ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" січня 2017 р. Справа № 911/3328/16

За позовом 1) Приватної організації Організація колективного управління авторськими та суміжними правами, м.Київ

2) Товариства з обмеженою відповідальністю Умиг Мьюзик, м.Київ

До Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, Київська обл., м.Вишгород

За участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог:

1)Товариство з обмеженою відповідальністю Роксана, Київська обл., м.Вишгород

2) Обєднання підприємств Українська ліга музичних прав, м.Київ

про стягнення 29 000 грн. 00 коп.

Суддя Мальована Л.Я.

Представники сторін:

Позивача 1 ОСОБА_2 (дов. № б/н від 02.06.2016 року);

Позивача 2 не зявився;

Відповідача ОСОБА_3 (дов. №б/н від 18.12.2015 року);

Третьої особи 1 ОСОБА_3 (дов. №б/н від 18.12.2015 року); ОСОБА_4 (дов. №б/н від 18.12.2015 року);

Третьої особи 2 не зявився.

Обставини справи:

Позивачі звернулсись до суду з позовом про стягнення з відповідача 29 000 грн. 00 коп. компенсації за незаконне використання творів Total eclipse of the heart (виконавець - Bonbie Tyler) та Send me an angel (виконавець Scorpions).

Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечив та просив в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Представники позивача 2 та третьої особи 2 в засідання суду не зявились, хоча про місце і час розгляду справи були належним чином повідомлені судом, вимоги суду викладені в ухвалах від 13.10.2016 року, 02.11.2016 року, 23.11.2016 року та 14.12.2016 року не виконали.

Враховуючи те, що незявлення представника позивача 2 та третьої особи 2 не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути позов у відсутності представника позивача 2 та третьої особи 2, згідно статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача 1, відповідача та третьої особи 1, суд встановив:

Відповідно до частини першої статті 15 Закону України «Про авторське право і суміжні права» (далі - Закон) майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права.

За приписами частини першої статті 31 Закону автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у статті 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані.

У пункті 7 постанови пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 № 5 «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» зазначено, що відповідно до статті 45 Закону суб'єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами: особисто, через свого повіреного, через організацію колективного управління.

Згідно з підпунктом «г» частини першої статті 49 Закону організації колективного управління повинні виконувати від імені суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав і на основі одержаних від них повноважень, зокрема, таку функцію: звертатися до суду за захистом прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав відповідно до статутних повноважень та доручення цих суб'єктів. При цьому окреме доручення для представництва в суді не є обов'язковим.

У пункті 49 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 12 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності» (далі - Постанова № 12) наведено, що організації колективного управління, які здійснюють управління майновими правами на твори, повинні довести наявність у них прав на управління авторськими майновими правами певного кола осіб. Отже, у разі звернення організації колективного управління до суду з позовом про захист прав суб'єктів авторського права суд повинен з'ясовувати обсяг повноважень цієї організації згідно з договорами, укладеними цією організацією та суб'єктом авторського права. Якщо у організації колективного управління відсутні повноваження на управління майновими правами суб'єкта авторського права, зокрема, щодо конкретного твору, судам слід відмовляти у задоволенні позову цієї організації.

Документами, що підтверджують право організації на звернення до суду із заявою про захист авторського права та/або суміжних прав, є: видане Міністерством освіти і науки України свідоцтво про облік організацій колективного управління, свідоцтво про визначення організації уповноваженою організацією колективного управління згідно із статтями 42, 43 названого Закону; статут організації, що управляє майновими правами на колективній основі; в інших випадках, ніж передбачені згаданими статтями Закону України «Про авторське право і суміжні права» - договір з особою, якій належать відповідні права, на управління майновими правами на колективній основі, та/або договір з іноземною організацією, що управляє аналогічними правами, і документи, що підтверджують наявність у неї відповідних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є організацією колективного управління, що підтверджується виданим Державним департаментом інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України свідоцтвом про облік організацій колективного управління від 24.01.2011 № 18/2011.

01.01.2014 року між ПО «Організація колективного управління авторськими та суміжними правами» та ТОВ «Умиг Мьюзік» укладено договір № АУ003К про управління майновими авторськими правами (далі - Договір № АУ003К).

