ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" лютого 2017 р. Справа №920/251/16

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Ільїн О.В., суддя Россолов В.В.,

при секретарі Довбиш А.Ю.,

за участю представників:

позивача ОСОБА_1, за довіреністю №10-19/17-Д/130 від 08.08.2016 року;

відповідача ОСОБА_2, за довіреністю №01/17 від 17.01.2017 року;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: не зявився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «СК-ОФІС ЦЕНТР», м.Суми, (вх.№3177С/1-40) на рішення господарського суду Сумської області від 12.10.2016 року по справі №920/251/16,

за позовом Публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго», м.Суми,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «СК-ОФІС ЦЕНТР», м.Суми,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державна інспекція з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії у Сумській області, м.Суми,

про зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2016 року ПАТ «Сумиобленерго» звернулося до господарського суду Сумської області з позовною заявою, в якій просило суд вважати укладеним договір №56/16 від 26.01.2016 року про приєднання до електричних мереж ПАТ «Сумиобленерго» та додаток 1 до договору №56/16 від 26.01.2016 року про приєднання до електричних мереж ПАТ «Сумиобленерго» (Технічні умови приєднання, яке не є стандартним №56/994 від 26.01.2016 року) в узгодженій сторонами редакції з викладенням неврегульованих розбіжностей у редакції, викладеній у позові.

Рішенням господарського суду Сумської області від 12.10.2016 року по справі №920/251/16 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Джепа Ю.А., суддя Коваленко О.В., суддя Костенко Л.А.) позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «СК-ОФІС ЦЕНТР» на користь Публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго» 1378,00 грн. витрат зі сплати судового збору.

Відповідач з вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення місцевим господарським судом при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, а також на невідповідність висновків обставинам справи, просить скасувати рішення господарського суду Сумської області від 12.10.2016 року та прийняти нове судове рішення, яким договір №56/16 від 26.01.2016 року про приєднання до електричних мереж ПАТ «Сумиобленерго» та додаток №1 до договору №56/16 від 26.01.2016 року - Технічні умови №56/994 від 26.01.2016 року приєднання, яке не є стандартним, укласти в наступній редакції неврегульованих розбіжностей:

- пункти 1,2, 3.1.1, 3.1.3, 3.2.4, 5.4, 6.2 договору про приєднання та пункти 4, 5 Технічних умов - додатку №1 до договору приєднання викласти у редакції відповідача, запропонованій у протоколі розбіжностей;

- підпункти 11.1.1, 11.1.1, 11.1.1, 11.1.1, 11.1.2, 11.1.3, 11.1.4 Технічних умов - додатку до договору приєднання, виключити;

- пункти 3.1.2, 3.5, 4.2.1, 5.1 договору про приєднання викласти в редакції позивача, запропонованій у договорі про приєднання;

- пункти 11.1.5, 11.1.6, 11.1.7, 11.1.8, 11.1.9 та 11.1.10 Технічних умов викласти в редакції позивача із відповідною зміною їх нумерації на п. 11.1.1, 11.1.2, 11.1.3, 11.1.4, 11.1.5, та 11.1.6, що пов'язане із виключенням із тексту Технічних умов пунктів 11.1.1, 11.1.1, 11.1.1, 11.1.1,11.1.2, 11.1.3 та 11.1.4.

Також апелянт просить стягнути з ПАТ «Сумиобленерго» на свою користь судовий збір в сумі 1515,80 грн., сплачений за подання апеляційної скарги.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 30.11.2016 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СК-ОФІС ЦЕНТР» прийнято до провадження та призначено до розгляду.

30.11.2016 року позивач надав до суду відзив на апеляційну скаргу (вх.№12065), в якому зазначає, що згоден з рішенням господарського суду першої інстанції, вважає його обґрунтованим та законним, прийнятим при об'єктивному та повному досліджені всіх матеріалів справи, без порушення матеріального чи процесуального права, у звязку з чим просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Державна інспекція з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії у Сумській області 14.12.2016 року надала лист (вх.№12668), в якому зазначила, що нею надавались письмові пояснення до суду першої інстанції та доповнити їх нічим. Крім того, третя особа просить розглядати справу без участі представника інспекції за наявними матеріалами у справі.

