ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2017 р. Справа № 925/52/17

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого - судді Скиби Г.М., за участю секретаря судового засідання Кенкеч О.С., розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом заступника керівника Черкаської місцевої прокуратури, м. Черкаси, бульвар Шевченка, 286

в інтересах держави в особі Черкаської міської ради, м. Черкаси, вул. Б. Вишневецького, 36

до товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «ОТП Капітал», м. Київ, вул. Фізкультури, 28 (літ. «Д») (для листування: АДРЕСА_1)

про стягнення 100 747,99 грн. збитків за користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів

за участю повноважних представників сторін:

прокурор: Архипенко В.О. прокурор відділу за посадою;

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю;

від відповідача: ОСОБА_2 за довіреністю.

Прокурор в інтересах держави в особі Черкаської міської ради звернувся в господарський суд Черкаської області з позовом про стягнення 100 747,99 грн. збитків за користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів за період з 07.07.2014р. по 31.12.2015р. Вимоги ґрунтуються на набутті у власність приміщення магазину, що розміщений на земельній ділянці 0,0631 га в м. Черкас, вул. Громова, 34/4 (вул. Максима Залізняка, 34/4).

В судовому засіданні:

Прокурор вимоги підтримав та надав додаткові документи про припинення договірних орендних відносин з ФОП ОСОБА_3, в тому числі і судові рішення, а також документи по заборгованості за користування спірною земельною ділянкою ФОП ОСОБА_3 - з ДПІ, витяги з земельного кадастру та листування з відповідачем.

Представник позивача вимоги підтримав та просить позов задовольнити. Витребувані документи не надані.

Представник Відповідача вимоги заперечив та вказав, що неодноразово звертався в Черкаську міську раду з метою укладання договору оренди земельної ділянки під придбаним обєктом нерухомості. Міська рада кожного разу знаходила якісь формальні приводи та пояснення, щоб договір не був укладений. У відповідача за законом виникло право користування спірною ділянкою під придбаною спорудою на умовах попереднього орендаря. Відповідач своєчасно та належно оформив в ДПІ декларацію про сплату земельного податку за період 2014-2016р.р. та щомісячно сплачував податок і надав копії платіжних доручень. Міська рада натомість не вчинила ніяких дій на зменшення збитків та на приведення відносин між сторонами у правове договірне поле. До початку судового засідання подано письмовий відзив на позов, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні вимог повністю.

На запитання головуючого присутні учасники заявили:

про відсутність будь-яких інших доказів на підтвердження своїх доводів і пояснень;

про відсутність потреби у витребуванні інших доказів від учасників провадження у справі та інших осіб;

про можливість завершення дослідження обставин справи.

Судом встановлено та перевірено доказами такі взаємовідносини сторін та обставини.

07.07.2014р. відповідач придбав у власність обєкт нерухомості магазин (нежитлове приміщення літера «А-2») по вул. Громова, 34/4 (вул. Максима Залізняка, 34/4) у м. Черкаси.

Загальна площа обєкта 613,4 кв.м.

В Державний реєстр речових прав на нерухоме майно внесено запис за №6244572 про державну реєстрацію правочину (а.с. 36-37).

Спірна земельна ділянка під вказаним обєктом площею 0,0631 га за функціональним використанням віднесена до земель комерційного використання.

Прокурор звернувся в господарський суд з позовом та вважає, що з моменту набуття відповідачем права на обєкт нерухомості земельна ділянка використовується без правовстановлюючих документів на землю.

Прокурор вказує, що право користування земельною ділянкою виникає з моменту державної реєстрації такого права (вимоги ст. 125 ЗК України).

Згідно приписів ст. 206 ЗК України використання землі в Україні є платним.

Прокурор з посиланням на приписи ст.ст. 152, 156, 157 ЗК України, постанови КМУ №284 від 19.04.1993р., рішення виконкому Черкаської міської ради від 15.09.2015р. №972, рішення виконкому Черкаської міської ради від 31.05.2016р. №688, Акту про визначення збитків власнику землі від 15.01.2016р. №1-16 просить стягнути 100747,99 грн. збитків з відповідача за період з 07.07.2014рю. по 31.12.2015р. як неодержаний міською радою дохід в формі орендної плати за використання відповідачем спірної земельної ділянки під магазином.

Позов предявлено в господарський суд за місцем знаходження спірної земельної ділянки.

На думку прокурора та позивача, у даному випадку наявні всі елементи складу цивільного правопорушення, зокрема:

- факт порушення відповідачем вимог земельного законодавства, що виявився у тривалому використанні земельної ділянки без договору оренди, що є підставою для нарахування збитків, визначення і відшкодування яких врегульовано Порядком (постанова КМУ);

- причинний зв'язок між збитками і протиправною поведінкою відповідача, оскільки використання земельної ділянки відповідачем без належного правового оформлення, позбавило Черкаську міську раду, як власника землі, права отримувати від цієї земельної ділянки дохід у вигляді орендної плати;

- вина Відповідача.

