстанції.

Однак, апеляційна скарга подана Публічним акціонерним товариством "Банк "Київська Русь" 21 жовтня 2016 року, тобто з пропуском строку на її подання та з клопотанням про його відновлення.

Статтею 53 ГПК України передбачено, що за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В обґрунтування причин пропуску строку подання апеляційної скарги скаржник посилався на отримання судового рішення після спливу строку подання апеляційної скарги, а саме: 23 вересня 2016 року та неможливість сплатити своєчасно судовий збір у зв'язку з тяжким матеріальним становищем банку і обмеженим фінансуванням.

Виходячи зі змісту ст.53 ГПК України поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій. Однак, як вірно встановлено судом апеляційної інстанції, зазначені скаржником причини пропуску строку подання апеляційної скарги не є поважними в розумінні ст. 53 ГПК України з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 87 ГПК України повне рішення надсилається сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо в суді.

Судом апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що господарським судом міста Києва 06 вересня 2016 року в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частину рішення в присутності представників позивача та відповідача, а 14 вересня 2016 року рішення було направлено третім особам у справі, які не були присутні 06 вересня 2016 року у судовому засіданні. Таким чином, як правильно зазначив суд апеляційної інстанції, оскільки відповідач був присутнім в судовому засіданні, то відповідачу з 06 вересня 2016 року було відомо про прийняте судом рішення. Однак, отримано рішення господарського суду міста Києва від 06 вересня 2016 року було відповідачем в суді під розписку лише 23 вересня 2016 року.

При цьому, як вірно зазначено судом апеляційної інстанції можливість своєчасного отримання судового рішення та подання апеляційної скарги на рішення господарського суду міста Києва від 06 вересня 2016 року в даному випадку, залежала виключно від волевиявлення самого скаржника, тобто мала суб'єктивний характер, а зі змісту клопотання відповідача про поновлення строку подання апеляційної скарги не вбачається існування жодних перешкод, які б позбавляли скаржника можливості подати своєчасно та належно оформлену апеляційну скаргу.

Крім того, колегія суддів погоджується з апеляційним господарським судом про те, що посилання відповідача як на поважні причини пропуску строку подання апеляційної скарги на складний фінансовий стан Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" та обмежене фінансування, у зв'язку з якими він не мав можливості своєчасно сплатити судовий збір та подати апеляційну скаргу, є необґрунтованими, оскільки на підтвердження зазначених обставин відповідач не надав суду відповідних належних доказів, а з огляду на положення статті 129 Конституції України, якою однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, обставини, пов'язані з обмеженим фінансуванням, витраченням коштів, передбачених кошторисом банку для сплати судового збору, та відсутністю таких грошових коштів, не можуть вважатися поважними причинами пропуску строку подання апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 ГПК України апеляційний господарський суд постановляє ухвалу про повернення апеляційної скарги у випадках, якщо вона подана після закінчення строків, установлених цією статтею, і суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.97 ГПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про поновлення цього строку або таке клопотання відхилено.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності поважних причин пропуску процесуального строку на подання апеляційної скарги та підстав для поновлення заявнику апеляційної скарги такого строку.

За таких обставин, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що апеляційний господарський суд правильно і обґрунтовано відхилив клопотання відповідача про поновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги та повернув апеляційну скаргу скаржнику на підставі п.4 ч.1 ст.97 ГПК України з огляду на подання апеляційної скарги після закінчення строку, встановленого для її подання та відхилення клопотання про поновлення такого строку; вищезазначені висновки суду апеляційної інстанції відповідають фактичним обставинам справи та наявним матеріалам доказам і ґрунтуються на правильному застосуванні норм процесуального права.

Посилання скаржника на порушення норм процесуального права під час винесення Київським апеляційним господарським судом ухвали від 07 листопада 2016 року не знайшли свого підтвердження, у зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування зазначеного судового акту колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111, 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк"Київська Русь" Білої І.В залишити без задоволення.

2. Ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 07 листопада 2016 року у справі № 910/7484/16 залишити без змін.

Головуючий І.А. Плюшко

Судді О.О. Євсіков

В.І. Картере