ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" лютого 2017 р. Справа № 922/3637/16

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Фоміна В. О. , суддя Шевель О. В.

при секретарі Курченко В.А.

за участю представників:

позивача ОСОБА_1 (дов. від 10.01.2017р.)

відповідача ОСОБА_2 (дов. від 28.11.2014р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Харківський електротехнічний завод "Трансзв'язок" (вх. № 3340 Х/2) на рішення господарського суду Харківської області від 01.12.2016р. у справі № 922/3637/16

за позовом Приватного акціонерного товариства "Харківський електротехнічний завод "Трансзв'язок", м. Харків

до ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю фірми "Лекс", Харків

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Кантрі Інжинірінг" про розірвання договору

ВСТАНОВИЛА:

ПрАТ "Харківський електротехнічний завод "Трансзв'язок" звернулося до господарського суду Харківської області із позовною заявою, в якій просило розірвати договір №1/1 про надання послуг від 02.07.2015р., укладений між ПрАТ "Харківський електротехнічний завод "Трансзв'язок" та ТОВ фірмою "Лекс".

Рішенням господарського суду Харківської області від 01.12.2016р. у справі №922/3637/16 (суддя Светлічний Ю.В.) у задоволенні позову відмовлено.

Позивач з рішенням місцевого господарського суду не погодився та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 01.12.2016р. у справі № 922/3637/16 повністю і прийняти нове рішення про розірвання договору про надання послуг від 02.07.2015р., укладений між ПрАТ "Харківський електротехнічний завод "Трансзв'язок" та ТОВ фірмою "Лекс". В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на неповне зясування місцевим господарським судом обставин справи.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 14.12.2016р. прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено її розгляд на 17.01.2017р.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 17.01.2017р. розгляд справи відкладено на 02.02.2017р. Залучено ТОВ "Кантрі Інжинірінг" до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача. Зобовязано позивача не пізніше ніж за три дні до судового засідання надати суду докази термінового направлення ТОВ "Кантрі Інжинірінг" копії позовної заяви та апеляційної скарги з доданими до них матеріалами. Запропоновано відповідачу не пізніше ніж за три дні до судового засідання надати суду документи, які передавались позивачу на виконання вимог договору про надання послуг №1/1 від 02.07.2015р. ("Звіт про розробку програмного забезпечення геоінформаційної системи обліку обєктів нерухомості підприємства", текст програм тощо.)

31.01.2017р. від відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копії Звіту про розробку програмного забезпечення геоінформаційної системи обліку обєктів нерухомості підприємства (вх.№1053).

01.02.2017р. від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів направлення апеляційної скарги ТОВ "Кантрі Інжинірінг" (вх.№1107).

01.02.2017р. від ТОВ "Кантрі Інжинірінг" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому третя особа зазначає, що не згодне з доводами апеляційної скарги, вважає, що суд першої інстанції вірно та в повному обсязі встановив обставини справи, які мають значення для справи та правильно застосував норми матеріального та процесуального права, у звязку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню (вх.№1114). Також, ТОВ "Кантрі Інжинірінг" надав клопотання про розгляд апеляційної скарги за відсутності його представника (вх.№1115).

У судовому засіданні представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник відповідача проти вимог апеляційної скарги заперечував та просив залишити її без задоволення, а рішення господарського суду Харківської області від 01.12.2016р. у справі № 922/3637/16 - без мін.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи, заслухавши пояснення учасників процесу, проаналізувавши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.07.2015р. між ПрАТ "Харківський електротехнічний завод "Трансзв'язок" (замовник) та ТОВ фірма "Лекс" (виконавець) укладено договір № 1/1 про надання послуг, відповідно до умов якого виконавець зобов'язався надати замовникові послуги згідно технічного завдання (додаток №1 до договору), щодо розробки програмного забезпечення геоінформаційної системи обліку об'єктів нерухомості підприємства, розташованих за адресами: Харківська область, м. Харків, вул. Достоєвського, 16, в'їзд Достоєвського, 33, в'їзд Достоєвського 34, в'їзд Достоєвського 35, а замовник - прийняти і оплатити такі послуги. (п.1.1. договору). Ціна цього договору становить 37100,00 грн. (п. 3.1 договору). Згідно п. 4.1. договору замовник сплачує виконавцю повну вартість договору не пізніше 5 робочих днів з дати підписання сторонами актів здачі - приймання наданих послуг. Строк надання послуг: до повного виконання сторонами актів здачі приймання наданих послуг (п. 5.1 договору). Розділом VI передбачено права та обовязки сторін. Замовник, зокрема, зобовязаний приймати надані послуги згідно з актом здачі приймання наданих послуг. Також, замовник має право достроково розірвати цей договір у разі невиконання зобовязань виконавцем, повідомивши про це у строк 20 календарних днів, контролювати надання послуг у строки, встановлені цим договором. В свою чергу виконавець зобовязаний забезпечити надання послуг у строки, встановлені цим договором, забезпечити надання послуг, якість яких відповідає умовам, установленим розділом ІІ цього договору. Відповідно до п. 10.1 договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань.