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 19.04.1993р. №284 рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради затверджено склад комісії для визначення збитків власникам землі та землекористувачам і втрат сільськогосподарського та лісо-господарського виробництва в м. Черкаси. Комісія діє на підставі Положення, затвердженого рішенням виконавчого комітету від 13.11.2015р. №1272.

Комісія дійшла висновку, що використання земельної ділянки відповідачем по вул. Громова, 34/4 у м. Черкаси без належного оформлення документа, що посвідчує право на неї, та його державної реєстрації, спричинило неодержання міською радою доходу в формі орендної плати, що є підставою для стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «ОТП-Капітал» збитків в установленому чинним законодавством порядку, в сумі 100747,99 грн.

Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради від 31.05.2016р. за №688 затверджено акт про визначення збитків власнику землі від 15.01.2016р. №1-16.

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 631 кв.м. позивачем не визначена. Розмір нормативної оцінки землі в Акті позивача від 15.01.2016р. не визначений. Подано лише розрахунок збитків за час фактичного користування відповідачем спірною земельною ділянкою (а.с. 20).

За розрахунком прокурора та позивача, загальний розмір збитків за період з 07.07.2014р. по 31.12.2015р., на підставі розрахунку за час фактичного користування земельною ділянкою по вул. Громова, 34/4, становить 100747,99 грн. (а.с. 19, 20).

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, враховуючи пояснення прокурора та представників сторін, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають до задоволення.

Згідно положень Пленуму ВГСУ від 23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» при прийнятті рішення суд має врахувати майнові інтереси сторін, не надаючи переваги одному учаснику над іншим. Рішення має грунтуватися на повній та всебічній оцінці доказів у конкретній справі.

Сторони спірних правовідносин є самостійними юридичними особами з присвоєнням ідентифікаційного коду, є учасниками земельних відносин у сфері комунальної власності, є субєктами господарювання у розумінні ст.ст. 2, 55 Господарського кодексу України (далі вживається скорочено ГК України).

За визначенням прокурора та позивача, предметом спору у справі є: відшкодування збитків, завданих власнику землі, права і законні інтереси якого порушені за період від придбання обєкту нерухомості на ділянці до укладання договору оренди землі.

Підстава спору визначена прокурором та позивачем як протиправне використання відповідачем земельних ділянок після придбання обєкту нерухомості до моменту укладення договору оренди землі з міською радою з 07 липня 2014р. по 31 грудня 2015р.

В ході розгляду справи ні прокурор, ні позивач не змінювали предмет чи підставу спору, вимоги не доповнювали та не уточняли.

Згідно ч. 3 ст. 5 Господарського кодексу України (далі - ГК України) субєкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання повинні здійснювати свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

Частина 2 ст. 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає зобовязання особи при здійсненні своїх прав утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Суд враховує, що позивач є органом місцевого самоврядування і його діяльність регламентована приписами Конституції України, ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про оренду землі», нормами ЦК, ГК, ПК України в частині регулювання земельних відносин та внесення плати за землю.

Протягом спірного періоду з липня 2014р. по січень 2016р. між сторонами не виникало та не існувало договірних господарських відносин на підставі письмового строкового оплатного двостороннього консенсуального чи реального договору на користування земельною ділянкою під спорудою відповідача. Суд враховує, що сторони перебувають в абсолютних правовідносинах за законом.

Свої вимоги прокурор та позивач обґрунтовують спричиненням позивачу збитків відповідачем внаслідок використання спірної земельної ділянки площею 0,0631 га під обєктом нерухомості по вул. Громова (ОСОБА_4), 34/4 в м. Черкаси протягом липня 2014р. грудня включно 2015р. з посиланням на приписи ст. 156-157 ЗК України.

Прокурор вважає, що у відповідача внаслідок його неправомірних дій виникло зобовязання відшкодувати позивачу збитки в повному розмірі у виді неодержаного доходу за користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів. В обґрунтування вимог прокурор посилається на приписи:

- ст. 22 ЦК України про право на відшкодування збитків;

- ст. 224 ГК України про відповідальність за порушення господарського зобовязання;

- Постанови КМУ №284 від 19.04.1993р. про порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам.

Прокурор не вказує та не доводить належними доказами наявності сукупності умов для відшкодування збитків:

- протиправна поведінка особи, що заподіяла шкоду;

- пряма шкода, що заподіяна цією поведінкою;

- вина особи;

- причинно-наслідковий зв'язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою.