Ухвалою суду від 22.12.2016 року з метою забезпечення повного, всебічного та обєктивного вирішення спору, а також дотримання принципів судочинства, враховуючи неможливість закінчення розгляду справи в даному судовому засіданні, розгляд справи відкладено на іншу дату.

24.01.2017 року представник відповідача надав через канцелярію суду додаткові пояснення (вх.№746), які долучено до матеріалів справи та в яких вказує, що під час розгляду справи та прийнятті оскаржуваного рішення суд першої інстанції невірно визначив характер спірних відносин між позивачем та відповідачем, невірно визначив та неправильно застосував для вирішення спірних відносин норми матеріального права в галузі електроенергетики, у звязку з чим чітко регламентовані відносини з приєднання електроустановок відповідача до вже існуючих електричних мереж позивача перевів в площину проектування електрообладнання будівель і споруд та замість застосування Закону України «Про електроенергетику» Правил та Методики для вирішення спірного питання застосував підзаконний нормативний акт технічного характеру, який до застосування не підлягав.

Ухвалою суду від 24.01.2017 року розгляд справи було відкладено враховуючи необхідність надання сторонами додаткових документів, а також ухвалено Державній інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії у Сумській області здійснити відповідну перевірку розрахунку точки приєднання електроустановок відповідача, яка визначена позивачем і надати з цього питання належний фаховий висновок та викликано в судове засідання представника Державної інспекція з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії у Сумській області для надання пояснень по справі.

До початку судового засідання 01.02.2017 року представник позивача надав через канцелярію суду письмові пояснення (вх.№1083), в яких вказує, що апелянтом було порушено п. 1.7.1 Правил приєднання електроустановок до електричних мереж і не здійснено відповідних дій щодо погодження або врегулювання спору до моменту звернення з позовною заявою.

Крім того, у вказаних поясненнях позивач виклав клопотання про виклик у судове засідання начальника проектно-кошторисного відділу ПАТ «Сумиобленерго» ОСОБА_3 для надання пояснень з питань визначення точок забезпечення потужності.

У судовому засіданні 01.02.2017 року представник відповідача підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги в повному обсязі та наполягав на її задоволенні. При цьому, представник відповідача надав до суду лист Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії у Сумській області №30-31-08-126 від 31.01.2017 року, в якому зазначено, що ними 31.01.2017 року отримано ухвалу суду від 24.01.2017 року, а 27.01.2017 року до них звернулося ТОВ «СК-ОФІС ЦЕНТР» з заявою про надання висновку щодо обґрунтованості вимог технічних умов та розрахунків ПАТ «Сумиобленерго» з питань приєднання електроустановок споживача до електромереж. Третьою особою у листі вказано, що на даний час представником готується висновок по заяві ТОВ «СК-ОФІС ЦЕНТР» і після вирішення всіх питань заявнику буде направлений висновок, а до суду надане додаткове письмове пояснення з питань, які виникли під час судового розгляду.

Представник позивача проти позиції апелянта заперечував з підстав викладених у його відзиві та додаткових письмових поясненнях. Також у судовому засіданні надав пояснення начальник проектно-кошторисного відділу ПАТ «Сумиобленерго» ОСОБА_3

Представник третьої особи у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не сповістив.

Враховуючи, що наявних в справі матеріалів достатньо для розгляду справи по суті, зважаючи на належне повідомлення третьої особи про час та місце судового засідання, а також на строки розгляду апеляційної скарги у відповідності до приписів статті 102 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку про розгляд справи в даному судовому засіданні за відсутності представника третьої особи.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи з урахуванням додаткових пояснень, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, заслухавши пояснення представників сторін, повторно розглянувши справу в порядку ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

У звязку з необхідністю підключення до електромереж ПАТ «Сумиобленерго» адміністративних (офісних) приміщень ТОВ «СК-ОФІС ЦЕНТР», як знаходяться за адресою: м.Суми, вул. Супруна, 15, у відповідності до Правил приєднання електроустановок до електричних мереж, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики №32 від 17.01.2013 року (далі - Правила), у січні 2016 року відповідач звернувся до позивача із заявою про приєднання його електроустановок, дозволена потужність яких складає 200 кВт.