Згідно додатку № 1 до договору № 1/1 приймання та оцінка розробки програмного забезпечення геоінформаційної системи обліку нерухомості підприємства здійснюється замовником за участю виконавця відповідно до вимог Технічного завдання. Робота завершується складанням акту здачі приймання робіт про відповідність виконаної роботи Технічному завданню, а також пропозиціями щодо подальшої реалізації предмета договору з переліком необхідного доопрацювання і термінами їх виконання (п. 6.1 Технічного завдання).

Згідно з актом передачі-приймання документації від 30.07.2015 року виконавець передав замовнику Звіт про розробку програмного забезпечення геоінформаційної системи обліку нерухомості підприємства.

Відповідно до висновку викладеному у Звіті геоінформаційної системи обліку нерухомості створено єдину просторову і атрибутивну інформацію про обєкти, при цьому, кожна з підсистем є функціонально повною тобто має можливість функціонувати у цілком автономному режимі незалежно від інших підсистем. Таким чином, створений інформаційний ресурс, дозволяє на новому технологічному рівні приймати оперативні управлінські рішення при наявності актуальної, достовірної інформації в найкоротший термін, мінімально необхідний для прийняття якісного управлінського рішення. Вказаний звіт підписано та скріплено печатками представників сторін.

22.10.2015р. сторонами складений акт виконаних робіт, з якого вбачається, що виконавцем в повному обсязі виконані роботи за договором №1/1 від 02.07.2015р., а саме: розроблено програмне забезпечення геоінформаційної системи обліку об'єктів нерухомості підприємства, розташованих за адресами: Харківська область, м. Харків, вул. Достоєвського, 16, в'їзд Достоєвського, 33, в'їзд Достоєвського 34, в'їзд Достоєвського 35. Вказаний акт підписано та скріплено печатками сторін, та не містить будь яких зауважень, пропозицій щодо подальшої реалізації предмета договору з переліком необхідного доопрацювання і термінами їх виконання.

В свою чергу, позивач зазначає, що, на його думку, програмний продукт має недоліки, що є істотним порушенням умов договору та є підставою для його розірвання.

Статтею 651 Цивільного кодексу України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору.

У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Необхідно встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору; а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати.

Таким чином, звертаючись з заявою про розірвання договору у зв'язку з істотним порушенням умов договору, необхідно було за допомогою належних та допустимих доказів довести наявність шкоди, завданої порушенням другою стороною, яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а враховуючи приписи статті 651 ЦК України, факт істотного порушення умов договору повинен бути доведений стороною, яка посилається на істотність порушення.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази того, що позивач, внаслідок неналежного (на його думку) виконання відповідачем умов спірного договору був позбавлений того, на що він розраховував при укладенні цього договору.

Натомість, колегія суддів зазначає, що з моменту передачі програмного продукту та до підписання акту виконаних робіт пройшло майже три місяці. При цьому, матеріали справи не містять доказів звернення позивача до відповідача із зауваженнями щодо невідповідності виконаної роботи Технічному завданню та пропозиціями щодо необхідності доопрацювання предмета договору. Про виконання робіт у повному обсязі свідчить, як вже зазначалось, акт виконаних робіт складений 22.10.2015р., який не містить будь яких зауважень.

Крім того, станом на час звернення з даною позовною заявою, програмний продукт вже рік знаходиться у користуванні позивача. Згідно розділу VI додатку №1 до договору №1/1 від 02.07.2015р. дані в геоінформаційній системі про інфраструктурні обєкти, інші обєкти обліку і будь-яка інша інформація, яка зберігається у системі, можуть змінюватися субєктами, які мають на це відповідні повноваження, що не виключає можливість втручання відповідних працівників позивача в роботу цієї системи після передачі її в експлуатацію останньому.

У відповідності до статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову та факти, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Розподіл обов'язку доказування визначається предметом спору. За загальним правилом обов'язок доказування певних обставин справи покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами обґрунтованість позову, а тому погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог.

Виходячи зі змісту ст. ст. 34, 43, 82 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює обставини справи у відповідності до свого внутрішнього переконання, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності та приймає рішення за результатами оцінки всіх доказів, які були визнані судом як належні та допустимі.

Слід, зазначити, що відповідно до абз. 5 п. 12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України» № 7 від 17.05.2011р. не підлягає скасуванню рішення суду першої інстанції в разі незалучення ним до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, якщо це не призвело до прийняття неправильного рішення.

Враховуючи, що незалучення ТОВ "Кантрі Інжинірінг" в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача не призвело до прийняття неправильного рішення, відсутні підстави для скасування рішення з цих підстав. Окрім того, про обставини, що стали підставою для залучення третьої особи, сторони суд першої інстанції не повідомляли, а виявлені вони були лише під час апеляційного провадження.

На підставі викладеного, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення господарського суду Харківської області від 01.12.2016р. у справі № 922/3637/16 без змін.

Керуючись статтями 85, 91, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Харківський електротехнічний завод "Трансзв'язок" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 01.12.2016р. у справі №922/3637/16 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 06.02.17р.

Головуючий суддя Крестьянінов О.О.

Суддя Фоміна В. О.

Суддя Шевель О. В.