ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" лютого 2017 р.Справа № 916/1564/16
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Разюк Г.П.,

суддів: Колоколова С.І., Принцевської Н.М.,

(склад судової колегії змінено відповідно до розпорядження керівника апарату суду №86 від 17.01.2017 року щодо повторного автоматизованого розподілу справи у зв'язку з припиненням повноважень головуючого судді Петрова М.С. з 21.12.2016р.)

при секретарі судового засідання Полінецькій В.С

за участю представника позивача - ОСОБА_1, довіреність № 010-01/4466, дата видачі : 15.07.14

/відповідач не використав законного права на участь у судовому засіданні, хоча про час та місце його проведення повідомлений належним чином (див. рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення від 19.01.17р.)/

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Югтранс-Термінал, м.Одеса

на рішення Господарського суду Одеської області від 08 листопада 2016 року

у справі № 916/1564/16

за позовом Публічного акціонерного товариства Державний експортно-імпортний банк України, м.Київ

в особі філії АТ Укрексімбанк у м.Одесі,

до скаржника

про стягнення 524329,83 грн,

В С Т А Н О В И В :

10.06.2016р. Публічне акціонерне товариство „Державний експортно-імпортний банк України в особі філії АТ „Укрексімбанк" у м. Одесі /далі-ПАТ "Укрексімбанк"/звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) „ЮГТРАНС-ТЕРМІНАЛ, в якому в редакції заяви про збільшення позовних вимог від 07.09.2016р. просив стягнути 524329,83грн, з яких 503181,08грн. пені за прострочку погашення кредиту та 21148,75грн. пені за прострочку сплати комісії за управління кредитною лінією (а.с.131-134). Також позивач просив стягнути з відповідача 9108,63грн в якості відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на неналежне виконанням відповідачем зобовязань за укладеним між сторонами 12.07.2013р. кредитним договором №6313К6, а саме порушення строків погашення кредиту згідно з графіком надання та погашення кредиту та строків погашення комісії за управління кредитною лінією, у звязку з чим відповідач повинен сплатити пеню у загальній сумі 524329,83грн.

Рішенням господарського суду Одеської області від 08.11.2016р. (головуючий суддя Волков Р.В., судді: Бездоля Д.О., Шаратов Ю.А.) позов ПАТ „Укрексімбанк задоволено частково та стягнуто з ТОВ „ЮГТРАНС-ТЕРМІНАЛ на користь позивача 426033,14грн. пені за прострочку погашення кредиту, 20859,03грн. пені за прострочку сплати комісії за управління кредитною лінією та 7763,39грн. витрат на сплату судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено, оскільки позивачем в порушення п. п. 3.7.1, 7.2 договору у розрахунках пені, заявленої до стягнення, що нараховувалася на суму порушеного зобов'язання визначену в іноземній валюті /доларах США/, не було враховано щоденного курсу долара, а також в розрахунку пені за прострочку сплати комісії за управління кредитною лінією у розрахунковій формулі помилково застосовано тривалість 2015 року в 360 днів замість фактичних 365.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду ТОВ Югтранс-Термінал звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 08.11.2016р. та відмовити у позові.

В апеляційній скарзі скаржник наводить доводи, які фактично є запереченнями на позов, зокрема зазначає, що позивачем не вірно обраховано розмір пені в сумі 524329,83грн., оскільки не враховувались зміни валютного курсу, що мали місце в період прострочення погашення кредиту, а ці зміни безумовно мали враховуватись з огляду на необхідність обчислення пені в національній валюті України.

Крім того, розрахунок пені, відповідно до умов, передбачених в п.7.2 договору, повинен був здійснюватись, виходячи з курсу валют НБУ станом на дату сплати цієї пені, при цьому виконаний позивачем розрахунок пені по курсу на дату заявлення позову, як і розрахунок на будь-яку іншу дату (крім дати фактичної сплати пені) не можна вважати обґрунтованим, оскільки він не буде містити необхідного для цього розрахунку елементу, а саме курсу української валюти до долара США, встановленого на день сплати.