У лютому 2016 року відповідач отримав від позивача для погодження та підписання технічні умови приєднання, яке не є стандартним №56/994 від 26.01.2016 року та договір про приєднання до електричних мереж №56/16 від 26.01.2016 року.

22.02.2016 року ПАТ «Сумиобленерго» отримало від ТОВ «СК-ОФІС ЦЕНТР» лист №02/18 від 18.02.2016 року з протоколом розбіжностей від 15.02.2016 року до вказаного договору приєднання №56/16 від 26.01.2016 року та технічних умов приєднання №56/16 від 26.01.2016 року, які є додатком №1 до договору.

Позивач з усіма запропонованими відповідачем у протоколі розбіжностей умовами не погодився, тому, враховуючи, що він є монополістом на ринку приєднання до електричних мереж товариства та укладення відповідного договору є обов'язковим для сторін на підставі закону, у відповідності до положень статті 181 Господарського кодексу позивач звернувся до господарського суду для розгляду неврегульованих розбіжностей.

Так, відповідач у протоколі розбіжностей пропонує позивачу у п. 3.1.1 договору №56/16 строки приєднання визначити відповідно до вимог чинних будівельних норм та правил, що розраховані у проекті.

Однак, відповідно до Правил приєднання електроустановок до електричних мереж (далі за текстом - Правила приєднання), затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики (далі за текстом - НКРЕ) №32 від 17.01.2013 року строки приєднання є предметом узгодження сторонами у відповідному договорі.

У той же час, відповідно до вимог законодавства, чинні будівельні норми та правила та проектна документація не встановлює строки виконання послуги з приєднання.

Відповідач пропонує у п. 3.1.2 договору строки підключення електроустановок замовника визначити без урахування передбачених договором умов, як-то: оплата вартості приєднання; введення в експлуатацію обєкта замовника; введення в експлуатацію електричних мереж зовнішнього електропостачання; надання документів, що підтверджують готовність до експлуатації електроустановки обєкта замовника; узгодження акта розмежування балансової належності.

Суд першої інстанції розглянувши такі умов, дійшов висновку про їх необґрунтованість і зазначив, що редакція, яка запропонована позивачем є вірною та відповідає вимогам чинного законодавства України.

Колегія суддів зазначає, що відповідач як станом на момент винесення оскаржуваного рішенням так і на момент апеляційного оскарження, відкликав свої вимоги щодо викладення п. 3.1.2 договору в його редакції, зазначивши про своє погодження з редакцією позивача.

Згідно протоколу розбіжностей від 15.02.2016 року відповідач пропонує до тексту договору включити пункт 3.1.3, який передбачає, що при узгодженні проектної документації, виконання електромонтажних робіт, пусконалагоджувальних, підготовчих робіт, дотримуватись строків, визначених законодавчими та нормативно-правовими актами.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, строки, визначені нормативно-правовими актами, не підлягають додатковому договірному врегулюванню за відсутності посилання на таку можливість у відповідному нормативно-правовому акті. Відповідно, якщо нормативний акт передбачає можливість альтернативного договірного врегулювання певних строків, то сторони визначають такі конкретні умови в договорі. Наразі, альтернативно договірне врегулювання не передбачено, то можливо дійти висновку про відсутність необхідності включення пункту 3.1.3 в редакції відповідача до тексту договору.

Відповідач пропонує із пункту 3.2.4 виключити посилання на строк введення в експлуатацію електроустановок зовнішнього забезпечення обєкту та виключити зобов'язання по введення в експлуатацію власного обєкту.

Слід зазначити, що відповідно до п. 3.1.11 Правил та умов п.3.1.2 договору приєднання введення в експлуатацію власного обєкту замовника є умовою підключення електроустановок замовника до електричних мереж електропередавальної організації. Крім того, договір приєднання №56/16 від 26.01.2016 року, а саме п. 3.2.4 сформульований у повній відповідності до умов п. 3.2.4 типового договору.

