ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" лютого 2017 р. Справа № 922/3107/16

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Гребенюк Н.В., суддя Білецька А.М., суддя Медуниця О.Є.,

при секретарі Бєлкіній О.М.,

за участю представників:

позивача - ОСОБА_1 - дов. № 1450 від 28.09.2016 р.,

1-го відповідача - Непоп С.М. - дов. № 41 від 21.07.2016 р.,

2-го відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ФО ОСОБА_3 (вх. № 3301Х/3) на рішення господарського суду Харківської області від 22.11.2016 р. у справі № 922/3107/16,

за позовом ФО ОСОБА_3, м. Харків,
до 1. ПАТ "Фідобанк" в особі Центрального відділення у м. Харкові м. Харків, 2. ДО "Фонд гарантування вкладів фізичних осіб", м. Київ,
про зобов'язання вчинити певні дії
ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_3 звернулася до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача-1 ПАТ "Фідобанк" та відповідача-2 ДО "Фонд гарантування вкладів фізичних осіб", у якому просить визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Фідобанк" Коваленко О.В. щодо не включення ОСОБА_3 до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню про відшкодування коштів за договором банківського рахунку від 16.12.2014р. НОМЕР_1, укладеного між ОСОБА_3 та ПУАТ "Фідобанк"; зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Фідобанк" Коваленко Олександра Володимировича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_3 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами ПУАТ "Фідобанк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та включити ОСОБА_3 до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПУАТ "Фідобанк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Рішенням господарського суду Харківської області від 22.11.2016 р. (суддя Бринцев О.В.) в задоволенні позову відмовлено повністю.

Позивач подав на зазначене рішення до Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просив оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Судові витрати покласти на відповідачів. Позивач також надав до матеріалів справи письмові пояснення. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що враховуючи початок виплати коштів вкладникам відповідно до Загального реєстру вкладників, який складається на підставі переліку, що подається Уповноваженою особою, матеріалами справи підтверджується факт складання ліквідатором Коваленком О.В. переліку рахунків ПУАТ "Фідобанк", за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

1-й відповідач у відзиві-запереченні на апеляційну скаргу та в судовому засіданні просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції законним та таким, що прийняте у відповідності з нормами чинного законодавства. Також, 1-й відповідач надав до матеріалів справи додаткові пояснення у справі. 1-й відповідач зазначає, що виплата гарантованих сум відшкодування коштів за вкладами ФГВФО не завершено, тому позивачем не доведені факти порушення його прав.

2-й відповідач свого представника в судове засідання не направив, в наданому ним відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що при винесенні оскаржуваного рішення суд першої інстанції повно і всебічно дослідив додані до справи матеріали, рішення прийняте обґрунтовано та з дотриманням процесуальних норм, тому, на думку 2-го відповідача, не має підстав для задоволення апеляційної скарги позивача. Також, просить розглянути дану справу без участі представника 2-го відповідача за наявними в матеріалах справи документами. 2-й відповідач зазначає, що у Фонду гарантування відсутні первинні документи стосовно вкладників, і тому при складанні Загального реєстру використовуються виключно інформація, що наявна в переданому Уповноваженою особою переліку вкладників. 2-й відповідач також вказав, що Фондом гарантування не порушувалися права чи інтереси позивача.

Враховуючи те, що судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, проте 2-й відповідач не скористався своїми правами, передбаченими статтею 22 ГПК України та виходячи з того, що явка сторін не визнавалася обов'язковою судом апеляційної інстанції, а участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статтею 22 ГПК України) є правом, а не обов'язком сторін, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без участі вищевказаної особи за наявними у ній матеріалами у відповідності до статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи позивача та у відзиву на неї доводи відповідачів, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку ст. 101 ГПК України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 16.12.2014р. між ОСОБА_3 та ПАТ "Фідобанк" було укладено договір банківського (поточного) рахунку НОМЕР_1, відповідно до умов якого було відкрито відповідний рахунок.

16.05.2016р. (тобто, за три дні до запровадження в банку тимчасової адміністрації (20.05.2016р.) та за місяць до початку процедури ліквідації банку (20.07.2016р.) на рахунок позивача безготівковим переказом були перераховані кошти в сумі 195.000,00 грн. з рахунку, який належить ОСОБА_6. Станом на 05.07.2016р. залишок коштів на рахунку позивача НОМЕР_1 склав 193.537,50 грн., що підтверджується випискою про рух коштів по рахунку.

