ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про забезпечення позову

13.02.2017 Справа № 904/294/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Український дім" (смт. Слобожанське, Дніпровського району, Дніпропетровської області)

до Публічного акціонерного товариство "Комерційний банк "Хрещатик" (м. Київ)

за участю у справі у якості третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Легкого Вадима Володимировича (м. Дніпропетровськ)

за участю у справі у якості третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Євродор" (смт. Слобожанське, Дніпровського району, Дніпропетровської області)

про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

Суддя Фещенко Ю.В.

Представники:

від позивача: Носкова Н.М. - представник (довіреність від 12.01.2016)

Борисова Ю.В. - представник (довіреність від 01.01.2017)

від відповідача: Самойленко С.В. - головний юрисконсульт (довіреність № 93 від 19.01.2017)

від третьої особи-1: не з'явився

від третьої особи-2: не з'явився

присутній: ОСОБА_5 - паспорт НОМЕР_1 від 26.09.2013

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Український дім" (далі - позивач) звернулося до господарського суду Дніпропетровської області із позовною заявою до Публічного акціонерного товариство "Комерційний банк "Хрещатик" (далі - відповідач), в якій просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 02.12.2016 за № 2629, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Легким Вадимом Володимировичем, щодо звернення стягнення на предмет застави основних засобів.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

Між Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Хрещатик" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Євродор" (далі - третя особа-2) 25.06.2012 було укладено кредитний договір № 76ВКЛ-12, за умовами якого банк відкрив позичальнику - Товариству з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Євродор" відкличну відновлювальну кредитну лінію у сумі 10 000 000 грн. 00 коп. строком на 6 місяців, терміном повернення - 31.12.2012. В подальшому, сторонами договору змінювався розмір кредиту та строк його повернення, шляхом укладення додаткових договорів до договору.

Виконання за договором забезпечувалось договором застави основних засобів № 76ВКЛ-12-З-1 від 25.06.2012, які належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Український дім", а саме: дорожньо-будівельних автомобілів, машин та механізмів в кількості 53 одиниць, загальною заставною вартістю 32 428 237 грн. 00 коп.

В той же час, позивач посилається на те, що 01.02.2016 третя особа-2 набула статусу кредитора відповідача на підстав договору відступлення права вимоги № 01022016-S, укладеного з громадянином України ОСОБА_6, який мав банківський вклад у вказаному банку. Тобто, третя особа-2 на підставі вищевказаного договору отримало можливість повного виконання зобов'язань по кредитному договору. Так, 08.02.2016 третя особа-2 надіслала до відповідача письмову заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог, проте Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Хрещатик", не вчинило ніяких дій та не визнало факт взаємозаліку, і як наслідок Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Євродор" було вимушено звернутися до господарського суду м. Києва із позовною заявою про визнання зобов'язань по кредитному договору № 76ВКЛ-12 припиненим.

Позивач зазначає, що станом на 01.02.2017 розгляд справи № 910/11191/16 тривав, отже, не було законних підстав забезпечення зобов'язання за рахунок заставленого майна.

Так, 02.12.2016 відповідач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Легкого Вадима Володимировича (далі - третя особа-1) для вчинення виконавчого напису на договорі застави основних засобів № 76ВКЛ-12-З-1 від 25.06.2012, на підставі яких звернув стягнення на предмет застави, яким є рухоме майно позивача.

Враховуючи викладені у позові обставини, позивач вважає, що виконавчий напис від 02.12.2016 за № 2629, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Легким Вадимом Володимировичем, щодо звернення стягнення на предмет застави основних засобів, слід визнати таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 17.01.2017 порушено провадження у справі та її розгляд призначено в засіданні на 01.02.2017. Також, вказаною ухвалою суду залучено до участі у справі у якості третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Легкого Вадима Володимировича та у якості третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Євродор".

Від позивача надійшло клопотання про забезпечення позову (вх.суду 3669/17 від 20.01.2017), в якому він просив суд зупинити стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Легкого Вадима Володимировича про звернення стягнення на предмет застави основних засобів № 2629 від 02.12.2016. Клопотання обґрунтоване тим, що спірний виконавчий напис пред'явлено стягувачем до примусового виконання, а Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відкрито виконавче провадження з його виконання (ВП №53222799). Позивач стверджує, що невжиття заходів до забезпечення позову може унеможливити виконання рішення суду у випадку задоволення судом позовних вимог, оскільки є вірогідність того, що органи ДВС повністю виконають оскаржуваний виконавчий напис до набрання законної сили рішенням суду про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Заявник вважає, що існує нагальна потреба у вжитті заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, так як невжиття таких заходів може призвести до примусового стягнення коштів за недійсним виконавчим документом. Якщо виконавчий документ буде визнаний таким, що не підлягає виконанню, то наслідком цього буде закінчення виконавчого провадження на підставі статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" і повернення рухомого майна його власнику, а якщо транспортні засоби будуть реалізовані, то виконавче провадження буде закінчено з іншої підстави і повернути такі транспортні засоби буде складно, у зв'язку з необхідністю ініціювання судових процесів про визнання недійсними договорів купівлі-продажу 53 транспортних засобів позивача.

Представником позивача у судовому засіданні 13.02.2017 було викладено зміст заяви про забезпечення позову, яку він просив суд задовольнити з підстав, які у ній наведені.

Представник відповідача у судовому засіданні 13.02.2017 проти задоволення заяви про вжиття заходів до забезпечення позову заперечував, посилався на її необґрунтованість.