Відповідач пропонує в пункті 3.5 договору конкретизувати умови набуття права власності позивача на збудовані електричні мережі зовнішнього електропостачання та обмежити таке право власності позивача мережами до точки приєднання, а у пункті 4.2.1 договору виключити строк здійснення попередньої оплати.

Колегія суддів зазначає, що відповідач як станом на момент винесення оскаржуваного рішенням так і на момент апеляційного оскарження, відкликав свої вимоги щодо викладення п. 3.5 та п. 4.2.1 договору в його редакції, зазначивши про своє погодження з редакцією позивача.

Відповідач у протоколі розбіжностей пропонує пункт 5.1 договору доповнити такою умовою застосування відповідальності як порушення строків виконання зобов'язання.

Однак, за своїм змістом запропонована умова вже поглинається наявними в договорі умовами застосування відповідальності, зокрема визначеними у п. 5.1. Так, порушення строків виконання зобовязання є неналежним виконанням зобов'язання, що відповідно до п. 5.1 вже є умовою застосування відповідальності. Таким чином, запропонована відповідачем редакція пункту договору є недоцільною.

У пункті 9 протоколу розбіжностей відповідач пропонує конкретизувати випадки, які є підставою для кваліфікації дій виконавця як порушення строків виконання зобов'язання, і таким чином, передбачити умову, відповідно до якої порушенням строків вважається кожен день, необхідний для оскарження необґрунтованих вимог технічних умов.

Запропонована відповідачем умова не є правомірною оскільки сам факт оскарження обґрунтованості вимог технічних умов до Держенергонагляду не свідчить про те, що такі вимоги будуть визнані необґрунтованими. За змістом запропонованого пункту лише сам факт оскарження вимог технічних умов вже створює презумпцію вини позивача, що відповідно тягне за собою застосування відповідальності.

У пункті 10 протоколу розбіжностей відповідач пропонує в пункті 6.1 договору розширити коло органів державної влади, які вирішують спори за договором приєднання, зазначивши в якості таких «інспектуючи та регулюючі державні органи».

Проте, відповідно до ст. 19 Конституції України - органи державної влади діють на підставі і в спосіб, передбачений Конституцією та законами України. При цьому, ані Конституція України, ані Закони України не визначають в якості повноважень будь-яких державних органів (в тому числі «інспектуючих та регулюючих») вирішення спорів за договорами приєднання.

Вирішення спорів належить до компетенції суддів, а інспектуючі та регулюючі органи можуть надавати документи та пояснення, які в межах судового розгляду можуть мати ознаки доказів. Отже, викладення пункту 6.1 договору приєднання в редакції відповідача є неприпустимим.

У пунктах 1, 11, 12 протоколу розбіжностей відповідач запропонував у п. 1.2 договору визначити точкою забезпечення потужності - ТП-4 замість зазначеної у договорі ПС-110/6кВ «ТЕЦ», ком. № 9 та у пп. 4, 5 технічних умов приєднання, які є додатком №1 та невід'ємною частиною договору приєднання №56/16 від 26.01.2016 року, визначити джерелом електропостачання та точкою забезпечення потужності ТП-4 замість зазначеної в договорі ПС-110/6кВ «ТЕЦ», ком. №9 РУ-6 кВ ТП-4.

Відповідно до пункту 13 протоколу розбіжностей відповідач наполягає на виключенні з технічних умов приєднання п. 11.1.1, відповідно до змісту якого ТОВ «СК-ОФІС ЦЕНТР» запропоновано з урахуванням існуючого та додаткового навантаження проектом розрахувати можливість використання існуючої КЛ-6 кВ від комірки №9 ПС-110/6 кВ «ТЕЦ» до комірки №11 РП-1 та при необхідності виконати заміну на КЛ-6 кВ розрахункового перерізу жил, але не менше ніж 3*240 мм2.