На підставі рішення Правління НБУ №8 від 20.05.2016р. "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 20.05.2016р. прийнято рішення №783 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Фідобанк", згідно з яким в Публічному акціонерному товаристві "Фідобанк" з 20.05.2016р. до 19.06.2016р. включно було запроваджено тимчасову адміністрацію, призначено Уповноваженою особою фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ "Фідобанк" Коваленко Олександра Володимировича.

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 18.07.2016р. №142-рш в ПАТ "Фідобанк" відкликано банківську ліцензію та запроваджено процедуру ліквідації Банку з 20.07.16р. до 19.07.2018р. включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 19.07.2016 року №1265 розпочата процедура ліквідації та Уповноваженою особою фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Фідобанк" призначено Коваленко О.В.

15.08.2016р. на адресу позивача ОСОБА_3 надійшов лист від 10.08.2016р. №2-3-2-2/557-ЛК-ОГ, в якому зазначалося про те, що рахунки позивача знаходяться в процесі перевірки та повідомлялося, що інформація про дати початку виплат та банк-агент Фонду будуть розміщені на офіційному сайті банку.

Як стверджує позивач у своїй позовній заяві, після одержання цього листа вона звернулась до ПАТ "ПУМБ", як банку-агента ФГВФО, для отримання відшкодування вкладених коштів. Однак, у вказаній фінансовій установі в задоволенні її вимог було відмовлено з посиланням на відсутність у Загальному реєстрі вкладників ПАТ "Фідобанк" відомостей про її вклади.

На замовлення позивача адвокатом Камінською А.А. на адресу уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ "Фідобанк" був надісланий адвокатський запит від 25.08.2016р. В запиті серед інших було поставлено питання про те, чи не включена ОСОБА_3 до реєстру відшкодувань вкладникам ПУАТ "Фідобанк" для здійснення відповідних виплат. За твердженням позивача, відповіді на цей адвокатський запит, надано не було.

Такі обставини, на думку позивача, є підставою для їх захисту в визначений у позові спосіб.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що позивачем не надано доказів того, що ліквідатором Коваленком О.В. складено перелік рахунків ПАТ "Фідобанк", за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню. Не надано також доказів наявності коштів на спірному рахунку станом на відповідну дату.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в їх сукупності, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

За ст. 21 ГПК України позивачами є підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

Пунктом 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 р. № 10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" роз`яснено, що з огляду на приписи частини третьої статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якими місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності, та на вимоги статей 1, 41, 12 ГПК господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 1 ГПК, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

Частиною 3 статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що місцеві господарські суди розглядають справи, які виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб`єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб`єктами підприємницької діяльності.

Відповідно до статті 41 ГПК України господарські суди вирішують господарські спори у порядку позовного провадження, передбаченому цим Кодексом. Господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно ст. 12 ГПК України господарським судам підвідомчі:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів;

2) справи про банкрутство;

3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції;

4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів;

41) справи у спорах між господарським товариством та його посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, завданих такою посадовою особою господарському товариству її діями (бездіяльністю);

5) справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери;

6) справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів;

7) справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов`язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України;

8) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до порушення справи про банкрутство.

Згідно зі ст. 1 ГПК України та ст. 12 цього Кодексу фізичні особи, які не зареєстровані підприємцями, лише в справах виняткової компетенції господарських судів можуть розглядатися маючи повну процесуальну правоздатність. Зокрема, у ст. 1 ГПК України чітко підкреслюється, що у випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

По-перше, це справи про банкрутство, про які йдеться в п. 2 ч. 1 ст. 12 ГПК України. Відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника у справі про банкрутство" в справах про банкрутство фізичні особи, незареєстровані підприємцями, як зацікавлені особи можуть виступати у якості боржників та кредиторів, власників майна. Фізична особа може набути процесуальні права в справах про банкрутство в статусі власника майна боржника, представника органу місцевого самоврядування, представника працівників боржника чи уповноваженої особи засновників (учасників, акціонерів) боржника.

По-друге, це справи, що виникають із корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів.

Тобто, фізичними особами, що не є суб'єктами підприємницької діяльності, які мають право звернутися до господарського суду, є кредитори у справі про банкрутство або якщо спір має ознаки корпоративного.