Позивач у запереченнях на апеляційну скаргу зазначив, що в день прийняття рішення у справі сторони уклали додаткову угоду №9 від 08.11.2016р. до кредитного договору №6313К6 від 12.07.2013р., якою погодили новий графік погашення кредиту та пені, яка була предметом спору, і скаржник виконав всі зобов'язання за нею, а також відшкодував позивачу витрати зі сплати судового збору повністю, тому, на його думку, на даний час відсутній предмет спору між сторонами у даній справі, який мав місце при розгляді справи судом 1 інстанції, а відтак вважає що апеляційне провадження у справі може бути припинено з підстав, зазначених у підпункті 1-1 ст. 80 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши правильність юридичної оцінки судом першої інстанції встановлених фактичних обставин справи і застосування норм матеріального та процесуального права, судова колегія приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.07.2013 року між Позивачем (Кредитор) та Відповідачем (Позичальник) укладено Кредитний договір №6313К6 на суму 20000000,00 доларів США з кінцевим терміном погашення 11.07.2018р.; цільове призначення кредиту - фінансування будівництва другої черги ТВЦ „Сіті-центр, в м.Одесі. До Кредитного договору були укладені додаткові угоди, а саме: від 04.11.13 №1, від 28.02.14 №2, від 03.04.14 №3, від 02.07.14 №4, від 11.09.14 №5, від 20.01.15 №6, та від 06.07.15 №7.

Фактичне надання Банком кредиту Позичальнику у відповідності до умов Кредитного договору підтверджується списком операцій по позичковому рахунку Боржника у період з 12.07.2013 по 31.08.2016 року.

Відповідно до підпункту 3.4.1. Кредитного договору Позичальник зобов'язаний здійснювати погашення кредиту згідно з графіком надання та погашення кредиту, передбаченим додатком 1 до Кредитного договору, з урахуванням змін до кредитного договору, та відповідно до підпункту 3.5.1 Кредитного договору здійснювати погашення процентів за користування кредитом з 1 по 15 число кожного місяця. Нарахування процентів підтверджується списком операцій по рахунку нарахованих процентів.

Згідно з п. 7.2 договору у разі невиконання зобовязань згідно п. 3.4.1., 3.5.1, ст. 4, цього Договору Позичальник сплачує Банку пеню. Пеня нараховується на суму прострочених платежів із розрахунку фактичної кількості прострочених днів у розмірі, зазначеному у п. 3.2. цього Договору, і підлягає сплаті у національній валюті України за офіційним курсом НБУ, встановленим на день сплати на рахунок, зазначений у пп. (б) пп. 3.8.

Підпунктами 3.4.1, 3.5.1 договору встановлено строки та порядок погашення кредиту та процентів в валюті кредиту, тобто в доларах США.

Пунктом 4.1.2 договору передбачено сплату відповідачем комісії за управління кредитною лінією, при цьому пунктом 3.2.5.2 передбачено, що розмір комісії за управління змінюється в залежності від виконання відповідачем умов кредитного договору. Базовий розмір оплати встановлено у пункті 3.2.5.2 договору у розмірі 0,035% від ліміту кредитної лінії.

Відповідач під час виконання своїх зобовязань щодо погашення кредиту припускався порушення встановлених договором строків, які визначені графіком надання та погашення кредиту. Так у період з 11.06.2015 по 30.06.2015р. розмір простроченої суми кредиту становив 494500 дол. США, з 01.07.2015 по 10.07.2015р.- 190000 дол. США, з 01.08.2015 по 03.08.2015р.- 56000 дол. США, з 04.08.2015 по 05.08.2015р.- 48000 дол. США. Враховуючи прострочення відповідачем виконання грошового зобовязання в зазначені періоди, позивач просив суд стягнути з відповідача 503181,08грн пені.

Крім того, відповідачем порушувались строки погашення комісії за управління кредитною лінією, що дало право позивачу нарахувати пеню за прострочення погашення комісії за періоди з 08.08.2015 по 28.08.2015, з 08.09.2015 по 15.09.2015 та з 08.10.2015 по 08.10.2015 у сумі 21148,75грн.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься і в ст.193 ГК України, яка регламентує, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п.1 ст.1054 Цивільного Кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають наслідки, встановлені у договорі або законом.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із частиною 1 статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частина 3 статті 533 ЦК України).

Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" від 19 лютого 1993 року N 15-93, дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами на території України.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань").(Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного суду України від 01.04.2015 року по справі № 909/660/14)

Пунктом 3.2.6 договору сторони домовились про сплату пені у разі прострочення відповідачем платежів за цим договором у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 3.7.1 договору встановлено, що платежі по погашенню кредиту та сплаті процентів за користування кредитом сплачуються у валюті кредиту (долари США), а інші платежі за цим договором - у національній валюті.

Тобто за умовами договору сплата пені передбачена у гривні. Посилання на сплату пені в національній валюті є також у п.7.2 договору. Вказане кореспондується з вимогами п.1 ст.524 Цивільного Кодексу України, згідно з якою зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що в порушення вищевикладених вимог чинного законодавства правових позицій Верховного суду України та умов договору позивачем під час обчислення пені не враховувались зміни валютного курсу, що мали місце в періоди прострочення погашення кредиту, а ці зміни безумовно мали враховуватись з огляду на необхідність обчислення пені в національній валюті України.

Посилання скаржника на те, що розрахунок пені, відповідно до умов, передбачених в п.7.2. договору, повинен був здійснюватись, виходячи з курсу валют НБУ станом на дату сплати цієї пені, колегія відхиляє, оскільки зазначене положення може бути застосоване лише при визначені пені в іноземній валюті, що як вище зазначено суперечить чинному законодавству України, а також змісту п.3.2.6 договору, за яким розмір пені визначається з подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня.

Наведені позивачем у розрахунку періоди прострочки та розміри заборгованості з погашення кредиту у доларах США вказані вірно, а відтак місцевий господарський суд правомірно здійснив власний розрахунок з урахуванням того, що в день виникнення прострочки в іноземній валюті позивач повинен перерахувати суму боргу в національну валюту України за курсом валют саме на цей день. Суд вірно застосував для розрахунку наступну формулу: розмір простроченої суми заборгованості в дол.США * курс іноземної валюти на кожен день прострочки * подвійна облікова ставка НБУ / 100 / 365 (кількість днів в 2015 році).

Відтак колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо стягнення з відповідача пені за прострочку погашення кредиту у розмірі 426033,14грн.

Крім того, п. 4.1.2 договору передбачено сплату відповідачем комісії за управління кредитною лінією, при цьому пунктом 3.2.5.2 передбачено, що розмір комісії за управління змінюється в залежності від виконання відповідачем умов кредитного договору. Базовий розмір оплати встановлено у пункті 3.2.5.2 договору у розмірі 0,035% від ліміту кредитної лінії. Ліміт кредитної лінії встановлений у п.3.2.1 договору у розмірі 20000000 дол.США.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що останнім вірно визначено розмір простроченої суми комісії та періоди прострочки, однак у розрахунковій формулі наявне помилкове застосування 360 днів у 2015 році замість фактичних 365 . Тобто слід було застосовувати наступну формулу: сума простроченої комісії * подвійну облікову ставку НБУ /100 / 365 днів у році * кількість днів прострочки.

Враховуючи, вищевикладені обставини справи, колегія суддів доходить до висновку про те, що місцевий господарський суд правомірно стягнув з відповідача пеню за прострочку сплати комісії за управління кредитною лінією у сумі 20859,03грн.

За таких обставин судова колегія вважає, що рішення місцевого господарського суду є законним та обґрунтованим і не вбачає підстав для його скасування, а апеляційну скаргу ТОВ Югтранс-Термінал залишає без задоволення.

Згідно із ст. 49 ГПК України судовий збір, сплачений при подачі апеляційної скарги, не відшкодовується

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101-105 ГПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Югтранс-Термінал залишити без задоволення, рішення Господарського суду Одеської області від 08.11.16 р. без змін.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови складено 06.02.2017 р.

Головуючий суддя Г.П. Разюк

Суддя С.І. Колоколов

Суддя Н.М. Принцевська