ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" січня 2017 р. Справа № 921/430/16-г/4

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Зварич О.В.

суддів Хабіб М.І.

ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу «Файне місто 2» б/н від 25.11.2016р. (вх. № 01-05/5692/16 від 02.12.2016р.)

на рішення господарського суду Тернопільської області від 10.11.2016р.

у справі № 921/430/16-г/4

за позовом: Житлово-будівельного кооперативу «Файне місто 2»

до відповідача: Тернопільської міської ради

за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Комунсервіс-Серет» (надалі ТзОВ «Комунсервіс-Серет»)

за участю третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Комунсервісбуд» (надалі ТзОВ «Комунсервісбуд»)

про визнання незаконним і скасування п. 1 рішення № 7/6/3 від 03.03.2016р.,

за участю:

від позивача: ОСОБА_2 представник (довіреність № 11 від 01.10.2015р.);

від відповідача: не зявився;

від третьої особи-1: ОСОБА_3 представник (договір про надання правової допомоги №56 від 19.08.2016р.);

від третьої особи-2: ОСОБА_4 представник (довіреність б/н від 08.08.2016р.),

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 10.11.2016р. у справі №921/430/16-г/4 (суддя Бурда Н.М.) відмовлено в позові.

В ході розгляду справи суд першої інстанції встановив, що, приймаючи спірне рішення, орган місцевого самоврядування, використовуючи надані йому законом повноваження, як розпорядника земель територіальної громади міста Тернополя, керувався приписами ст. 120 ЗК України, тобто діяв у порядку та спосіб, визначений нормами чинного законодавства. Позивач не довів наявності обставин і підстав, за яких рішення Тернопільської міської ради № 7/6/3 від 03.03.2016р. порушує його права і законні інтереси.

Позивач подав апеляційну скаргу, в якій вважає рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим. Вказує, що недійсність спірного рішення міськради підтверджується наступними аргументами: IX-го горизонтального відстійника каналізаційного (чотири секції) як обєкта нерухомого майна не існує; відмова ТзОВ «Комунсервіс-Серет» від права користування земельною ділянкою є нечинною, оскільки підписана на підставі підроблених документів; спірне рішення міської ради унеможливлює продовження будівництва багатоквартирного будинку для позивача, як власника незавершеного будівництва. Просить скасувати рішення господарського суду Тернопільської області від 10.11.2016р. у справі № 921/430/16-г/4, прийняти нове рішення, яким позов задоволити.

Відповідач в запереченні на апеляційну скаргу звертає увагу на те, що позовні вимоги обгрунтовані укладеним між ТзОВ «Комунсервіс-Серет» та ЖБК «Файне місто 2» договором про забудову від 26.09.2015р. Однак, зазначений договір визнаний недійсним згідно рішення господарського суду Тернопільської області від 14.04.2016р. у справі №921/1204/15-г/6, залишеного без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 08.09.2016р. Вказує, що з визнанням недійсним договору про забудову земельної ділянки, позивач втратив будь-які права та законні інтереси стосовно спірної земельної ділянки, що виключає необхідність їх судового захисту. На його переконання, п. 1 рішення № 7/6/3 від 03.03.2016р. «Про земельну ділянку за адресою вул. Микулинецька, 116» прийнятий компетентним органом в межах наданих повноважень і підстави для його скасування відсутні. Просить залишити без змін рішення господарського суду Тернопільської області від 10.11.2016р. у справі № 921/430/16-г/4, апеляційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу «Файне місто 2» без задоволення.

Третя особа-1 у відзиві на апеляційну скаргу констатує, що позивач не довів тих обставин, які б свідчили про існування підстав для визнання незаконним та скасування рішення Тернопільської міської ради №7/63 від 03.03.2016р., не підтвердив, які його права порушені даним рішенням. Просить залишити без змін оскаржуване рішення місцевого господарського суду, апеляційну скаргу без задоволення.

Третя особа-2 не надавала письмового відзиву на апеляційну скаргу.

26.01.2017р. позивач звернувся до суду апеляційної інстанції з клопотанням (вх.№01-05/369/17 від 26.01.2017р.) про призначення у даній справі судової будівельно-технічної експертизи, на вирішення якої просив поставити питання: «Яка територія (площа земельної ділянки) потрібна для обслуговування IX горизонтальний відстійник каналізаційний (чотири секції) за адресою: м.Тернопіль, вул. Микулинецька, 116».