За умовами договору від 01.01.2014 року № АУ003К, додаткових угод до нього № 2 та № 3, а також декларацією Музичних творів № 26 від 01.12.2015 року, позивач має виключні майнові права на твір «Total eclipse of the heart» у виконанні Djnnie Tyler та «Send me an angel» у виконанні Scorpions.

У зв'язку з наведеним, обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що станом на момент складення акта № 01/12/15 від 04.12.2015 року Організація мала виключні майнові права щодо вказаних музичних творів, а отже має право на захист порушених прав.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає таке: факт порушення майнових прав суб'єкта авторського права відповідачем-1 підтверджується: актом, відповідно до якого встановлено, що в приміщені ресторану «Вишеград» (Київська обл., м. Вишгород, вул. Шолуденко, буд. 17-А), в якому господарську діяльність здійснює ФОП ОСОБА_1, вільно розповсюджувались (публічно виконувались) музичні твори за допомогою колонок для фонового озвучення приміщення закладу і наявної в закладі аудіотехніки, серед яких твори під назвами іноземною мовою «Total eclipse of the heart» у виконанні Djnnie Tyler та «Send me an angel» у виконанні Scorpions; відеозаписом фіксації використання музичних творів і розрахунковими документами (фіскальним чеком від 04.12.2015 року), в яких зазначено про здійснення в закладах господарської діяльності саме відповідачем; використання відповідачем зазначених музичних творів у власній господарській діяльності відбулося без дозволу належного правовласника та без сплати авторської винагороди, чим порушені авторські права, передбачені вимогами пункту «а» статті 50 Закону.

Статтею 443 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Відповідно до статті 440 ЦК України та частини третьої статті 15 Закону майновими правами інтелектуальної власності на твір є: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Частиною другою статті 32 Закону встановлено, що використання твору будь-якою особою допускається виключно на основі авторського договору, за винятком випадків правомірного використання, передбачених статтями 21 - 25 цього Закону.

У пункті 28 Постанови № 12 зазначено, що з огляду на приписи статті 33 ГПК України щодо обов'язку доказування і подання доказів господарському суду у вирішенні питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи про захист авторського права чи суміжних прав, слід враховувати таке: 1) позивач повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об'єктів даних прав відповідачем, а в разі заявлення вимог про відшкодування шкоди - розмір шкоди і причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою та діями відповідача. У випадках коли права автора засвідчено свідоцтвом, виданим в установленому порядку уповноваженим органом, власник майнових прав інтелектуальної власності на твір, які було передано на зазначений у свідоцтві твір, звільняється від доведення належності йому відповідних прав; у таких випадках обов'язок доведення належності цих прав іншій особі, ніж та, що зазначена у свідоцтві, покладається на відповідача.

У прийнятті судового рішення зі спору, пов'язаного з порушенням авторського права та/або суміжних прав, не є достатнім загальне посилання суду на використання твору та/або об'єкта суміжних прав позивачем: мають бути з'ясовані конкретна форма і спосіб використання кожного об'єкта такого права.

Судом встановлено, що 04.12.2015 представником Організації ОСОБА_5 та управляюча ОСОБА_4, яка відмовилася називати свої повні дані складено Акт, відповідно до якого в приміщенні ресторану «Вишеград» (Київська обл., м. Вишгород, вул. Шолуденко, буд. 17-А) було зафіксовано факт публічного виконання музичних творів з текстом, зокрема, ««Total eclipse of the heart» у виконанні Djnnie Tyler та «Send me an angel» у виконанні Scorpions; факт публічного виконання спірних музичних творів засвідчується відеозаписом на DVD-диску, оглянутим судом в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.11.2014 року між ТОВ «Берізка» (власник приміщення) та ТОВ «Роксана» (орендодарем) було укладено Договір оренди, відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в тимчасове володіння і користування частину приміщення по вул. Шолуденко, буд. 17А в м. Вишгороді, загальною площею 210 кв.м., під готель та ресторан, який знаходиться на 1 поверсі будівлі готелю «Вишеград».

