ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02.02.2017 Справа № 905/3543/16

Суддя господарського суду Донецької області Філімонова О.Ю., розглянувши матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства «АПК-ІНВЕСТ» с. Рівне Покровський район Донецька область

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Таурус-2015» м. Маріуполь Донецька область

про стягнення заборгованості у розмірі 60 208, 25 грн., пені у розмірі 13 837, 97 грн., 3% річних у розмірі 1 233, 77 грн., інфляційних витрат у розмірі 4 679, 45 грн.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1-довіреність від 15.12.2016р.

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство «АПК-ІНВЕСТ» звернулось до господарського суду Донецької області з позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Таурус-2015» м. Маріуполь Донецька область про стягнення заборгованості у розмірі 60 208, 25 грн., пені у розмірі 13 837, 97 грн., 3% річних у розмірі 1 233, 77 грн., інфляційних витрат у розмірі 4 679, 45 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідно до умов укладеного між сторонами договору купівлі-продажу № 636 від 01.06.2015 року, позивач зобовязався передати у власність відповідача товар, а відповідач зобовязався прийняти та оплатити товар на умовах та в порядку, визначеному даним договором, однак свої зобовязання відповідач не виконав в результаті чого за ним утворилась заборгованість у розмірі 60208,25 грн.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує ст.ст. 525, 526, 610, 611, 625, 655, 692 Цивільного кодексу України, ст. ст. 193, 216, 230-232 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 54, 55, 66, 67 Господарського процесуального кодексу України.

17.01.2017р. позивач через канцелярію суду надав супровідний лист про долучення документів до матеріалів справи.

Клопотання щодо фіксації судового процесу не заявлено, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши надані позивачем документи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

01.06.2015р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Таурус-2015» (покупець) в особі директора ОСОБА_2, яка діє на підставі Статуту та Приватним акціонерним товариством «АПК-ІНВЕСТ» (продавець) в особі генерального директора ОСОБА_3, який діє на підставі Статуту, укладено договір купівлі-продажу № 636.

Відповідно до п.1.1 договору, продавець передає у власність покупця, а покупець приймає і оплачує товар на умовах і в порядку, визначеному цим договором, згідно із замовленням на поставку, товаросупровідними документами, ціни в яких неможуть перевищувати затверджених в специфікації, що є невідємною частиною цього договору.

Згідно до п. 2.1. договору, асортимент і ціни на товар, що поставляється продавцем, визначаються специфікацією, затвердженою сторонами, яка є невідємною частиною цього договору (Додаток 1 «Специфікація»).

Відповідно до п.2.4. договору, замовлення на поставку вважається прийнятим продавцем від покупця в разі, якщо протягом 1(одного) робочого дня після його отримання продавець будь-яким зручним для себе способом не надасть повідомлення про свою незгоду з умовами замовлення на поставку чи про неможливість його виконання. У такому випадку, продавець в той же термін зобовязаний направити покупцю поштою письмове повідомлення про незгоду з умовами замовлення на поставку чи про неможливість його виконання, скріплене печаткою продавця.

Пунктом 6.1.1. договору передбачено, що ціна на товар встанолюється в національній валюті України, включаючи ПДВ.

Відповідно до п.6.1.2. договору, продавець зобовязаний поставляти товари покупцю за цінами, вказаними у специфікації.

Згідно з п. 6.1.3. договору, сума цього договору визначається загальною сумою товарних накладних в період його дії.

Відповідно до п. 9.1. договору, даний договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31.12.2016р.

Якщо жодна із сторін письмово не заявить іншій стороні про припинення дії договору не менше ніж за 30 (тридцять) календарних днів до заплонованої дати припинення його дії. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний календарний рік на таких же умовах.

Протоколом розбіжностей до договору купівлі-продажу № 636 від 01.06.2015р., сторони прийняли узгоджену редакцію до договору купівлі-продажу № 636 від 01.06.2015р.

Відповідно до вищезазначеного протоколу розбіжностей сторони узгодили п.1.1., п.2.4., п. 6.1.4., п.7.6, п.9.1. в наступній редакції:

« п.1.1. Продавець поставляє та передає у власність покупця, а покупець приймає і оплачує товар, а саме: мясо свиней (свинини) вітчизняного походження в тушах і напівтушах відповідної категорії і певною мірою термічної обробки, блоки з мяса, субпродукти мясні оброблені, напівфабрикати мясні (далі по тексту товарна група «мясо»), а так само ковбасні вироби та вироби з мясної сировини в т.ч. продукти зі свинини (далі по тексту товарна група «ковбаси/копченості)» на умовах і в порядку, визначеному цим договором, згідно замовленню на поставку, товаросупровідними документами, ціни в яких не можуть перевищувати затверджених в специфікації, що є невідємною частиною цього договору.

п.2.4. Замовлення на поставку вважається прийнятим продавцем від покупця в разі, якщо протягом 1(одного) робочого дня після його отримання продавець будь-яким зручним для себе способом не надасть повідомлення про свою незгоду з умовами замовлення на поставку чи про неможливість його виконання. У такому випадку, продавець в той же термін зобовязаний направити покупця поштою чи іншим засобом звязку (електронна пошта, факсимільний звязок) письмове повідомлення про незгоду з умовами замовлення на поставку чи про неможливість його виконання.

п. 6.1.4. Покупець зобовязаний оплачувати кожну товарну накладну на переданий продавцем товар, товарної групи «мясо» не пізніше 14 (чотирнадцяти) календарних днів від моменту поставки такої партії товару і товарної групи «ковбаса/копченості» - пізніше 40(сорока) календарних днів від моменту поставки такої партії товару.

