РІШЕННЯ

"27" січня 2017 р.Справа № 921/458/16-г/10

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Півторака М.Є.

За участю секретаря судового засідання Коляски І.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, вул. Руська, 17, м. Тернопіль

до відповідача: Українського державного підприємство поштового зв'язку "Укрпошта" від імені якого діє Тернопільська дирекція Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" вул. В. Чорновола, 1, м. Тернопіль

про стягнення коштів в сумі 116 409,90 грн.

За участі представників:

позивача: ОСОБА_1 представника, довіреність №7/01 від 03.01.2017р.;

відповідача: ОСОБА_2 представника, довіреність №12-03 від 11.01.2016р.;

В судовому засіданні представникам сторін розяснено процесуальні права та обовязки, передбачені статтями 20, 22, 28, 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

За відсутністю відповідного клопотання сторін технічна фіксація судового процесу не здійснюється.

Суть справи: Позивач Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області вул. Руська, 17, м. Тернопіль звернулось до господарського суду Тернопільської області з позовом до відповідача Тернопільської дирекції Українського державне підприємство поштового зв'язку "Укрпошта", вул. В. Чорновола, 1, м. Тернопіль про стягнення заборгованості в сумі 116 409,90 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань згідно договорів укладених між позивачем та відповідачем та вимог нормативно правових актів, а саме: Наказу Державного комітету зв'язку України №101/123/67 від 02.07.1998 р. "Про затвердження Інструкції про порядок організації оформлення, фінансування та виплати пенсій і грошової допомоги підприємствами поштового зв'язку України", Наказу Міністерства транспорту та зв'язку України №464/156 від 28.04.2009 р. "Про затвердження Інструкції про виплату та доставку пенсій, соціальних допомог національним оператором поштового зв'язку".

Посилається на приписи статті 1172 ЦК України та ч. 2 ст. ст. 47, 85 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Ухвалою господарського суду від 03 серпня 2016 року порушено провадження у справі №921/458/16-г/10 та призначено судове засідання о 14 год. 15 хв. 23 серпня 2016 року.

12 серпня 2016 року до господарського суду поступило клопотання від відповідача №110371 року від 11.08.16р. про перенесення судового засідання на іншу дату у звязку із відрядженням представника.

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 23 серпня 2016 року розгляд справи було відкладено до 09 год. 55 хв. 08 вересня 2016 року в порядку статті 77 ГПК України та зобовязано відповідача подати документально обґрунтований письмовий відзив на позов.

Представник позивача у судовому засіданні 08 вересня 2016 року підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача заперечує щодо стягнення заборгованості в сумі 116 409,90 грн., надавши відзив на позовну заяву №110383 від 06.9.2016р. та підтриманий в судовому засіданні, в якому вказує на те, що Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області та апеляційним судом Тернопільської області впродовж 2015-16 рр. розглядалась цивільна справа №607/ 1344/15-ц за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі, третя особа - Тернопільська дирекція УДППЗ "Укрпошта" про повернення безпідставно набутих коштів та відшкодування моральної шкоди, а за результатами проведеного досудового розслідування 16 грудня 2015 року кримінальне провадження №002998 закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 ознак кримінального правопорушення.

Окрім того, відповідач - Тернопільська дирекція УДППЗ "Укрпошта" посилається на справу №607/1900/15-а, яка розглядалась Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за адміністративним позовом ОСОБА_4 до УПФ України в м. Тернополі про визнання дій протиправними та зобовязання провести поновлення виплати раніше призначеної пенсії; постановою позовні вимоги ОСОБА_4І задоволено частково, визнано дії УПФ України в м. Тернополі щодо відмови ОСОБА_4 у відновленні виплати пенсії за віком протиправними, зобовязано УПФ України в м. Тернополі поновити виплату пенсії за віком позивачу. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.01.2016р. апеляційну скаргу УПФ України в м. Тернополі залишено без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін. Дане рішення набрало законної сили 02.02.2016р.

Відповідач вважає, що факти, встановлені судами у справах №607/10344/15-ц та №607/1900/15-а мають преюдиціальне значення та повинні бути враховані судом при розгляді справи.