Відповідач наполягає в п. 14 протоколу розбіжностей виключити з технічних умов приєднання п. 11.1.1, відповідно до змісту якого ТОВ «СК-ОФІС ЦЕНТР» запропоновано з урахуванням існуючого та додаткового навантаження проектом визначити необхідність реконструкції комірки №11 в РУ-6 кВ РП-1 та в разі необхідності встановити вакуумний вимикач типу ВР (розрахунок параметрів) з комплектом релейного захисту (тип визначити проектом) та трансформаторами струму розрахункового Ктс, виконати ошиновку та наладку обладнання. Іншими пунктами 14, 15 протоколу розбіжностей позивачем запропоновано відповідачу проектом розрахувати можливість використання у відповідних розподільчих установках розєднувачів та у випадку необхідності замінити їх на вимикачі навантаження.

Також у протоколі розбіжностей відповідач наполягає на виключенні з технічних умов приєднання пп. 11.1.2, 11.1.3, відповідно до змісту яких ТОВ «СК-ОФІС ЦЕНТР» запропоновано з урахуванням приєднаної потужності та потужності, що приєднується, проектом визначити можливість використання існуючих трансформаторів 1Т та 2Т в ТП-4 та у випадку необхідності виконати заміну на трансформатори розрахункової потужності з розробкою проекту на розрахунок охолодження трансформаторів в камерах; а також на виключенні з технічних умов приєднання п. 11.1.4, відповідно до змісту якого ТОВ «СК-ОФІС ЦЕНТР» запропоновано визначити проектом можливість використання ошиновки 6 кВ та 0,4 кВ в ТП-4, а в разі необхідності виконати заміну.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до пунктів 4, 5, 11 наданих відповідачу технічних умов, а також пункту 1.2 договору про приєднання, джерелом електропостачання та точкою забезпечення потужності електроустановок відповідача, є трансформаторна підстанція ПС-110/6 кВ «ТЕЦ», до якої підключено трансформаторну підстанцію ТП-4 6/0,4 кВ, до якої безпосередньо і повинно бути здійснено підключення електроустановок відповідача.

Відповідач зазначає, що схема електричної мережі, до якої він має намір приєднати свої електроустановки, виглядає наступним чином: ПС-110/6 кВ «ТЕЦ» - трансформаторна підстанція, елемент електричної мережі електропередавальної організації (позивача), в якій відбувається перетворення електричної енергії напругою 110 кВ в напругу 6 кВ для подальшого розподілення електроенергії між споживачами; від ПС-110/6 кВ «ТЕЦ» лінії напругою 6 кВ відходять розєднувачі, інші елементи високовольтної мережі, що розходяться по певній території електрозабезпечення для живлення інших трансформаторних підстанції (у тому числі і ТП-4 6/0,4 кВ, до якої необхідно підключити електроустановки Відповідача), які вже перетворюють напругу в мережах з 6 кВ на 0,4 кВ; ТП-4 6/0,4 кВ - трансформаторна підстанція Сумського міського району електричних мереж позивача, від якої лінії напругою 0,4 кВ можуть безпосередньо живити обєкти споживачів електричної енергії, у тому числі і відповідача (саме ця підстанція фактично і є джерелом електропостачання та точкою забезпечення потужності, про що і повинно бути вказано, на думку відповідача, в пунктах 4 та 5 Технічних умов і в пункті 1.2 договору про приєднання).

У той час, позивач вказує, що джерелом електропостачання та точкою забезпечення потужності електроустановок відповідача (п.4 та п.5 технічних умов) має бути не ТП-4 6/0,4 кВ, а ПС-110/6 кВ «ТЕЦ», аргументуючи це тим, що у разі приєднання відповідачем своїх електроустановок до ТП-4 6/0,4, певні ділянки та деякі елементи високовольтної мережі від ПС 10/6 кВ «ТЕЦ» до ТП-4 6/0,4 кВ у аварійному режимі можуть не забезпечити електропостачання належного рівня якості всіх інших існуючих споживачів електроенергії.

