РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

"13" лютого 2017 р. Справа № 906/981/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Петухов М.Г.

суддя Гулова А.Г. ,

суддя Маціщук А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

на рішення господарського суду Житомирської області від 08.12.2016р.

у справі № 906/981/16 (суддя Кудряшова Ю.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Електронтехсервіс ЛТД"

до відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про стягнення 35280,00 грн.

за участю представників сторін:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Житомирської області від 08.12.2016 р. у справі № 906/981/16 було задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма «Електронтехсервіс ЛТД» до відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення 35280 грн.

При винесені вказаного рішення суд першої інстанції виходив з того, що 26.06.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Електронтехсервіс ЛТД» (замовник) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (перевізник) було укладено договір-заявку на вантажне перевезення, відповідно до якого перевізник зобов'язується здійснити доставку вантажу (акумуляторів) з м. Харків до смт. Олександрівка Кіровоградської області (промислова зона Олександрівського ЛВУМГ УМГ «Черкаситрансгаз»).

Договір-заявка на перевезення вантажу від 26.06.2016 укладена ТОВ «ВКФ «Електронтехсервіс ЛТД» для здійснення зобов'язань щодо поставки акумуляторів та частин до них для Публічною акціонерного товариства «Укртрансгаз», відповідно до Договору № про закупівлю товарів від 10.06.2016 р., водієм відповідно до вказаного Договору-заявки був ОСОБА_3, а перевезення здійснювалося автомобілем МАН д. н. НОМЕР_1.

В подальшому, на виконання договору-заявки відповідачем 29.06.2016 р. було прийнято до перевезення акумулятори 6СТ-190 у кількості 151 шт. на суму 355152 грн., що були упаковані в палети.

Під час перевезення вантажу відбулося дозавантаження в автомобіль перевізника акумулятора unipower 6СТ-190 у кількості 1 шт. на суму 2317 грн.

Судом було встановлено, що при вивантаженні вантажу у смт. Олександрівка Кіровоградської області виявлено недостачу акумуляторів 6СТ-190 у кількості 15 шт., що підтверджується підписом водія ОСОБА_3 на товарно-транспортній накладній.

Окрім цього, у місці розвантаження у смт. Олександрівка Кіровоградської області 30.06.2016 за фактом прийняття акумуляторів 6СТ-190 від перевізника було складено акт №45 прийняття продукції (товару) в кількості 136 шт., який був складений за участю представника TOB "ВКФ «Електронтехсервіс ЛТД», представників УМГ «Черкаситрансгаз» та водія ОСОБА_3

Враховуючи вищевикладене, місцевий господарський суд встановив, що зобов'язання перевізника щодо доставки вантажу не були виконані в повному обсязі, оскільки при перевезенні було втрачено 15 акумуляторів, вартість яких відповідно до товарно-транспортної накладної №0000132 від 29.06.2016 загальна вартість становить 35280 грн., а тому прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Не погоджуючись із винесеним рішенням суду першої інстанції, відповідач - Фізична особа підприємець ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою до Рівненського апеляційного господарського суду, в якій просить рішення господарського суду Житомирської області від 08.12.2016 р. у справі № 906/981/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову відмовити.

Скаржник вважає, що рішення господарського суду є незаконним та таким, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

На підтвердження своїх доводів, скаржник вказує наступне.

Клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, подане через канцелярію було судом прийняте та задоволене, а тому не зрозуміло чому суд знаючи про не можливість присутності відповідача до 15.12.2016 р., призначив судове засідання на 08.12.2016 р.

Поставка продукції здійснювалася відповідно до Договору № укладеного 10.06.2016 р. між «Електронтехсервіс ЛТД» та ПАТ «Укртрансгаз» в особі філії УМГ «Черкаситрансгаз» на умовах DDP (ІНКОТЕРМС-2010), а тому саме продавець несе витрати та ризик пов'язані з транспортуванням

Предметом договору між позивачем та відповідачем було лише транспортування відповідачем товару, тобто дії спрямовані на перевезення, істотними умови якого є: найменування вантажу, його вага, кількість товару, тара упакування. Однак, охоронні функції не входили до обов'язку відповідача.