22.09.2016 року від позивача до матеріалів справи поступило Клопотання №10853/11 від 19.09.2016 року, в якому просить суд відповідно до ст.24 ГПК України замінити первісного відповідача ОСОБА_5 дирекцію Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" на належного відповідача ОСОБА_6 державне підприємство поштового зв'язку "Укрпошта" 01001, м. Київ, Шевченківський район, вул. Хрещатик, 22.

Ухвалою суду від 27 вересня 2016 року замінено Тернопільську дирекцію Українського державного підприємства поштового звязку "Укрпошта" на ОСОБА_6 державне підприємство поштового звязку "Укрпошта" від імені якого діє Тернопільська дирекція УДППЗ "Укрпошта".

В порядку ст. 77 ГПК України в судовому засіданні оголошувались перерви до 15 год. 00 хв. 18 жовтня 2016 року та 09 год. 45 хв. 22 листопада 2016 року.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 22 листопада 2016 року зупинено провадження у справі №921/458/16-г/10 до завершення розгляду справи №607/10344/15-ц в Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

12 січня 2017 року Тернопільське обєднане Управління Пенсійного фонду України Тернопільської області до суду надійшло клопотання №500/11 від 11.01.2017р.про поновлення провадження у справі у зв'язку з прийняттям спеціалізованим судом України ухвали від 07.12.2015р.

13 січня 2017 року господарським судом Тернопільської області винесено ухвалу по справі №921/458/16-г/10, якою призначено судове засідання за участю представників сторін о 12 год. 00 хв. 27 січня 2017р. для розгляду питання щодо поновлення провадження у справі.

Ухвалою суду від 27 січня 2017 року поновлено провадження у справі №921/458/16-г/10.

Представник позивача в судовому засіданні 27.01.2017 року підтримав заявлені вимоги повністю з підстав, викладених у позовній заяві ; представник відповідача заперечив щодо заявлених вимог Тернопільського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Тернопільської області.

У судовому засіданні 27.01.2017 року оголошено вступну та резолютивну частину рішення згідно приписів статті 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи представника позивача, заперечення представника відповідача, господарський суд встановив наступне:

Відповідно до ч. 1 статті 1 Господарського процесуального Кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу субєкта підприємницької діяльності (далі підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 20 Господарського Кодексу України встановлено, що кожний субєкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Зазначена стаття визначила шляхи захисту прав та законних інтересів зазначених субєктів.

Стаття 16 Цивільного Кодексу України також визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу та визначає способи захисту цивільних прав та інтересів.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (частина друга п. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до статті 54 Господарського процесуального кодексу України, звертаючись з позовом до господарського суду, позивач самостійно визначає в позові предмет позову та його підстави, тобто, ті обставини, якими він обґрунтовує поданий позов; розглядаючи справу, господарський суд не може вийти за межі зазначених у позові предмету та підстав, за винятком випадків, прямо передбачених процесуальним законодавством.

Тернопільське обєднане Управління Пенсійного фонду України Тернопільської області визначило предметом позову стягнення коштів з УДППЗ "Укрпошта" від імені якого діє Тернопільська дирекція Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" в сумі 116 409,90 грн. в порядку статті 1172 ЦК України.

Вказавши відповідачем у справі УДППЗ "Укрпошта" від імені якого діє Тернопільська дирекція УДППЗ "Укрпошта" вважає, що зазначене підприємство порушило його права.

Відповідно до частини 1 статті 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа, відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

У пункті 6 Рекомендацій Вищого господарського суду України від 29.12.2007р. №04-5/239

"Про внесення змін та доповнень до роз'яснення президії Вищого арбітражного суду України від 01.04.94 N 02-5/215 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з відшкодуванням шкоди" зазначено, що для правильного вирішення спорів, пов'язаних з відшкодуванням шкоди, важливе значення має розподіл між сторонами обов'язку доказування, тобто визначення, які юридичні факти повинен довести позивач або відповідач.

За загальними правилами судового процесу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (стаття 33 ГПК України). Виходячи з цього, відповідно до статті 1172 ЦК України позивач повинен довести, що шкода заподіяна працівником відповідача саме під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків, безпосередній причинний зв'язок між правопорушенням та заподіянням шкоди і розмір відшкодування.

При цьому встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності реальних збитків. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність завдавача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки.