Відповідно до абз. 6 п.1.2 Методики розрахунку плати за приєднання електроустановок до електричних мереж, затвердженої постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг №115 від 12.02.2013 року (далі-Методика), приєднання, яке не є стандартним (нестандартне приєднання), - приєднання до діючих мереж електроустановки, за умов приєднання якої ступені напруги в точці приєднання та точці забезпечення потужності не збігаються та/або за умови перевищення числових значень для стандартного приєднання відповідно до закону.

На думку відповідача, в даному випадку джерелом живлення (джерело електропостачання - п.4 технічних умов) і точкою забезпечення потужності (п.5 технічних умов) є саме ТП-4 6/0,4 кВ, яка є трансформаторною підстанцією з лініями електропередачі, що має достатній резерв абонованої приєднаної потужності, до якої безпосередньо має бути здійснено приєднання електроустановок відповідача.

Свою позицію відповідач обґрунтовує тим, що Державна інспекція з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії у Сумській області у листі №30-31-32/35-436 від 04.05.2016 року, а також у поясненнях №30-31-32/35-687 від 08.07.2016 року вказала про неправомірність вимог позивача щодо підключення, визначеного у технічних умовах.

Проте, колегія суддів відхиляє такі доводи та вказує, що відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Вищевказаний лист Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії у Сумській області, а також письмові пояснення по справі не є належними та допустимими доказами у розумінні норм процесуального права.

Наразі, Державна інспекція з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії у Сумській області жодного разу в судове засідання не зявилася, буді-які перевірки не проводила та відповідний висновок щодо технічних умов приєднання не надавало.

Колегія суддів вважає помилковими обґрунтування відповідача щодо визначення точкою забезпечення потужності ТП-4 з посиланням на оприлюднену інформацію на сайті позивача стосовно резерву приєднаної потужності по вказаній ТП-4 в обємі 263,52 кВт при необхідних відповідачу 200 кВт.

Відповідно до вимог розділу 5 Правил приєднання електроустановок до електричних мереж, електропередавальна організація розміщує на своєму веб-сайті інформацію відносно трансформаторних підстанцій, в тому числі відносно резерву приєднаної потужності.

Згідно з вимогами п. 5.5 Правил приєднання - зазначена інформація не є вихідними даними для проектування обєктів зовнішнього електропостачання та дає можливість потенційному замовнику оцінити бізнесові та виробничі ризики відповідно до наявного резерву потужності на тій чи іншій підстанції. Замовник може звернутися до електропередавальної організації з метою роз'яснення інформації, розміщеної на офіційному веб-сайті електропередавальної організації.

Таким чином, можливо дійти висновку, що інформація з веб-сайту не є вихідними даними для проектування об'єктів зовнішнього електропостачання, що відповідно виключає можливість застосування такої інформації для розробки технічних умов приєднання.

Неможливість використання такої інформації для проектування обєктів зовнішньою електропостачання обумовлюється також і особливостями підрахунку даних, які розміщуються на сайті. Так, для відповідного обрахунку використовується коефіцієнт використання потужності, зазначений в додатку 5 Методики розрахунку плати. Як вбачається з додатку 5 коефіцієнт використання потужності має середнє значення без градації за категоріями споживачів. Разом з тим, кожна категорія споживачів має свою специфіку споживання електроенергії, а відповідно і використання потужності, а застосування єдиного коефіцієнту для всіх категорій споживачів для розрахунку резерву потужності є необґрунтованим і не відображає реального стану використання потужності.

Обумовлена у п. 5.5 Правил приєднання можливість звернення замовника до електропередавальної організації з метою роз'яснення інформації, розміщеної на сайті, підтверджує неможливість використання такої інформації для проектування.

На даний час питання проектування електрообладнання регулюється ДБН В.2.5-23:2010 «Проектування електрообладнання об'єктів цивільного призначення», які відповідно до преамбули є обов'язковими для застосування при проектуванні електропостачання об'єктів. Так. розділ 3 вказаних ДБН «Розрахункові електричні навантаження» детально визначає порядок обрахунку навантажень залежно від конкретної категорії споживачів, і окремо визначає коефіцієнт для розрахунку завантаження для кожної категорії - для промислових підприємств, підприємств харчування, освітніх закладів, медичних закладів, житлових будинків, гуртожитків тощо.