Підсумовуючи вищевикладене, скаржник вважає, що він не приймав на себе ризик втрати товару, в тому числі і внаслідок злочинних дій третіх осіб.

При винесені рішення господарський суд Житомирської області не дослідив належним чином договір-заявку на вантажне перевезення, а також інші документи, неправильно визначився із характером спірних правовідносин, в зв'язку із чим прийняв помилкове рішення.

Враховуючи викладене, Фізична особа підприємець ОСОБА_2 просить суд скасувати рішення господарського суду Житомирської області від 08.12.2016 р. у справі № 906/981/16.

Від позивача - ТОВ «ВКФ «Електронтехсервіс ЛТД» надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача, відповідно до якого просить оскаржене рішення суду першої інстанції залишити без змін, а в задоволенні апеляційної скарги - відмовити.

На спростування доводів, викладених в апеляційній скарзі, вказує на таке.

Апелянту було відомо про розгляд справи та підстави позову, крім цього він не був позбавлений можливості ознайомитися з матеріалами справи, підготувати відзив, направити свого уповноваженого представника в судове засідання при розгляді справи в суді першої інстанції

Посилання скаржника щодо відсутності у нього відповідальності за забезпечення охорони вантажу, оскільки за умовами Договору-заявки від 26.06.2016 р. перевізник бере на себе таку відповідальність.

Окрім того, зобов'язання перевізника щодо доставки товару були виконанні не в повному обсязі, оскільки при здійсненні перевезення було втрачено 15 акумуляторів.

Фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 в апеляційній скарзі не надано доводів, які б вказували на те, що рішення суду першої інстанції є безпідставним та необґрунтованим, чи прийнятим не у відповідності до вимог чинного законодавства України.

Підсумовуючи вказане, ТОВ «ВКФ «Електронтехсервіс ЛТД» просить суд відхилити апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця ОСОБА_2, а рішення господарського суду Житомирської області від 08.12.2016 р. у справі № 906/981/16 залишити без змін.

13 лютого 2017 року в судове засідання Рівненського апеляційного господарського суду представники сторін з належним чином підтвердження повноважень не з'явилися.

Враховуючи приписи ст.ст. 101,102 ГПК України про межі та строки перегляду справ в апеляційній інстанції, той факт, що сторони були належним чином та своєчасно повідомлені про дату, час та місце судового засідання, про що свідчать поштові повідомлення, направлені сторонам у справі (а.с. 101-102), а також те, що явка представників сторін в судове засідання обов'язковою не визнавалася, колегія суддів визнала за можливе здійснювати розгляд апеляційної скарги за відсутності представників сторін.

Дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін, виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено та як підтверджується матеріалами справи, що 10.06.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Електронтехсервіс ЛТД» (Постачальник) та Публічним акціонерним товариством «Укртрансгаз» (Покупець) в особі Філії Управління магістральних газопроводів «Черкаситрансгаз» було укладено Договір № про закупівлю товарів, відповідно до якого Постачальник забезпечити поставку товарів у кількості та у строки становленні Договором. (а.с. 14-16)

В подальшому 26 червня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Електронтехсервіс ЛТД» (Замовник) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (перевізник/відповідач) було укладено Договір-заявку на вантажне перевезення (далі - Договір-заявка) (а.с.11).

Відповідно до умов Договору-заявки Перевізник зобов'язується здійснити доставку акумуляторів вагою 6300 тонн з м. Харків до смт. Олександрівка Кіровоградської області.

Перевезення здійснювалося водієм ОСОБА_3 на автомобілі МАН д. н. НОМЕР_1.

Згідно із товарно-транспортною накладною № 0000132 від 29.06.2016 р. перевізник прийняв до перевезення акумулятори 6СТ-190 у кількості 151 шт. на загальну суму 355152 грн. (ціна за 1 шт. - 2352 грн.) (а. с. 12)

29.06.2016 на виконання договору-заявки відповідачем прийнято до перевезення акумулятори 6СТ-190 у кількості 151 шт. на суму 355152 грн., що були упаковані в палети. Зазначені обставини підтверджуються товарно-транспортною накладною №0000132 від 29.06.2016 (а.с.12).