Суму завданих збитків прокурор та позивач визначають розрахунковим методом з затвердженням акту від 15.01.2016р. №1-16 про збитки - рішенням виконавчого комітету №688 від 31.05.2016р. (а.с. 17-20). За твердженням прокурора, розмір спричинених збитків позивачу становить 100747,99 грн.

Представник позивача позицію та доводи прокурора підтримав.

Відповідач заявив, що позивач не вчинив ніяких активних дій для зменшення збитків та для захисту свого права.

Згідно із п.3.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011р. №6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» передбачено, що власники землі та землекористувачі мають право на захист своїх прав шляхом стягнення збитків з особи, яка вчинила неправомірні дії щодо відповідних земельних ділянок, у випадках, встановлених главою 24 ЗК України, та за процедурою, передбаченою Порядком визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993р. №284.

Відповідно до п.2.9 вказаної постанови Пленуму Вищого господарського суду України суди мають враховувати, що способи захисту прав юридичних та фізичних осіб на земельні ділянки, визначені ст.152 ЗК України, положення якої у відповідних правовідносинах підлягають переважному застосуванню перед нормами ЦК України та ГК України.

Положеннями ст. 152 Земельного кодексу України передбачено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом відшкодування заподіяних збитків.

Пунктом «д» частини 1 статті 156 Земельного кодексу України передбачено, що власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Відповідно до ч.2 ст.157 Земельного кодексу України порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993р. №284, визначено, що власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок.

Відповідно до п.п. 2 - 5 вказаного порядку розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад. До складу комісій включаються представники Київської, Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, виконавчих комітетів міських (міст обласного значення) рад (голови комісій), власники землі або землекористувачі (орендарі), яким заподіяні збитки, представники підприємств, установ, організацій та громадяни, які будуть їх відшкодовувати, представники державних органів земельних ресурсів і фінансових органів, органів у справах містобудування і архітектури та виконавчих комітетів сільських, селищних, міських (міст районного значення) рад, на території яких знаходяться земельні ділянки. Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії.

Відшкодуванню підлягають збитки власників землі та землекористувачів, у тому числі, орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані. Неодержаний доход - це доход, який міг би одержати власник землі, землекористувач із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення, викупу, або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян.

Отже, власники землі та землекористувачі мають право на захист своїх прав шляхом стягнення збитків з особи, яка вчинила неправомірні дії щодо відповідних земельних ділянок, у випадках, встановлених главою 24 Земельного кодексу України, та за процедурою, передбаченою вказаним Порядком (постанова Кабінету Міністрів України від 19.04.1993р. №284).

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивач не доводить свої вимоги правомірністю застосування постанови Кабінету Міністрів України від 19.04.1993р. №284 до спірних правовідносин, адже в даному випадку відбувся перехід права користування земельною ділянкою від попереднього власника споруди до нового власника споруди, розташованій на ній відповідно до положень та приписів ст. 120 ЗК України, ст. 377 ЦК України.

Суд при прийнятті рішення також звертає увагу на таке:

- витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку по вул. Громова, 34/4 станом на 24.01.2017р. у власності міської ради (громади міста) перебуває лише ділянка площею 0,0150 га «для розміщення майданчика для тимчасової парковки автомобілів» (а.с. 106). Витяг надано прокурором у судове засідання;

- рішенням господарського суду Черкаської області від 31.03.2015р. у справі №925/392/15 розірвано договір оренди ділянки від 12.03.2004р. з ФОП ОСОБА_3 в частині використання ділянки 150 кв.м., та присуджено до стягнення з ФОП ОСОБА_3 14578,60 грн. заборгованості по платі за землі. В частині розірвання договору оренди земельної ділянки 631 кв.м. суд відмовив, оскільки відбувся перехід права на користування ділянкою до ТОВ «Компанія «ОТП Капітал». Рішення суду набрало законної сили (а.с. 93-96).

- спірна земельна ділянка вилучена згідно акту приймання-передачі від 12.08.2015р. у ОСОБА_3 (а.с. 99), підприємницька діяльність останньою припинена 08.07.2015р. з відповідним записом в ЄДРПОУ, але Черкаська міська рада не вирішила питання належного оформлення права користування ділянкою відповідачем;

- листом від 22.04.2016р. за вих.№4118-д Департамент архітектури, містобудування та інспектування міської ради повідомив відповідача про необхідність отримання згоди попереднього землекористувача на вилучення земельної ділянки та нотаріальне посвідчення такої згоди, незважаючи на вилучення у гр. ОСОБА_3 спірної земельної ділянки ще 12.08.2015р. (а.с. 48);

- листом від 29.12.2016р. за вих. №15916-01-25 Департамент архітектури, містобудування та інспектування міської ради повідомив відповідача, що ділянка не оформлена у власність Черкаської міської ради і лише вчиняються дії щодо реєстрації права комунальної власності на спірну ділянку, хоча прокурор стверджував про розмежування ділянок комунальної та державної власності в межах міста (а.с. 57).

