ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"06" лютого 2017 р.Справа № 922/4306/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Добрелі Н.С.

при секретарі судового засідання Сланова М.Ю.

розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіста і К", м. Дніпропетровськ
до Фізичної особи-підприємства ОСОБА_2, м. Харків
про стягнення 3210293,67 грн.
за участю представників сторін:

позивача -Кащенко С.А. за довіреністю від 04.05.2016 року, ОСОБА_3, за довіреністю від 04.05.2016 року.

відповідача - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Авіста і К" звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором поставки № 103 від 10.06.2014 року в розмірі 3210293,67 грн. Судові витрати позивач просить суд покласти на відповідача.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 13 грудня 2016 року було прийнято вказану позовну заяву, порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 16 січня 2017 року.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 12.01.2017 року представник позивача надав пояснення по суті позовних вимог та заяви про забезпечення позову (вх. № 897) разом із документами для долучення до матеріалів справи.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 12.01.2017 року представник позивача надав заяву про збільшення позовних вимог (вх. № 896), в якій просить суд стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 3390293,67 грн.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 13.01.2017 року представник позивача надав заяву про відкладення розгляду справи (вх. № 980), у зв`язку із перебуванням представника ТОВ "Авіста і К" у лікарні.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 16.01.2017 року представник відповідача надав відзив на позов (вх. № 1130). У своєму відзиві відповідач визнав заборгованість частково в розмірі 692668,77 грн., в іншій частині позову заперечував та просив суд надати час для укладення мирової угоди.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 16.01.2017 року розгляд справи було відкладено на 06.02.2017 року.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 06.02.2017 року від представника відповідача надійшла заява (вх. № 3688) про відкладення розгляду справи, у зв'язку зі зайнятістю останнього у іншому судовому засіданні. Також в своїй заяві представник відповідача просить суд продовжити строк розгляду справи за межами двомісячного строку, встановленого ст. 69 ГПК України.

Представник відповідача в судове засідання 06.02.2017 року не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд, розглянувши заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову, зазначає наступне.

Вирішуючи це клопотання суд керується ст.ст. 66, 67 ГПК України. Згідно ст. 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду. Суд також враховує Постанову Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.11р. №16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову", в частині 1 якої вказано, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Частиною третьою вище вказаної постанови визначено, що умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Отже, найдоцільніше вирішувати питання забезпечення позову на стадії попередньої підготовки справи до розгляду (стаття 65 ГПК). Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

У своїй заяві про забезпечення позову позивач просить суд накласти арешт на нежитлову будівлю, земельну ділянку, які належать відповідачу та кошти у розмірі ціни позову 3210293,67 грн. та судового збору у розмірі 48954,42 грн., які обліковуються на банківських рахунках відповідача.

В даному випадку заява позивача не відповідач принципам розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову.

Також суд дійшов висновку, про відсутність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, оскільки предметом позову є стягнення коштів, в той час, як позивач просить суд не тільки накласти арешт на грошові кошти відповідача в межах, заявленої до стягнення суми, а й накласти арешт на нерухоме майно боржника.

В свою чергу дані об`єкти нерухомості не відносяться до предмету спору.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги те, що позивачем не надано доказів в підтвердження цієї зави, а саме, що невжиття таких заходів може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, суд вважає за необхідне в задоволені заяви відмовити.

Суд, розглянувши заяву відповідача в частині продовження строку розгляду справи на 15 днів за межі встановлені ст. 69 ГПК України зазначає наступне.

Зазначена заява відповідача про продовження строків розгляду справи відповідає вимогам ч. 3 ст. 69 ГПК України (у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більше як на п'ятнадцять днів), не порушує прав та охоронюваних законом інтересів сторін та третіх осіб, тому, з урахуванням необхідності додаткового часу для повного і об'єктивного дослідження обставин справи і правильного вирішення спору по суті, визнається судом такою, що підлягає задоволенню, а строк вирішення даного спору підлягає продовженню за межами, визначеними ч.1 ст. 69 ГПК України.

Суд, розглянувши заяву відповідача в частині відкладення розгляду справи, зазначає наступне.

Згідно ч.3 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до статті 22 Господарського процесуального кодексу України сторони мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії, брати участь в господарських засіданнях, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, заявляти клопотання, давати усні та письмові пояснення господарському суду, наводити свої доводи і міркування з усіх питань, що виникають у ході судового процесу, заперечувати проти клопотань і доводів інших учасників судового процесу, оскаржувати судові рішення господарського суду в установленому цим Кодексом порядку, а також користуватися іншими процесуальними правами, наданими їм цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає заяву відповідача такою, що не суперечить інтересам сторін та діючому законодавству, а тому вважає за можливе задовольнити її.

Відповідно до ст. 77 ГПК України, господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Такими обставинами, зокрема, є: 1) нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу; 2) неподання витребуваних доказів; 3) необхідність витребування нових доказів; 4) залучення до участі в справі іншого відповідача, заміна неналежного відповідача; 5) необхідність заміни відведеного судді, судового експерта.

Приймаючи до уваги неявку у судове засідання представника відповідача та враховуючи принцип змагальності сторін та те, що правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, а також неподання сторонами витребуваних судом документів, суд дійшов висновку про відкладення розгляду справи на інший день.

Враховуючи викладене та керуючись ч.3 статті 4, статтями 22, 69, 77, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні клопотання позивача про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

2. Заяву (вх. № 3688) відповідача в частині продовження строку вирішення спору на 15 днів за межі встановлені ст. 69 ГПК України - задовольнити.

Строк розгляду справи продовжити по 27.02.2017 року.

3. Заяву (вх. № 3688) відповідача в частині відкладення розгляду справи - задовольнити.

4. Розгляд справи відкласти на "20" лютого 2017 р. об 11:40

5. Засідання відбудеться у приміщенні господарського суду за адресою: 61022, місто Харків, площа Свободи 5, 8-й під'їзд, 1-й поверх, кабінет № 128.

6. Сторонам, в повному обсязі, виконати вимоги попередніх ухвал суду.

Витребувані судом документи надати до суду за три дні до судового засідання.

7. Попередити сторони, що у разі неявки їх представників у судове засідання та ненадання витребуваних судом документів, суд має право розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Про неможливість прибуття представників сторін в судове засідання обов'язково письмово повідомити суд.

Суддя Н.С. Добреля
922/4306/16