Під час перевезення товару, в м. Жовті Води TOB «ВКФ «Електронтехсервіс ЛІД» здійснило дозавантаження в автомобіль перевізника акумулятора unipower 6СТ-190 у кількості 1 шт. на суму 2317 грн. На час відправлення вартість вантажу складала 425367 грн. Вказане підтверджується товарно-транспортною накладною №пк0000187 від 30.06.2016 р. (а. с. 13).

Однак, при вивантаженні вантажу у місці призначення смт. Олександрівка Кіровоградської області виявлено недостачу акумуляторів 6СТ-190 у кількості 15 шт., що підтверджується підписом водія ОСОБА_3, відповідальних осіб ВКФ «Електронтехсервіс ЛТД» та Філії УМГ «Черкаситрансгаз» на товарно-транспортній накладній №пк0000187 від 30.06.2016 р.

Про вказану недостачу було складено акт № 45 від 30.06.2016 р., відповідно до якого Філією УМГ «Черкаситрансгаз» було прийнято акумуляторів 6 СТ-190 згідно з договором № від 10.06.2016 р. в кількості 136 шт. Вказаний акт підписаний відповідальними особами ВКФ «Електронтехсервіс ЛТД», Філії УМГ «Черкаситрансгаз» та водієм перевізника ОСОБА_3

Враховуючи вищевикладене, зобов'язання перевізника щодо доставки вантажу не були виконані в повному обсязі, оскільки при перевезенні було втрачено 15 акумуляторів, вартістю 35280 грн.

Аналізуючи встановлені обставини справи та переглядаючи спірні правовідносини на предмет наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції приймає до уваги наступні положення діючого законодавства з урахуванням фактичних даних справи.

В силу приписів ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. 20 ГК України держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів. Кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Згідно ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Приписами статті 909 ЦК України передбачено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Частиною 2 статті 308 ГК України встановлено, що відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення .

Статтею 314 ГК України передбачено, що перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини. За шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає: у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Вказане спростовує доводи скаржника, що він не приймав на себе ризик втрати товару.

Приписами статті 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

До складу збитків, як зазначено у частині 1 ст. 225 ГК України, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

У частині 2 статті 224 ГК України зазначено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Статтею 623 ЦК України визначено, що розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Відповідно до розділу 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 р. № 363, товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи. Вантаж - всі предмети з моменту прийняття для перевезень до здачі одержувачу вантажу.

Пунктом 15.1. Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997 р. передбачено, що у разі зіпсуття або пошкодження вантажу, а також у разі розбіжностей між перевізником і вантажовідправником (вантажоодержувачем) обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актом за формою, що наведена в додатку 4.

Відповідно до п. 15.2. Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні перевізник, вантажовідправник і вантажоодержувач засвідчують в акті такі обставини: а) невідповідність між найменуванням, масою і кількістю місць вантажу в натурі і тими даними, які зазначені у товарно-транспортній накладній; б) порушення або відсутність пломб на кузові автомобіля або контейнері; в) простій автомобіля у пунктах вантаження і розвантаження понад встановлені норми часу; г) інші обставини (пошкодження упаковки, вантажу), які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності сторін.

Підсумовуючи вищевикладене, та факт, що недостача вантажу (15 акумуляторів загальною вартістю 35280 грн.) підтверджується відповідними записами в товарно-транспортній накладній №пк0000187 від 30.06.2016 р., котра підписана водієм, представниками постачальника та покупця за Договором № від 10.06.2016 р., колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду прийшла до висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

В силу приписів ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Натомість, скаржником не надано жодних належних та допустимих доказів у розумінні ст. ст. 32, 33, 34 ГПК України на підтвердження своєї правової позиції, викладеної в апеляційній скарзі.

Зважаючи на вказане, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують встановлених обставин справи, не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.

Отже, рішення господарського суду Житомирської області від 08.12.2016 р. у справі № 906/981/16 прийняте за повного з'ясуванням усіх обставин, що мають значення для справи, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для його зміни чи скасування в порядку статті 104 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103 - 105 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Житомирської області від 08.12.2016 р. у справі № 906/981/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - без задоволення.

2. Справу № 906/981/16 повернути в господарський суд Житомирської області.

Головуючий суддя Петухов М.Г.

Суддя Гулова А.Г.

Суддя Маціщук А.В.