- спірна земельна ділянка площею 0,0631 га вже обтяжена власністю відповідача (приміщення магазину) і інше її використання позивачем (міською радою) неможливе.

В той же час суд враховує, що використання землі в Україні є платним. У відповідача виник обовязок внесення плати за землю, на якій розташована його власна споруда, тобто з 07.07.2014р. Відповідачем оформлено податкові декларації по сплаті за землю (а.с. 71-77).

Суд критично оцінює доводи прокурора про стягнення збитків на користь позивача, оскільки поданий Акт про визнання збитків власнику землі виконаний формально, без аналізу наявних документів і механізму спричинення збитків позивачу та перевірки і обгрунтування підстав для стягнення вказаних у акті збитків.

Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частиною 2 ст. 224 ГК України встановлено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включається: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною, неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, що зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язань другою стороною: матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

Суд дійшов висновку, що вимоги прокурора та позивача ґрунтуються лише на припущеннях та загальних розрахунках очікуваних платежів, хоча договір оренди землі не укладався з вини позивача.

Прокурор та позивач не спростували належними доказами доводи відповідача. Прокурор та позивач не спростували проведені відповідачем оплати за землю, що підтверджуються платіжними дорученнями:

від 26.08.2014р. №50995 на суму 305 грн. (а.с. 63);

від 15.09.2014р. №51066 на суму 375 грн. (а.с. 63);

від 17.10.2014р. №51135 на суму 375 грн. (а.с. 63 зворот);

від 26.11.2014р. №51236 на суму 317 грн. (а.с. 63 зворот);

від 22.12.2014р. №51297 на суму 360 грн. (а.с. 64);

від 23.01.2015р. №51375 на суму 361 грн. (а.с. 64);

від 27.02.2015р. №51471 на суму 451 грн. (а.с. 65);

від 24.03.2015р. №51539 на суму 450 грн. (а.с. 65);

від 09.04.2015р. №51588 на суму 450 грн. (а.с. 65 зворот);

від 25.05.2015р. №51696 на суму 450 грн. (а.с. 65 зворот);

від 23.06.2015р. №51766 на суму 450 грн. (а.с. 66);

від 29.07.2015р. №51859 на суму 449 грн. (а.с. 66);

від 28.08.2015р. №51933 на суму 450 грн. (а.с. 66 зворот);

від 23.09.2015р. №51993 на суму 451 грн. (а.с. 66 зворот);

від 28.10.2015р. №52063 на суму 450 грн. (а.с. 67);

від 20.11.2015р. №52152 на суму 450 грн. (а.с. 67);

від 28.12.2015р. №52244 на суму 450 грн. (а.с. 67 зворот);

від 25.01.2016р. №57 на суму 450 грн. (а.с. 68);

від 26.02.2016р. №155 на суму 644 грн. (а.с. 68);

від 25.03.2016р. №243 на суму 645 грн. (а.с. 68 зворот);

від 26.04.2016р. №315 на суму 930 грн. (а.с. 68 зворот);

від 26.05.2016р. №402 на суму 660 грн. (а.с. 69);

від 17.06.2016р. №461 на суму 661 грн. (а.с. 69);

від 19.07.2016р. №507 на суму 2769,25 грн. (а.с. 69 зворот);

від 22.08.2016р. №591 на суму 995 грн. (а.с. 69 зворот);

від 26.09.2016р. №663 на суму 995 грн. (а.с. 70);

від 25.10.2016р. №741 на суму 996 грн. (а.с. 70);

від 25.11.2016р. №837 на суму 996 грн. (а.с. 70 зворот);

від 26.12.2016р. №935 на суму 994 грн. (а.с. 70 зворот) внесення земельного податку за 2014-2016р.р. за користування спірною земельною ділянкою. Вказані документи не спростовані позивачем та прокурором в належний спосіб.

Прокурор пояснив, що при підготовці позову не подавався запиту в ДПІ з приводу надання інформації про платежі відповідача за користування спірною земельною ділянкою. Направлявся лише запит по заборгованості ФОП ОСОБА_3 (а.с 92).

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обовязок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого субєктивного права.

Відповідач спростував вимоги позивача в належний спосіб.

В задоволенні позову належить відмовити повністю за недоведеністю вимог.

Судові витрати належить покласти на прокурора та не стягувати.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня прийняття рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу до апеляційного суду на вказане рішення через Господарський суд Черкаської області.

Повне рішення складено 13.02.2017р.

Суддя Г.М. Скиба