Питання про наявність або відсутність причинного зв'язку між протиправною поведінкою особи і шкодою має бути вирішено судом шляхом оцінки усіх фактичних обставин справи.

У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року N 4 (зі змінами) визначено, що за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов'язків, відповідальність несе організація, з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу, відтак, положення ст. 1172 ЦК України стосуються відшкодування як майнової, так і моральної шкоди.

У судовому засіданні встановлено, що з 24 січня 1996 року ОСОБА_4 органами праці та соціального захисту населення призначено пенсію за віком.

Пенсія гр. ОСОБА_4 виплачувалась через відділення поштового зв'язку №46001 відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" та ст. 85 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до ч. 2 ст. 47 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" пенсія може виплачуватися за довіреністю, порядок оформлення і строк дії якої визначаються законом. Виплата пенсії за довіреністю здійснюється протягом усього періоду дії довіреності за умови поновлення пенсіонером заяви про виплату пенсії за довіреністю через кожен рік дії такої довіреності.

Як вказує позивач, у листопаді 2014 року Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі отримало лист Управління державної міграційної служби в Тернопільській області (вих. №02/15902 від 06.11.2014р.) у якому вказується , що ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1) вибула 06.02.1999р. в США на постійне місце проживання згідно поданому клопотанню. Листом від 10.12.2014р. №6099 Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області повідомило Управління, що паспорт громадянина України серії МС 216704, виданий ОСОБА_4 30.01.2004р. Тернопільським МВ УМВС України в Тернопільській області знищено в установленому законом порядку.

Інформація про те, що ОСОБА_4 звернулась з клопотанням про виїзд на постійне місце проживання за кордон від відділу у справах громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб Тернопільського МВ УМВС України в Тернопільській області в 1999 році не надходила.

Як зазначає позивач у справі Тернопільське обєднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, гр. ОСОБА_4 фізично не могла отримувати особисто пенсію у поштовому відділенні зв'язку, оскілки проживала в США, а за період з березня 1999 по жовтень 2014 УПФ України в м. Тернополі перерахувало відповідачу кошти на виплату пенсії у розмірі 116 409,90 грн. та які ОСОБА_4 не отримувала, а отримували невідомі особи.

Тернопільське об'єднання управління УПФ України Тернопільської області вказує на те, що відповідачем по справі порушено п. 38 Наказу Державного комітету зв'язку України №10/123/ 67 від 02.07.1998 "Про затвердження Інструкції про порядок організації оформлення, фінансування та виплати пенсій і грошової допомоги підприємствам поштового звязку України", п. 5.3. Наказу Міністерства транспорту та зв'язку України №464/156 від 28.04.2009р. " Про затвердження Інструкції про виплату та доставку пенсій, соціальних допомог національним оператором поштового звязку "; а також порушено положення договорів, укладених між ним та Управлінням, у яких передбачено, що він надає послуги, якість яких відповідає вимогам вищевказаного Наказу Державного комітету зв'язку України №10/123/67 від 02.07.1998р. та Наказу Міністерства транспорту та зв'язку України №464/156 від 28.04.2009р.

12 грудня 2014 року спеціалістами Управління проведено перевірку виплати пенсій згідно виплатних документів, в тому числі на підставі довіреностей за період з 01.01.2011р. по 31.10.2014р. по другій дільниці ВПЗ №46001 (дата виплати 17 число) за період з 01.11.2013р. по 31.10.2014р. пенсія ОСОБА_4 виплачена, довіреності на виплату пенсії, де ОСОБА_7 є довірителем, в журналі реєстрації доручень не зареєстровано. Виплата пенсії ОСОБА_4 проведена без проведення належної ідентифікації особи та наявності довіреності.

Доставку пенсії ОСОБА_4 проводила листоноша ОСОБА_3, яка згідно пояснення начальника відділення поштового звязку ОСОБА_8 на час проведення перевірки знаходилась у відпустці.

Позивач стверджує, що за період з березня 1999 року по жовтень 2014 року Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі перерахувало відповідачу кошти на виплату пенсії гр. ОСОБА_4 В,І. у розмірі 116 409,90 грн. та які даною громадянкою не отримані, а отримані невідомими особами.