Отже, розрахунок електричного навантаження із застосуванням коефіцієнту за категоріями споживачів з урахуванням категорії надійності електропостачання відображає реальний стан навантаження на відміну від Методики.

Враховуючи, що відповідно до п.1.2 Методики розрахунку плати резервом абонованої приєднаної потужності є потужність, яка додатково до абонованої приєднаної потужності може бути забезпечена від певного джерела живлення із збереженням показників якості електричної енергії та надійності електропостачання, то для забезпечення надійності такого електропостачання при проектуванні приєднань до електричних мереж повинна братись не узагальнена інформація, а якомога точні дані.

Позивачем на спростування доводів відповідача і неможливості визначення точкою забезпечення потужності ТП-4 ПАТ було надано Розрахунок можливості використання існуючих силових трансформаторів ТП-4 м.Суми для приєднання споживача ТОВ «СК-ОФІС ЦЕНТР».

Розрахунок містить інформацію щодо фактичного приєднаного навантаження існуючих абонентів, інформацію щодо потужності трансформаторів ТП-4, враховує категорію надійності електропостачання конкретних приєднаних споживачів та коефіцієнти для обрахунку розрахункового навантаження, визначені ДБН В.2.5-23:2010, тобто тих складових, які беруть участь у розрахунку резервної потужності. За даними розрахунку у випадку приєднання електроустановок відповідача до електромереж ПАТ «Сумиобленерго» в ТП-4 навантаження на 2 трансформатори буде складати 110% та 123% від їх номінальної потужності, що є неприпустимим.

У свою чергу, відповідачем подано технічне обґрунтування, розроблене ТОВ «СК Електросистема», визначення місця (точки) забезпечення потужності (замовленої до приєднання) та точки приєднання установок ТОВ «СК-ОФІС ЦЕНТР» до електричних мереж ПАТ «Сумиобленерго», за висновком якого вибір ТП-4 м.Суми як точки забезпечення потужності та джерела живлення для електроустановок ТОВ «СК-ОФІС ЦЕНТР» є технічно обґрунтованим.

Державна інспекція з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії у Сумській області у своїх поясненнях зазначила, що вважає технічне обґрунтування, розроблене ТОВ «СК Електросистема» обґрунтованим та таким, що виконане на базі фактичних (загальних) даних.

Проте, як вже зазначалося надані третьою особою пояснення не є належними та допустимими доказами у справі і не підтверджено яким чином третя особа прийшла до висновків викладених у поясненні, за умови, що дослідження не провадились, засідання комісії не відбулося.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що в технічному обґрунтуванні відповідача допущені арифметичні помилки, які суттєво впливають на порядок розрахунків. Сторони проти наявності помилок у такому розрахунку не заперечували, зокрема, відповідач погодився з тим, що мають місце помилки. Однак, третя особа, при перевірці поданих сторонами розрахунків на помилки не звернула уваги, що додатково дає підстави вважати про відсутність належного дослідження третьої особою документів і надання пояснень та листа.

Також колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, щодо помилковості позицій відповідача та третьої особи відносно того, що ДБН В.2.5-23:2010 застосовуються виключно при проектуванні нового електрообладнання.

Так, відповідно до змісту технічного обґрунтування - розрахунки виконані відповідно до Правил приєднання електроустановок до електричних мереж, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики №32 від 17.01.2013 року та Методики розрахунку плати за приєднання електроустановок до електричних мереж, затвердженої постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики №115 від 12.02.2013 року. Разом з тим, ні Правила приєднання ні Методика розрахунку плати не регулюють питання порядку визначення точки забезпечення потужності. За своїм змістом Правила приєднання лише визначають, що є точкою забезпечення потужності, а відповідно до змісту п. 1.1 Методики розрахунку плати за приєднання - методика встановлює порядок розрахунку плати за приєднання електроустановок замовників до електричних мереж, збільшення існуючої абонованої приєднаної потужності електроустановок або зміни вимог до надійності електропостачання електроустановок. Крім того зазначено, що Методика застосовується електропередавальними організаціями для розрахунку плати за приєднання електроустановок до електричних мереж.

