ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ПРО ПОВЕРНЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ

"06" лютого 2017 р. № 01-39/903/110/17

Суддя господарського суду Волинської області Пахолюк В.А., розглянувши матеріали

за позовом Заступника керівника Луцької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Управління освіти Луцької міської ради, м.Луцьк

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м.Луцьк

про стягнення 46 504, 33 грн. заборгованості та зобов'язання повернути майно, -

в с т а н о в и в :

Заступник керівника Луцької місцевої прокуратури звернувся до суду в інтересах держави в особі Управління освіти Луцької міської ради з позовом до відповідача - Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення 46 504, 33 грн. заборгованості за договором оренди, в т.ч. 45 160, 58 грн. боргу по орендній платі та 1 343,75 грн. пені та зобов'язання орендаря повернути орендодавцю майно.

Подана позовна заява не може бути прийнята господарським судом Волинської області, оскільки не відповідає вимогам Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України).

В порушення п. 3 ст.57 ГПК України позивачем до вищевказаної позовної заяви не подано доказів сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Позивачем при зверненні з даним позовом фактично заявлено дві вимоги майнового характеру.

Відповідно до пункту 2.2.1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" №3674-VI від 08.07.2011р. (зі змінами) за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збір сплачується в розмірі 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2017р." 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 1 600, 00грн.

Вищий господарський суд України у п. 2.2 постанови пленуму від 12.02.2013р. №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" зазначив, що статтею 55 ГПК передбачено визначення ціни позову у позовах про стягнення грошей і про витребування майна. Відповідні позовні заяви мають майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за приписом підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону.

Відповідно до п.2.9. зазначеної постанови №7 у разі об'єднання позовних вимог майнового характеру відповідно до статті 58 ГПК судовий збір обчислюється із загальної вартості суми позову.

Тобто, за вимогу про повернення майна позивач, повинен був сплатити судовий збір з урахуванням вартості спірного майна, за вимогу про стягнення 46 504, 33 грн. - 1 600, 00 грн.

Згідно п.3 ч.2 ст.54 ГПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову.

Однак, позивачем не зазначено та не подано розрахунку ціни позову та доказів, які підтверджують вартість спірного майна.

Долучене до позовної заяви платіжне доручення № 106 від 30.01.2017р. про сплату судового збору в розмірі 3 200, 00грн. не може бути належним доказом оплати судового збору у встановленому розмірі та порядку.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо до позовної заяви не подано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Допущені порушення є підставою для повернення даної позовної заяви без розгляду, що не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущених порушень.

Господарський суд, керуючись п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, -

у х в а л и в:

Позовну заяву Заступника керівника Луцької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Управління освіти Луцької міської ради (вх.№ 01-47/116/17 від 03.02.2017р.) з додатками на 29 арк. (в т.ч. оригінал платіжного доручення № 106 від 30.01.2017р. на суму 3 200, 00грн.) повернути позивачу без розгляду.

Суддя Пахолюк В.А.