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши зміст заявленого клопотання та суті позовних вимог у даній справі, колегія суддів дійшла висновку про те, що воно є необґрунтованим. Питання про визначення площі земельної ділянки, потрібної для обслуговування споруди за вказаною у клопотанні адресою, виходить за межі позовних вимог. З наведених підстав суд відхиляє дане клопотання.

Третя особа-1 заявила письмове клопотання б/н від 30.01.2017р. (вх. № 01-05/413/17 від 30.01.2017р.) про зупинення провадження у даній справі до вирішення Львівським апеляційним адміністративним судом справи № 876/2750/16 про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на незавершене будівництво за ЖБК «Файне місто 2».

Колегія суддів, порадившись, вирішила відхилити заявлене клопотання з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини третя і четверта статті 35 ГПК). Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин (п. 3.16 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" з наступними змінами та доповненнями).

У даній справі суд не позбавлений можливості зясувати всі обставини, що мають важливе значення для розгляду апеляційної скарги Житлово-будівельного кооперативу «Файне місто 2».

Крім того, клопотання про зупинення провадження у справі заявлене всупереч положенням частини 3 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких в апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги.

Представники третіх осіб заперечили проти доводів скаржника. Просили залишити без змін рішення суду першої інстанції, апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідач не забезпечив явки в судове засідання уповноваженого представника. Згідно повідомлення про вручення рекомендованого поштовогоих відправлень від 17.01.2017р. обізнаний з датою, часом і місцем розгляду апеляційної скарги.

Апеляційний господарський суд, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзивів на апеляційну скаргу, заслухавши пояснення учасників судового процесу, здійснивши аналіз наявних у справі письмових доказів, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, дійшов висновку про відсутність підстав для скасування рішення господарського суду господарського суду Тернопільської області від 10.11.2016р. у справі № 921/430/16-г/4.

Як вбачається з наявних у справі копій документів,16.04.2015р. між Тернопільською міською радою (орендодавець) та ТзОВ «Комунсервіс-Серет» (орендар) укладено договір оренди землі, за умовами якого орендодавець на підставі рішення Тернопільської міської ради від 23.11.2012р. № 6/26/120 передає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення з земель житлової та громадської забудови, яка знаходиться у м. Тернополі за адресою вул. Микулинецька, 116 (а.с.20-23, т.1).

В оренду передається земельна ділянка кадастровий номер :11:003:0039, загальною площею 3,6300 га для обслуговування викупленого IX горизонтального каналізаційного відстійника і його реконструкції та будівництва групи житлових будинків. Договір укладено терміном на 10 років з 23 листопада 2012 року до 23 листопада 2022 року (пп. 2, 8, 15 договору оренди землі).

26 вересня 2015 року ТзОВ «Комунсервіс-Серет» (підприємство) та Житлово-будівельний кооператив «Файне місто 2» (кооператив) підписали договір про забудову земельної ділянки, предметом якого є здійснення посекційного будівництва багатоквартирних житлових будинків з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями на земельній ділянці, площею 3,63 га у м.Тернополі по вул. Микулинецька, 116, кадастровий номер - :11:003:0039 із метою отримання у власність обєкта будівництва членами кооперативу та підприємством у тих обсягах квадратних метрів, що визначені у даному договорі (а.с.35-42, т.1).

Згідно даних інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 54443777 від 02.03.2016р. та № 79108296 від 30.01.2017р. Житлово-будівельний кооператив «Файне місто 2» з 03.02.2016р. є власником незавершеного будівництва (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 01), розташованого на земельній ділянці за адресою м.Тернопіль, вул. Микулинецька, 116 (кадастровий номер земельної ділянки :11:003:0039), зокрема на підставі договору про забудову земельної ділянки від 26.09.2015р. Вказане незавершене будівництво не є обєктом житлової нерухомості (а.с.87-88, т.1).

