ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" січня 2017 р. Справа № 911/4258/16

Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Газ трейд груп, м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю Селезія, Київська обл., м. Бровари

про визнання договору недійсним

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність б/н від 19.12.2016)

від відповідача: не прибув

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

26.12.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю Газ трейд груп (далі ТОВ Газ трейд груп/позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Селезія (далі ТОВ Селезія/відповідач) про визнання недійсним агентського договору №ПА-08-02м від 03.08.2016, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю Газ трейд груп та Товариством з обмеженою відповідальністю Селезія.

Ухвалою господарського суду Київської області від 28.12.2016 порушено провадження у справі 911/4258/16 та призначено розгляд справи на 16.01.2016.

Ухвалою господарського суду Київської області від 16.01.2017 розгляд даної справи відкладено на 31.01.2017.

У судові засідання 16.01.2017 та 31.01.2017 представник відповідач не прибув, про причини не прибуття суд не повідомив, хоча про розгляд спору у даній справі Товариство з обмеженою відповідальністю Селезія було повідомлене належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу №482.

Водночас, відповідач не скористався правом, наданим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, та відзив на позовну заяву не надав.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

03.08.2016 між ТОВ Газ трейд груп (далі-принципал) та ТОВ Селезія (далі-агент) було укладено агентський договір №ПА-08-02м (далі-договір), відповідно до п. 1.1. якого сторони визначили, що принципал доручає, а агент приймає на себе зобовязання здійснювати від імен, за дорученням та за рахунок принципала пошук організацій, зацікавлених у продажі на території України (далі постачальник, постачальник) для принципала природного газу.

В обґрунтування поданого позову позивач зауважив на тому, що спірний договір не містить істотних умов, а саме: прав позивача, обсягу дій, що повинні бути вчиненні позивачем для виконання договірних зобовязань, а також строку дії спірного правочину, що ускладнює його виконання та визначення остаточної вартості послуг відповідача.

З огляду зазначеного, посилаючись на те, що агентський договір №ПА-08-02м від 03.08.2016 не містить усіх передбачених ст. 297 Господарського кодексу України істотних умов, а отже суперечить вимогам законодавства, позивач просить визнати відповідний правочин недійсним з підстав ч. 1 ст. 203 та ст. 215 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Оскільки відповідачем не надано суду ані відзиву на позовну заяву, ані будь-яких інших доказів та/або документів, що впливають на вирішення даного спору по суті, суд у відповідності до ст. 75 ГПК України, здійснював розгляд даної справи за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив, що заявлена позовна вимога не підлягає задоволенню виходячи з нижченаведеного.

Частинами 1 та 2 ст. 11, ст. 202, ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України унормовано, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до приписів ч. 2, 3 ст. 180, ст. 297 Господарського кодексу України, господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

За агентським договором одна сторона (комерційний агент) зобов'язується надати послуги другій стороні (суб'єкту, якого представляє агент) в укладенні угод чи сприяти їх укладенню (надання фактичних послуг) від імені цього суб'єкта і за його рахунок.

Агентський договір повинен визначати сферу, характер і порядок виконання комерційним агентом посередницьких послуг, права та обов'язки сторін, умови і розмір винагороди комерційному агентові, строк дії договору, санкції у разі порушення сторонами умов договору, інші необхідні умови, визначені сторонами.

Договором повинна бути передбачена умова щодо території, в межах якої комерційний агент здійснює діяльність, визначену угодою сторін. У разі якщо територію дії агента в договорі не визначено, вважається, що агент діє в межах території України.

Агентський договір укладається в письмовій формі. У договорі має бути визначено форму підтвердження повноважень (представництва) комерційного агента.

Так, пунктами 1.2., 2.1. 2.2, 3.1., 3.3., 3.4., 7.1., 7.2., 7.3., 7.4. та 8.1. агентського договору №ПА-08-02м від 03.08.2016 сторони передбачили, що права та обов'язки з купівлі-продажу природного газу у постачальників виникають безпосередньо у принципала.

Агент зобовязується: здійснювати пошук потенційних постачальників, проводити попередні переговори з метою подальшого укладення договорів купівлі-продажу природного газу принципала з постачальниками.

При позитивному результаті попередніх переговорів доводити до принципала інформацію про потенційних постачальників, сприяти підписанню договорів, додаткових угод к існуючим договорам, специфікацій, актів приймання передачіприродного газу та ін.

У разі укладення договору між постачальником і принципалом приймати пакет документів від постачальника (договір, специфікація і т.д.) для підписання з боку принципала і передавати підписаний пакет документів постачальнику.