п.7.6. У разі наявності у покупця простроченої дебіторскої заборгованості постачальник залишає за собою право припинити постачання продукції (виконання замовлень покупця), до моменту повного погашення покупцем простроченої заборгованості, попередньо, не менш ніж за 2 робочих дні, направивши покупевцеві лист інформують про дату припинення выдвантаження. За порушення покупцем терміну оплати, передбаченого розділом 6 пунктом 6.1.4. цього договору, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення.

п.9.1.Даний договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2016р.»

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обгрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим (ст.43 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Договір № 636 від 01.06.2015 року, укладений між сторонами за своєю правовою природою є договором купівлі продажу, який підпадає під правове регулювання норм статті 655-697 Цивільного кодексу України.

Згідно з частиною 1 ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст. 656 Цивільного кодексу України, предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Згідно з ч.1 ст. 662 Цивільного кодексу України, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до ч.1 ст. 691 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Згідно з ч.1 статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися - належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином та відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Згідно до ч. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 2 ст. 193 Господарського кодексу України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

На виконання умов договору купівлі - продажу було передано відповідачу продукцію за товарними накладними: №5822 МК від 11.03.2016р. на суму 43276,80 грн.; №4497 МК від 25.02.2016р. на суму 31186,08грн., відповідач отримав від позивача товар на загальну суму 74462,88грн. (а.с. 16,18).

Відповідачем була здійснена часткова оплата поставленого товару на загальну суму 14254,63грн., що підтверджується платіжним дорученням та актом звірки взаємних розрахунків (а.с.20,21).

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем складає 60208,25грн.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 202 Господарського кодексу України та ст.599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Відповідач доказів погашення суми боргу у розмірі 60208,25 грн. до матеріалів справи не надав, тому суд вважає позовні вимоги доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також, позивач просить стягнути с відповідача 3% річних у розмірі 1233,77 грн., інфляційні витрати у розмірі 4679,45грн., пеню у розмірі 13837,97 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, перевіривши арифметичний розрахунок 3% річних, наданий позивачем, позовні вимоги в частині стягнення 3 % річних задовольняє у повному обсязі: за період з 25.03.2016р. по 30.11.2016р. на суму заборгованості 43276,80грн. 3% річних у розмірі 892,81грн.; за період з 11.03.2016р. по 30.11.2016р. на суму заборгованості 31186,08грн. 3% річних у розмірі 679,26грн., всього 3% річних у розмірі 1572,07грн.

Оскільки суд не може виходити за межі заявлених позовних вимог, тому 3 % річних підлягають стягненню у розмірі 1233,77 грн.

Перевіривши арифметичний розрахунок інфляційних витрат, наданий позивачем, суд, позовні вимоги в частині стягнення інфляційних витрат задовольняє: за період квітень 2016р. по листопад 2016р. на суму заборгованості 43276,80 грн. інфляційні витрати у розмірі 4203,06грн.; за період березень 2016р. по листопад 2016р. на суму заборгованості 31186,08 грн. інфляційні витрати у розмірі 3370,95грн, всього інфляційних витрат у розмірі 7574,01 грн.

Оскільки суд не може виходити за межі заявлених позовних вимог, тому інфляційні витрати підлягають стягненню у розмірі 4679,45 грн.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Аналогічні положення закріплені і в ст.ст. 216, 217 Господарського кодексу України. При цьому, несвоєчасне виконання грошових зобовязань є належною підставою у розумінні ст. 218 Господарського кодексу України для застосування заходів господарсько-правової відповідальності.

Як встановлено ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є вид неустойки, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог, про стягнення неустойки (штрафу, пені).

У відповідності до вимог ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Перевіривши арифметичний розрахунок пені, наданий позивачем, суд зазначає, що позивачем були допущені арифметичні помилки при розрахунку пені: за період з 25.03.2016р. по 22.09.2016р. на суму заборгованості 43276,80грн. пеня у розмірі 7631,38грн.; за період з 11.03.2016р. по 08.09.2016р. на суму заборгованості 31186,08грн. пеня у розмірі 5660,36грн., всього пеня у розмірі 13291,74грн.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені суд задовольняє частково, у розмірі 13291,74грн.

В частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача пені у розмірі 546,23грн., суд відмовляє.

Згідно вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32-34, 36, 43, 49, 82-85, 115, 116, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю "ТАУРУС-2015" (87548, Донецька обл., м. Маріуполь, проспект Будівельників, буд. 125, ) на користь Приватного акціонерного товариства "АПК-ІНВЕСТ" (85325, Донецька обл., Покровський район, село Рівне, вул. Шопена, будинок 1 А, ) суму заборгованості у розмірі 60208 (шістдесят тисяч двісті вісім) грн 25 коп., пеню у розмірі 13291( тринадцять тисяч двісті девяносто одна) грн. 74 коп., 3 % річних у розмірі 1233 (одна тисяча двісті тридцять три) грн. 77 коп., інфляційні витрати у розмірі 4679 (чотири тисячі шістсот сімдесят девять) грн. 45 коп., судовий збір у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн 00коп.

Відмовити у задоволенні позовних вимог в частині пені у розмірі 546,23 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня складення повного тексту рішення та може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя О.Ю. Філімонова

Дата складання та підписання повного тексту рішення 03.02.2017р.

Надруковано 3 примірника:

1-до справи;

1-позивачу;

1-відповідачу