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 14.04.2016р. у справі №921/1204/15-г/6, яке залишене без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 08.09.2016р., визнано недійсним договір про забудову земельної ділянки від 26.09.2015р., укладений між ТзОВ "Комунсервіс-Серет" та ЖБК "Файне місто 2", зокрема, з тих підстав, що пункт 2.1 (предмет договору), п.п.4.2.3, п.4.2 та інші умови договору, що торкаються способу фінансування будівництва та виготовлення для цього документації, а також додаток № 3, який є невід'ємною частиною правочину не відповідають вимогам Закону України "Про інвестиційну діяльність" від 18 вересня 1991р. за N 1560-XII; умови спірного договору про прийняття ЖБК "Файне місто 2" на себе функції "замовника будівництва" обєкта в розумінні Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" не відповідають цьому Закону. Відповідач не може виступати замовником будівництва земельної ділянки у звязку з тим, що він не є законним користувачем чи власником земельної ділянки (а.с. 135-141, т.1).

В силу приписів частини 3 статті 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

17.02.2016р. між ТзОВ «Комунсервіс-Серет» (продавець) та ТзОВ «Комунсервісбуд» (покупець) укладено договір купівлі-продажу IX горизонтального відстійника каналізаційного (чотири секції), що розташований в м. Тернополі по вул.Микулинецькій, 116 (а.с.189-190, т.1).

Вказаний договір купівлі-продажу підписаний і скріплений печатками його сторін, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського МНО ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за № 456.

Відповідно до акту приймання-передачі нерухомого майна від 17.02.2016р. продавець передав покупцю IX горизонтальний відстійник каналізаційний (чотири секції) вартістю 4000,00 грн. (а.с.191, т.1).

В нотаріально посвідченій заяві від 17.02.2016р. № 181, адресованій сесії і земельному відділу, ТзОВ «Комунсервіс-Серет» в особі директора ОСОБА_6, просив вилучити із його користування земельну ділянку площею 3,6300 га, кадастровий номер - :11:003:0039, розташовану по вул. Микулинецька, 116, м. Тернопіль, у звязку з відчуженням IX горизонтального відстійника каналізаційного (чотири секції), на користь ТзОВ Комунсервісбуд (а.с.105, т.1).

19.02.2016р. ТзОВ Комунсервісбуд звернулось до відповідача з заявою про надання земельної ділянки площею 3,6300 га для обслуговування викупленого майна за адресою вул.Микулинецька, 116, м. Тернопіль (а.с.150, т.1).

Розглянувши звернення ТзОВ Комунсервісбуд щодо надання земельної ділянки та враховуючи заяву ТзОВ Комунсервіс-Серет про відмову від права користування землею, 03 березня 2016 року Тернопільською міською радою прийнято рішення за №7/6/3 "Про земельну ділянку за адресою вул. Микулинецька, 116" (а.с.115-116, т.1).

Згідно пункту 1 даного рішення ТзОВ Комунсервісбуд надано у користування земельну ділянку згідно з додатком, а саме: на умовах оренди терміном на 5 років третій особі-2 надано земельну ділянку площею 3,6300 га за адресою: вул. Микулинецька, 116, м.Тернопіль, кадастровий номер :11:003:0039, вид використання - для обслуговування викупленого IX горизонтального каналізаційного відстійника і його реконструкції та будівництва групи житлових будинків; вирішено розірвати договір оренди землі від 16.04.2015р. за взаємною згодою сторін.

Підставою звернення позивача до місцевого господарського суду з даним позовом слугувало те, що, на його думку п. 1 оспорюваного рішення Тернопільської міської ради порушує його права і інтереси, оскільки виключає можливість виконання договору від 26.09.2015р., укладеного між ТОВ «Комунсервіс-Серет» та ЖБК «Файне місто», щодо продовження будівництва багатоквартирного будинку для членів кооперативу.

При винесенні постанови колегія суддів враховує таке.

Згідно ст. 19 Конституції України органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 сатті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради (ч.5 ст. 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Згідно частини 1 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території (ч.1 ст. 73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Предметом спору в даній справі є визнання незаконним і скасування пункту 1 рішення Тернопільської міської ради № 7/6/3 від 03.03.2016р., яким вирішено надати ТзОВ «Комунсервісбуд» у користування на 5 років земельну ділянку площею 3,63 га, адреса вул.Микулинецька, 116, м. Тернопіль, а договір оренди землі від 16.04.2015р. із ТзОВ «Комунсервіс-Серет» розірвати за взаємною згодою сторін.