Агент зобовязується виконувати інші обов'язки, передбачені цим договором та чинним законодавством України

Принципал зобовязується: своєчасно проводити платежі і розрахунки за цим договором, у разі необхідності або за запитом агента, інформувати агента про дії, що вживаються принципалом з купівлі-продажу природного газу, надавати агенту доручення, всю необхідну інформацію (яка не є конфіденційною), яка може сприяти ефективному пошуку постачальників природного газу для принципала.

За результатами надання послуг за даним договором агент щомісячно готує та подає принципалу звіт, форма якого наведена у додатку № 1 до договору і є невід'ємною його частиною.

Підтвердженням факту надання послуг за договором є підписані сторонами акт надання послуг, звіт агента та наявність належним чином оформлених документів від постачальників природного газу відповідно до звіту.

Цей договір укладено без визначення терміну закінчення його дії і набуває чинності з моменту його підписання сторонами.

Цей договір може бути змінений або припинений за письмовою згодою сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством і цим договором.

Принципал має право в будь-який час відмовитися від виконання цього договору шляхом направлення письмового повідомлення агенту.

Агент має право в будь-який час відмовитися від виконання цього договору шляхом направлення письмовогоповідомлення принципалу.

У всьому іншому, що не передбачено цим договором, сторони керуються чинним законодавством України.

З огляду вищенаведеного, суд дійшов висновку, що сторони спірного правочину передбачили предмет ціну, умови щодо обсягу дій відповідача для виконання обовязків за відповідним договором, які здійснюються за наданим позивачем дорученням, а також умови щодо припинення відповідних правовідносин, а тому агентський договір №ПА-08-02м від 03.08.2016 містить усі необхідні для його укладення та виконання істотні умови, відтак доводи позивача щодо зворотного є необґрунтованими.

Доводи ж позивача про відсутність у спірному правочині положень щодо його прав спростовуються змістом відповідного договору.

Що ж до посилань позивача на відсутність у спірному договорі строку його дії, як істотної умови, то такі доводи є безпідставними з огляду на те, що сторони, керуючись передбаченими законодавством положеннями щодо свободи договору, у пункті 7.4. агентського договору №ПА-08-02м від 03.08.2016 погодили, що договір укладено без визначення терміну закінчення його дії.

Поряд з тим, у інформаційному листі Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування норм Цивільного та Господарського кодексів України» 07.04.2008 №01-8/211 розяснено, що строк дії договору, який сторони зобов'язані погодити, не обмежується будь-яким максимальним строком, а тому сторони можуть визначити, що договір діє до припинення прав та обов'язків, які з нього виникли, у той час як не зазначення в договорі строку дії договору свідчить про волю сторін на встановлення правила про те, що договір діє до припинення зобов'язання, що виникло з договору, виконанням або з інших підстав відповідно до закону. Отже, за відсутності в господарському договорі строку дії договору у суду немає підстав вважати його неукладеним, якщо докази, наявні у справі, не свідчать про те, що справжня воля сторін полягала у намірі досягнути згоди про строк дії договору в майбутньому.

Таким чином, враховуючи положення розділу 7 агентського договору №ПА-08-02м від 03.08.2016, суд дійшов висновку, що строк дії спірного договору сторони встановили до припинення зобов'язань за ним за ініціативою сторін (сторони), а тому посилання позивача на відсутність у спірному договорі строку його дії є безпідставиними.

З огляду вищенаведеного, суд дійшов висновку, що агентський договір №ПА-08-02м від 03.08.2016 містить усі передбачені законом істотні умови, а тому є укладеним у передбаченій законом формі, відтак посилання позивача на те, що відповідний правочин суперечить нормам Цивільного кодексу України, зокрема ст. 297 Господарського кодексу України, є безпідставними.

Водночас, відповідні посилання позивача на відсутність у спірному договорі істотних умов не є підставою для визнання правочину недійсним, оскільки сама лише відсутність у договорі тієї чи іншої істотної умови (умов) може свідчити про його неукладення, а не про недійсність. Відповідна правова позиція викладена у постанові пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними від 29.05.2013 №11.

Інших же підстав, для визнання спірного правочину недійсним, позивачем при зверненні до суду не визначено.

За таких обставин, беручи до уваги наведені нормативні приписи, а також необґрунтованість та безпідставність доводів позивача щодо відсутності істотних умов у агентському договорі №ПА-08-02м від 03.08.2016, у той час як покладена позивачем в основу обґрунтування позову відсутність істотних умов у відповідному правочині не тягне за собою правових наслідків у вигляді визнання його недійсним, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимоги позивача про визнання агентського договору №ПА-08-02м від 03.08.2016 недійсним.

Витрати по сплаті судового збору, у відповідності до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, у разі відмови у задоволенні позову, покладаються судом на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 75, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ст. ст. 180, 297 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 203, 215, 631 Цивільного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення та підписання, і може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Повне рішення складено 01.02.2017.

Суддя В.А. Ярема