Відповідач в судових засіданнях даний факт заперечує та в обґрунтування надав рішення №607/10344/15-ц Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28.12.2015р., яким позов ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі, третя особа Тернопільська дирекція УДППЗ "Укрпошта" про повернення безпідставно набутих коштів та відшкодування моральної шкоди задоволено частково; стягнуто із Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі на користь ОСОБА_3 суму безпідставно набутих коштів в розмірі 65 753,68 грн., 655,73 грн. судового збору сплаченого позивачем при зверненні із позовом в суд, а також 1 000 грн. витрат на правову допомогу.

Отже , 28 грудня 2015 року Тернопільським міськрайонним судом винесено рішення по справі 607/10344/15-ц, яким позов ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі, третя особа Тернопільська дирекція УДППЗ "Укрпошта" про повернення безпідставно набутих коштів та відшкодування моральної шкоди задоволено частково; стягнуто із Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі на користь ОСОБА_3 суму безпідставно набутих коштів в розмірі 65 753,68 грн., 655,73 грн. судового збору сплаченого позивачем при зверненні із позовом в суд, а також 1 000 грн. витрат на правову допомогу.

15 березня 2016 року апеляційним судом Тернопільської області по даній справі винесено постанову, якою апеляційну скаргу ОСОБА_3 частково задоволено; апеляційну скаргу УПФ України в м. Тернополі відхилено; рішення Тернопільського міськрайонного суду від 28 грудня 2015 року скасовано; ухвалено нове рішення, яким стягнуто із УПФ країни в м. Тернополі на користь ОСОБА_3 116 409,90 грн. безпідставно набутих коштів; у задоволенні решти позовних вимог відмолено.

Окрім того, постановою Тернопільського міськрайонного суду від 15 червня 2015 року позовні вимоги гр. ОСОБА_4 задоволено частково; визнано дії УПФ України в м. Тернополі щодо відмови ОСОБА_4 у відновленні виплати пенсії за віком протиправними; зобов'язано УПФ України в м. Тернополі поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_4 з 01 січня 2015 року з урахуванням усіх перерахунків та індексації пенсії відповідно до ст. 42 Закону України "Про загальнообовязкове пенсійне страхування".

Згідно п. 2.6. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначено, що не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо.

Преюдиційне значення для господарського суду має й вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, якщо господарський суд розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльність особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, і лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою

Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Представником відповідача 12 січня 2017 року долучено до матеріалів справи ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 грудня 1216 року по справі №607/10344/15-ц, якою касаційну скаргу Тернопільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області відхилено; рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28грудня 2015 року та рішення апеляційного суду Тернопільської області від 15 березня 2016 року залишено без змін; ухвала оскарженню не підлягає.

В даній постанові зазначено, що із заявою ОСОБА_4 від 24 листопада 2014 року, яка засвідчена офіційною печаткою (official seal) державного нотаріуса штату ОСОБА_9 (Christine Pylypowycz) заявниця стверджує, що немає жодних претензій фінансового характеру до ОСОБА_10 та із заяви від 11 листопада 2015 року, яка засвідчена офіційною печаткою (official seal) державного нотаріуса штату ОСОБА_11 Дачнівською (Theresa Dachniwskyj) усі роки, а саме: з 1999 по 2014 рік заявник (ОСОБА_4І.) отримувала пенсію у повному розмірі. Недостач чи невиплат пенсії не було.

З огляду на наведене, позовні вимоги Тернопільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області щодо стягнення з відповідача УДППЗ "Укрпошта" від імені якого дії Тернопільська дирекція в сумі 116 409,90 грн. є необґрунтованими та таким, що не підлягають до задоволення.

Відповідно до статті 49 ГПК України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Витрати по сплаті судового про збору, згідно ст. 49 ГПК України, покладаються на позивача.

На підставі наведеного, керуючись ст. 129 Конституції України, ст. ст. 1, 2, 22, 32, 33, 35, 43, 77, 84,85 ГПК України, ст. ст. 11, 16, 1172 Цивільного Кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

1.В позові відмовити.

2.Рішення набуває законної сили в десятиденний строк з дня його підписання.

На рішення суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, а прокурор - апеляційне подання, протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення, через місцевий господарський суд.

4.Повне рішення складене 31 січня 2017 року.

Суддя М.Є. Півторак