11.04.2012 року між ТОВ «Роксана» та Обєднанням підприємств «Українська ліга музичних прав» було укладено договір про сплату винагороди за використання опублікованих з комерційною метою фонограм та відеограм № Київ/06/04/12 від 11.04.2012 року, предметом якого є умови використання компанією способом публічного виконання (публічної демонстрації) у зазначених в додатках до цього договору закладах, що належать Компанії опублікованих з комерційною метою фонограм (відеограм), їх примірників та зафіксованих у них виконань музичних творів (далі разом Фонограми) та сплати Лізі, як уповноваженій організації колективного управління, винагороди (роялті) за таке використання фонограм.

Судом враховано, що: відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним; зазначені вище договори є чинними і недійсними у встановленому законом порядку не визнавалися.

Відповідно до додатку № 1 до Договору до переліку закладів, в яких може здійснюватися публічне виконання фонограм, входить ресторан «Вишеград», тобто приміщення, що орендується ТОВ «Роксана».

Отже, позивач безпідставно зазначає, що у вказаному приміщенні, яке орендує ТОВ «Роксана», здійснювалось незаконне використання обєктів права інтелектуальної власності.

На виконання умов Договору відповідач сплачував Об'єднанню роялті, що підтверджується поданими до суду копіями платіжних доручень, з яких вбачається, що ТОВ «Роксана» вчасно сплачувало Об'єднанню вартість винагороди за використання авторських і суміжних прав.

У пункті 28 Постанови № 12, зокрема, зазначено, що відповідач має довести додержання ним вимог ЦК України і Закону при використанні ним твору та/або об'єкту суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав, і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами. Крім того, відповідач повинен спростувати визначену цивільним законодавством презумпцію винного заподіяння шкоди (статті 614, 1166 ЦК України).

З огляду на наведене ТОВ «Роксана» здійснювало використання музичних творів у приміщенні ресторану «Вишеград», відповідно до вимог Закону та Договору № Київ/06/04/12.

Доводи Організації стосовно того, що Договір № Київ/06/04/12 стосується тільки тих об'єктів, право на управління якими отримано Об'єднанням, також не беруться судом до уваги з огляду на таке.

У пункті 49-1 Постанови № 12 зазначено, що господарським судам необхідно мати на увазі, що згідно з приписами пункту "в" частини першої статті 49 Закону до функцій організацій колективного управління належить збір, розподіл і виплата зібраної винагороди за використання об'єктів авторського і (або) суміжних прав не лише суб'єктам авторського і (або) суміжних прав, правами яких вони управляють, а також й іншим суб'єктам прав відповідно до цього Закону.

Водночас згідно з положеннями частини другої тієї ж статті суб'єкти авторського права, які не передали організаціям колективного управління повноважень на управління своїми правами, в тому числі щодо збирання винагороди, мають право вимагати від організацій колективного управління, які її зібрали, виплати цієї винагороди, а також вимагати вилучення своїх творів і об'єктів суміжних прав із дозволів на використання, які надаються організаціями колективного управління шляхом укладення договорів з особами, які використовують ці об'єкти.

Отже, надавши організаціям колективного управління можливість дозволяти використання об'єктів авторського права, які хоча й не перебувають в їх управлінні, але не вилучені з нього в установленому порядку, законодавець врахував специфіку діяльності суб'єктів господарювання, які здійснюють постійне використання великої кількості різноманітних об'єктів авторського права, завчасне визначення переліку яких (із встановленням правовласників та одержанням необхідного дозволу від кожного з них) є надмірно складним або взагалі неможливим (телерадіоорганізації; особи, що здійснюють ретрансляцію телерадіопрограм; власники закладів, де відбувається публічне виконання творів, тощо).

Такий підхід водночас забезпечує дотримання прав суб'єктів авторського права - як щодо дозволу на використання творів, так і стосовно отримання винагороди - та дозволяє суб'єктам господарювання здійснювати використання необмеженого переліку творів без порушення майнових авторських прав, уклавши відповідний договір з однією організацією колективного управління.

Саме на позивачеві лежить тягар доказування тих обставин, на які він посилається, заявляючи позовні вимоги.

Відповідно до частини першої статті 32 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово (частина друга статті 32 ГПК України).

Позивач не надав суду доказів (у розумінні статті 32 ГПК України), які б підтверджували порушення відповідачем авторських прав та наявність підстав для стягнення останніх компенсації за порушення виключних майнових авторських прав.

Отже, позовні вимоги не підлягають задоволенню, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову відмовити повністю.

Суддя Л.Я. Мальована