ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" січня 2017 р.Справа № 922/4557/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калантай М.В.

при секретарі судового засідання Бєсєдіній М.М.

розглянувши справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково- виробниче підприємство натуральних продуктів "Біола", м.Харків
про стягнення 50004,54грн.
за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2, довіреність б/н від 05.12.2016

від відповідача: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі за текстом - позивач) звернулася до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство натуральних продуктів "Біола" (далі за текстом - відповідач) про стягнення 50004,54грн., з яких: 41800,00грн. основного боргу, 4980,74грн. пені, 480,00грн. 3% річних, 2743,80грн. інфляційних втрат.

На підтвердження позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором №3 від 01.04.2016 в частині оплати виготовленої позивачем продукції.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач наданим йому правом не скористався, представника в судове засідання не направив, відзиву не надав.

Господарським судом перевірено місцезнаходження відповідача. У відповідності до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань адресою відповідача є: 61001, м.Харків, вул.Юр'ївська, буд.17. Вказані відомості співпадають з відомостями, зазначеними позивачем у позовній заяві.

За вказаною адресою відповідачу направлялась копія ухвали про порушення провадження у справі, яка повернута до суду у зв'язку із закінченням терміну зберігання.

Господарський суд вважає за необхідне зазначити, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а у разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи приписи чинного законодавства, судом здійснено належне повідомлення відповідача про час і місце судового засідання у даній справі.

Відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши представника позивача, всебічно і повно дослідивши надані до матеріалів справи докази, суд встановив наступне.

01 квітня 2016 року між позивачем, як виконавцем, та відповідачем, як замовником, укладено договір №3 (далі за текстом - Договір), за умовами якого позивач зобов'язався виготовити та передати у власність замовника продукцію, а замовник - прийняти та оплатити продукцію.

Пунктами 4.3, 4.4 Договору визначено, що продукція вважається прийнятою, а виготовлення і поставка продукції виконаною в повному обсязі, своєчасно і належним чином з моменту отримання продукції замовником і не направлення замовником протягом 3 (трьох) днів мотивованої відмови від приймання продукції. Претензії щодо кількості і якості продукції пред'являються замовником протягом 3 (трьох) днів з моменту отримання продукції замовником.

Згідно пункту пунктів 5.1, 5.2 Договору вартість виготовленої продукції зазначається у видаткових накладних та рахунках-фактурах. Оплата продукції замовником здійснюється в безготівковій формі шляхом відстрочення платежу 30 днів з дня відвантаження та підписання видаткових документів, у розмірі 100% від загальної вартості виготовленої продукції.

Відповідно до пункту 9.1 Договору він вступає в силу з моменту його підписання та діє до 31.12.2016.

На виконання умов укладеного договору, позивачем було виготовлено і передано у відповідачу продукцію, що підтверджується наступними підписаними обома сторонами накладними: №25 від 15.04.2016 на суму 11400,00 грн., №28 від 23.04.2016 на суму 4180,00грн., №30 від 29.04.2016р на суму 8800,00грн., №35 від 23.05.2016 на суму 5590,00грн., №37 від 08.06.2016 на суму 8100,00грн., №38 від 24.06.2016 на суму 1300,00грн., №39 від 24.06.2016 на суму 4300,00грн., №42 від 25.07.2016 на суму 7020,00грн., №43 від 25.07.2016 на суму 2070,00грн., №44 від 29.07.2016 на суму 1300,00грн., №53 від 09.09.2016 на суму 5100,00грн., №54 від 19.09.2016 на суму 7600,00грн., №56 від 03.10.2016 на суму 4300,00грн.

Всього за цими накладними відповідач отримав продукції на суму 71060,00грн.

До позовної заяви додана також копія видаткової накладної №45 від 29.07.2016 на суму 8040,00грн. При огляді оригіналу даної накладної в судовому засіданні судом встановлено, що вона підписана лише з боку позивача. Будь-яких інших доказів отримання даної продукції відповідачем матеріали справи не містять. За таких обставин, вказана видаткова накладна не може бути прийнята як належний та допустимий доказ передачі продукції відповідачу.

Як вказує позивач, та вбачається з розрахунку позовних вимог, відповідач частково здійснив оплату отриманої продукції на загальну суму 37300,00грн.

Інша частина заборгованості в розмірі 33760,00грн. відповідачем не погашена.

Враховуючи невиконання відповідачем своїх договірних зобов'язань, позивач звернувся до господарського суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 41800,00грн. основного боргу, 4980,74грн. пені, 480,00грн. 3% річних, 2743,80грн. інфляційних втрат.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріали справи підтверджують факт невиконання в повному обсязі відповідачем своїх договірних зобов'язань щодо оплати отриманої за Договором продукції на загальну суму 33760,00грн. При цьому, як зазначалося вище, суд не приймає до уваги надану позивачем накладну №45 від 29.07.2016, яка не підписана відповідачем.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач не надав суду доказів здійснення оплати поставленої згідно Договору продукцію, у зв'язку з чим позовні вимоги про стягнення основного боргу підлягають частковому задоволенню в розмірі 33760,00грн.

Частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором та законом, зокрема сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно пункту 6.3 Договору за прострочення виконання зобов'язань за даним Договором замовник сплачує на користь виконавця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення, від вартості несвоєчасно оплаченої продукції за кожний день прострочення.

На підставі вищевказаних норм законодавства та положень Договору позивач здійснив нарахування відповідачу 4980,74грн. пені, 480,00грн. 3% річних, 2743,80грн. інфляційних втрат.

Однак, враховуючи недоведення позивачем факту передачі відповідачу продукції на загальну суму 8040,00грн. згідно видаткової накладної №45 від 29.07.2016, суд вважає, що позивачем необґрунтовано здійснені нарахування на вказану суму.

У зв'язку з цим, позовні вимоги в цій частині позову підлягають частковому задоволенню в наступних розмірах: пеня - 4259,56грн., 3% річних - 406,00грн., інфляційні втрати - 2244,15грн.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство натуральних продуктів "Біола" (61001, м.Харків, вул.Юр'ївська, буд.17, код 39786842) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (61044, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) 33760,00грн. основного боргу, 4259,56грн. пені, 406,00грн. 3% річних, 2244,15грн. інфляційних втрат, 1120,76грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в установленому законодавством порядку.

Повне рішення складено 06.02.2017 р.

Суддя М.В. Калантай