Відповідно до частини 1 статті 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Аналогічне положення унормовано в частині 10 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Згідно пункту 34 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Статтею 12 Земельного кодексу України передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; вирішення земельних спорів; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Згідно частини 1 статті 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Відповідно до приписів статті 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об'єкти (крім багатоквартирних будинків).

Станом на момент прийняття спірного рішення Тернопільської міської ради №7/6/3 від 03.03.2016р. "Про земельну ділянку за адресою вул. Микулинецька, 116" та оскаржуваного рішення місцевого господарського суду, і на момент винесення оскаржуваного судового рішення у даній справі був чинним договір купівлі-продажу IX горизонтальний відстійник каналізаційний (чотири секції) за адресою: м.Тернопіль, вул.Микулинецька, 116 укладений 17.02.2016р. між ТзОВ «Комунсервіс-Серет» та ТзОВ «Комунсервісбуд».

Отже, орган місцевого самоврядування прийняв спірне рішення про передачу ТзОВ «Комунсервісбуд» в користування земельної ділянки для обслуговування придбаного обєкта в межах своїх повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством.

Колегія суддів констатує, що позовні вимоги Житлово-будівельного кооперативу «Файне місто 2» про визнання незаконним і скасування пункту 1 рішення Тернопільської міської ради № 7/6/3 від 03.03.2016р. заявлені безпідставно, оскільки позивач не довів належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст. 32, 34 Господарського процесуального кодексу України наявності обставин, за яких спірне рішення міської ради порушує його права та законні інтереси.

Суд першої інстанції обґрунтовано, з посиланням на ч.3 ст.35 ГПК України, прийняв до уваги рішення господарського суду Тернопільської області від 14.04.2016р. у справі №921/1204/15-г/6, що набрало законної сили, яким визнано недійсним договір про забудову земельної ділянки від 26.09.2015р., укладений між ТзОВ "Комунсервіс-Серет" та ЖБК "Файне місто 2", та на підставі якого 03.02.2016 року за позивачем зареєстровано право власності на незавершене будівництво на спірній земельній ділянці.

Твердження скаржника про те, що спірне рішення міської ради унеможливлює продовження будівництва багатоквартирного будинку, безпідставні, оскільки, як зазначено вище, договір про забудову земельної ділянки від 26.09.2015р., на який він посилається у своєму позові та апеляційній скарзі, визнано недійсним у судовому порядку.

Також суд апеляційної інстанції при вирішенні даного спору враховує встановлені в ході розгляду апеляційної скарги обставини про те, що зареєстроване за позивачем незавершене будівництво за адресою: м.Тернопіль, вул..Микулинецька, буд. 116 станом на час прийняття оспорюваного рішення органу місцевого самоврядування та на сьогоднішній день не є обєктом житлової нерухомості.

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на обґрунтування покликань апелянта про нечинність відмови ТзОВ «Комунсервіс-Серет» від права користування земельною ділянкою, як підписаної на підставі підроблених документів.

Наявні у справі копії витягу з кримінального провадження та висновку експерта від 26.02.2016 року № 1.1-73/16 (а.с.81-104, т.1) такими доказами не можуть вважатись в силу положень частини 4 статті 35 ГПК України, згідно якої обовязковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою, є ухвалений щодо неї вирок суду у кримінальній справі або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення.

Суд апеляційної інстанції відхиляє посилання скаржника на відсутність IX горизонтального відстійника каналізаційного (чотири секції) за адресою: м.Тернопіль, вул.Микулинецька, 116 з тих підстав, що під час вчинення 17.02.2016р. нотаріальної дії приватним нотаріусом Тернопільського МНО ОСОБА_5, не оскарженої в судовому порядку, було перевірено належність на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Комунсервіс-Серет» відчужуваного майна.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, тому його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги слід покласти на скаржника згідно вимог ст.49 ГПК України.

Керуючись, ст. ст. 43, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

Рішення господарського суду Тернопільської області від 10.11.2016р. у справі №921/430/16-г/4 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Справу повернути в господарський суд Тернопільської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з Розділом ХІІ-1 ГПК України.

Головуючий суддя Зварич О.В.

судді Хабіб М.І.

ОСОБА_1