При цьому, судова колегія зазначає, що Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів, тоді як відносини, що виникають у зв'язку із виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються Законом України від 23.02.2012 № 4452-VI "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а тому спір за позовом фізичної особи до банку, відносно якого відкрито ліквідаційну процедуру, не відноситься до юрисдикції господарських судів.

Нормами Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та інших законодавчих актів України до юрисдикції господарських судів України не віднесено спори за позовом фізичної особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності з вимогами до банку, в якому введено тимчасову адміністрацію та/або запроваджена процедура ліквідації, а тому вимоги ФО ОСОБА_3, як вкладника ПАТ "Фідобанк", у відповідності до норм Цивільного процесуального кодексу України, підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Судова колегія вважає за необхідне зазначити, що стосовно даного питання щодо підсудності таких справ склалася різна судова практика, а саме, у постанові Верховного Суду України від 15.06.2016 р. прийнятій колегією суддів Судової палати в адміністративних справах наведено правовий висновок про підвідомчість спору на стадії ліквідації банку між фізичною особою та Фондом гарантування вкладів фізичних осіб господарським судам, оскільки вказана постанова містить правове обґрунтування стосовно того, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів. У той же час, у вказаній постанові не наводиться правове обґрунтування щодо віднесення такого спору до юрисдикції господарських судів.

Водночас, колегія суддів вважає за необхідне врахувати правову позицію, викладену Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України у справі за № 6-2309цс16 від 09.11.2016р. за позовом Фізичної особи до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення коштів за договором строкового банківського вкладу, в якій зазначено, що згідно із частинами першою, другою статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд справ за КАС України або Господарським процесуальним кодексом віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Враховуючи зазначене, звернення позивача до суб'єкта владних повноважень не є підставою для розгляду спору у порядку адміністративного судочинства, оскільки, позивач звернувся за захистом порушених прав, що виникли із цивільних відносин, а саме із цивільно-правової угоди, тому такий спір підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Крім того, аналогічна правова позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України від 26.12.2016р. у справі № 910/17806/16 та від 12.01.2017р. у справі № 910/17696/16.

Також, судова практика свідчить про те, що існує низка ухвал господарського суду міста Києва про відмову у прийнятті позовних вимог фізичних осіб до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Фідобанк" та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а також, про припинення провадження з посиланням на те, що такі спори мають розглядатися в порядку цивільного судочинства (ухвали господарського суду м. Києва від 26.10.2016 у справі №922/3463/16, від 30.09.2016 у справі №922/3122/16, від 08.12.2016 у справі №922/3125/16, від 08.12.2016 у справі №922/4063/16, від 09.11.2016 у справі №922/3175/16, від 18.11.2016 у справі №922/3109/16, від 14.1 2.2016 у справі №922/3487/16).

Таким чином, враховуючи вимоги діючого законодавства і приймаючи до уваги судову практику, а також те, що спір за позовом ФО ОСОБА_3 не стосується ні банкрутства, ні корпоративних відносин та за своїм суб'єктним складом не підвідомчій господарським судам, судова колегія дійшла висновку, що даний спір підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, а не господарського судочинства, що судом першої інстанції не було враховано під час розгляду даної справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Пунктом 4.2.5 постанови Пленуму № 18 від 26.12.2011р. роз'яснено, що провадження у справі підлягає припиненню з посиланням на пункт 1 частини першої статті 80 ГПК, якщо при розгляді справи буде встановлено, що позов подано позивачем або до відповідача, який не має статусу юридичної особи або громадянина - суб'єкта підприємницької діяльності і не є учасником корпоративних відносин.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про припинення провадження у справі на підставі п.1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, оскільки даний спір не підлягає вирішенню в господарських судах.

На підставі викладеного, рішення господарського суду Харківської області від 22.11.2016 р. у справі № 922/3107/16 підлягає скасуванню, провадження у справі № 922/3107/16 підлягає припиненню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, а апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 80, ст. ст. 99, 101, 102, п. 3 ст. 103, п. 4 ч. 1 ст. 104, ст. 105 ГПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Фізичної особи, ОСОБА_3, м. Харків, на рішення Харківської області від 22.11.2016 р. у справі № 922/3107/16 задовольнити частково.

Рішення господарського суду Харківської області від 22.11.2016 р. у справі № 922/3107/16 скасувати.

Провадження у справі припинити.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Головуючий суддя Гребенюк Н.В.

Суддя Білецька А.М.

Суддя Медуниця О.Є.