Суд, розглянувши подану заяву про забезпечення позову і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується вказана заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду заяви і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача,

ВСТАНОВИВ:

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "Право на ефективний засіб юридичного захисту" встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Відповідно до статті 66 Господарського процесуального кодексу України забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду. Господарський суд має право вжити, передбачені статтею 67 Господарського процесуального кодексу України, заходи до забезпечення позову, у тому числі, за заявою сторони, яка подала позов.

Статтею 67 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позов забезпечується:

- накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві;

- забороною відповідачеві вчиняти певні дії;

- забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

- зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Як зазначено в пункті 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову", заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії. Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості (пункт 3 постанови Пленуму).

Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду. Інших підстав для застосування названих заходів закон не передбачає.

Статтею 50 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржується до суду.

Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Предметом позову є визнання виконавчого напису № 2629 від 02.12.2016, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Легким Вадимом Володимировичем таким, що не підлягає виконанню.

Так, 02.12.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Легким Вадимом Володимировичем вчинено виконавчий напис № 2629, відповідно до якого звернено стягнення на рухоме майно, а саме: 53 одиниці транспортних засобів.

Пунктом 3 частини 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавчі написи нотаріусів віднесено до числа виконавчих документів.

Вказаний виконавчий напис пред'явлений банком як виконавчий документ до виконання в орган державної виконавчої служби.

При цьому, 03.01.2017 Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відкрито виконавче провадження № 53222799.

Крім того, 11.01.2017 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Русецькою О.О. було винесено постанову про арешт майна боржника по виконавчому провадженню, в якій було накладено арешт на рухоме майно, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Український дім".

Частиною 1 статті 67 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позов забезпечується, зокрема, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Враховуючи, що виконавчий напис нотаріуса є виконавчим документом, відтак суд має право забезпечувати позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Із наведених у заяві про вжиття заходів забезпечення позову фактів та обґрунтувань вбачається, що предмет позову по даній справі та заявлений позивачем захід забезпечення позову є взаємопов'язані та має на меті відновлення становища позивача, яке існувало до прийняття оспорюваного виконавчого напису.

Як роз'яснено у пункті 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" із змінами та доповненнями, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

За вимогами статті 66 Господарського процесуального кодексу України обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає в доказуванні обставин, з якими пов'язано вирішення питання про забезпечення позову.

На підтвердження виконання оспорюваного виконавчого напису нотаріуса позивачем надано суду постанови органу державної виконавчої служби про відкриття виконавчого провадження та арешт майна боржника.

Дослідивши матеріали справи та вимоги поданого клопотання про забезпечення позову, суд встановив відповідність заходу до забезпечення позову вимогам, на забезпечення яких він вживається, наявність зв'язку між обраним позивачем заходом до забезпечення позову зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса і предметом позовної вимоги визнання даного виконавчого написів нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а також обґрунтованість вимог заявника, що підтверджується існуванням фактичних обставин, які в подальшому можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду наявність виконавчого провадження, відкритого на підставі оспорюваного виконавчого напису нотаріуса.

Суд вважає за необхідне зауважити, що невжиття відповідних заходів до забезпечення позову, передбачених законом, ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду, оскільки у разі задоволення позовних вимог рішення у даній справі безпосередньо не призведе до відновлення прав та інтересів позивача, якщо стягнення за виконавчим написом буде завершене.

Разом з тим, вжиття судом вказаного заходу до забезпечення позову, наведеного у заяві, призведе до ефективної реалізації позивачем права на захист своїх прав і охоронюваних законом інтересів, оскільки Закон України "Про виконавче провадження" передбачає обов'язок виконавця зупинити вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Вказаної позиції дотримується Вищий господарський суд України, зокрема у своїй постанові від 13.07.2016 у справі № 914/408/16.

Враховуючи предмет даного позову, наведені позивачем докази та обґрунтування заявлених вимог, їх розумність та адекватність, наявність зв'язку між заходом до забезпечення позову та предметом позовних вимог, з метою запобігання порушенню прав та охоронюваних законом інтересів позивача, вбачається підтвердженою ймовірність утруднення або унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову при невжитті заходів забезпечення позову.

Отже, оцінивши ймовірність загрози невиконання, утруднення виконання рішення суду у справі в разі задоволення позову, беручи до уваги те, що обраний заявником захід до забезпечення позову передбачений чинним процесуальним законодавством та у разі його вжиття не порушить прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання позивача.

Як роз'яснено у пункті 10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" із змінами та доповненнями, враховуючи, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, господарський суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

Питання про скасування заходів до забезпечення позову може бути розглянуто господарським судом без виклику сторін та інших учасників судового процесу.

За наведеного, клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Український дім" про вжиття заходів до забезпечення позову підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 66, 67, 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Український дім" про вжиття заходів до забезпечення позову задовольнити.

Зупинити стягнення на підставі виконавчого напису від 02.12.2016 № 2629, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Легким Вадимом Володимировичем.

Стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Український дім" (52005, Дніпропетровська область, Дніпровський район, смт. Слобожанське, вулиця Виробнича, будинок 15; ідентифікаційний код 35679845)

Боржник: Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Хрещатик" (01001, м.Київ, вулиця Хрещатик, будинок 8-А; ідентифікаційний код 19364259)

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття - 13.02.2017.

Ухвала як виконавчий документ підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження", та може бути пред'явлена до виконання - до 14.02.2020.

Ухвала господарського суду може бути оскаржена протягом п'яти днів з дня її оголошення до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області. Оскарження ухвали про вжиття заходів до забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя Ю.В. Фещенко