Отже, розрахунки, наведені в технічному обґрунтуванні, складені за формулами Методики, можуть бути використані виключно для визначення плати за приєднання а не для інших цілей, таких як визначення точки забезпечення потужності.

Відповідно до преамбули ДБН В.2.5-23:2010 ці норми поширюються на проектування електропостачання, електричного освітлення згідно з ДБН В.2.5-28, главою 6.1 ПУЕ і силового електрообладнання нових та існуючих, що підлягають реконструкції та капітальному ремонту житлових будинків, зазначених у ДБН В.2.2-15. адміністративних і побутових будинків та приміщень підприємств, зазначених у СНиП 2.09.04, та громадських будинків і споруд, наведених у додатку А ДБН В.2.2-9. Захисні заходи електробезпеки слід передбачати згідно з ДБН В.2.5-27. главою 1.7 ПУЕ. Спеціальні вимоги для житлових і громадських будинків з умовною висотою від 73.5 м до 100 м включно встановлені ДБН В.2.2-24, а блискавкозахист будинків та споруд - відповідно до ДСТУ Б В.2.5-38. Тобто, дані норми поширюються на будь-яке проектування електропостачання, а не тільки на проектування нових електроустановок.

Таким чином, запропоновані відповідачем зміни договору та технічних умов, які викладені у протоколі розбіжностей є неприпустимим.

Колегія суддів вважає за необхідне наголосити, що згідно п. 1.7.1 Правил па підставі заяви замовника про приєднання електроустановки певної потужності та викопіювання із ситуаційного плану протягом двох робочих днів електропередавальна організація визначає точки забезпечення потужності з наданням замовнику технічного обґрунтування (у вигляді розрахунків, схем), виходячи зі структури мереж та навантаження у зоні можливого приєднання. Для визначення типу приєднання (стандартне приєднання або приєднання, яке не є стандартним) за точку забезпечення потужності приймається найближча точка в існуючих (діючих) електричних мережах (кабельна лінія, повітряна лінія або трансформаторна підстанція) електропередавальної організації ступеня напруги, що відповідає ступеню напруги в точці приєднання. У разі незгоди із запропонованими електропередавальною організацією точками забезпечення потужності замовник на підставі техніко-економічного обґрунтування може запропонувати інші варіанти можливого приєднання. При цьому вихідні дані для розробки техніко-економічного обґрунтування надаються протягом 5 робочих днів електропередавальною організацією безоплатно.

Проте відповідачем не обґрунтовано та не надано доказів у підтвердження виконання ним умов вищевказаного пункту Правил, а саме, що він звертався до електропередавальної організацією з вимогою про надання вихідних даних для розробки техніко-економічного обґрунтування, або звертався до позивача з іншим варіантом можливого приєднання, обмежившись лише проведенням власних розрахунків і складанням протоколу розбіжностей.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставинам, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Колегія суддів вважає, що ПАТ «Сумиобленерго» в обґрунтування своєї позовної заяви, надало суду першої інстанції належні докази і вірно обґрунтувало свою позицію по справі із вірним застосуванням норм права.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв'язку з її юридичною та фактичною необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують наведені висновки колегії суддів та вчиненні при довільному тлумаченні норм права, у звязку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «СК-ОФІС ЦЕНТР» не підлягає задоволенню з підстав, викладених вище, а оскаржуване рішення господарського суду Сумської області від 12.10.2016 року по справі №920/251/16 має бути залишене без змін.

Враховуючи, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, витрати апелянта по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 34, 43, 44, 49, 99, 101, п.1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СК-ОФІС ЦЕНТР» залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Сумської області від 12.10.2016 року по справі №920/251/16 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 03 лютого 2017 року.

Головуючий суддя Хачатрян В.С.

Суддя Ільїн О.В.

Суддя Россолов В.В.