ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2017 р. Справа № 911/3797/16

За позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до Комунального підприємства Богуславської районної ради «Богуславтепловодопостачання»

про стягнення 463 305,51 грн.

Суддя Горбасенко П.В.

За участю представників:

від позивача ОСОБА_1 (дов. № 14-91 від 18.04.2014);

від відповідача ОСОБА_2 (дов. № 676 від 07.12.2016).

Обставини справи:

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - позивач) звернулося з позовом до Комунального підприємства Богуславської районної ради «Богуславтепловодопостачання» (далі - відповідач) про стягнення 463 305,51 грн заборгованості, з яких: 128 473,80 грн основного боргу за переданий згідно договору купівлі-продажу природного газу № 2055/15-БО-17 від 25.11.2014 природний газ, 173 473,53 грн пені, 150 384,69 грн інфляційних втрат та 10 972,49 грн 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору купівлі-продажу природного газу № 2055/15-БО-17 від 25.11.2014.

Ухвалою господарського суду Київської області від 28.11.2016 порушено провадження у справі № 911/3797/16, розгляд справи призначено на 09.12.2016.

08.12.2016 до канцелярії господарського суду Київської області від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву № 678 від 08.12.2016 (вх. № 25464/16 від 08.12.2016), згідно якого останній просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки відповідач на виконання Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» звернувся до відповідача з листом укласти договір на реструктуризацію заборгованості за спожитий газ відповідно до рішення Богуславської районної ради від 27.09.2016 та почав виконувати графік погашення заборгованості за спожитий газ та погашати заборгованість перед позивачем. Вказаний відзив прийнято судом.

У судовому засіданні 09.12.2016 оголошено перерву до 13.01.2017.

Ухвалою господарського суду Київської області від 13.01.2017 оголошено перерву до 20.01.2017.

Ухвалою господарського суду Київської області від 20.01.2017 на підставі ч. 3 ст. 69 Господарського процесуального кодексу України продовжено строк розгляду спору на п'ятнадцять днів, розгляд справи відкладено на 03.02.2016.

У судовому засіданні 03.02.2016 позивач підтримав позов в повному обсязі, представник відповідача заперечив проти задоволення позову.

Заяв чи клопотань про застосування позовної давності до вимог позивача відповідачем не заявлено.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

25.11.2014 між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (Продавець) та Комунальним підприємством Богуславської районної ради «Богуславтепловодопостачання» (Покупець) укладено договір купівлі-продажу природного газу № 2055/15-БО-17, за умовами якого продавець зобовязався передати у власність покупцю у 2015 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець прийняти та оплатити природний газ на умовах договору.

Згідно п. 3.3. договору приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Відповідно до п.п. 5.1., 5.2., 5.5. договору ціна (граничний рівень ціни) на газ та послуги з його транспортування установлюються НКРЕ. Ціна за 1 000 куб. м. газу становить 5 100 грн без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: - збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ 2 %; - податок на додану вартість за ставкою 20 %. Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами 366,70 грн, крім того ПДВ 20 % - 73,34 грн, всього з ПДВ 440,04 грн. До сплати за 1 000 куб. м. природного газу 5 568,70 грн, крім того ПДВ 20 % - 1 113,74 грн., всього з ПДВ 6 682,44 грн.

Пунктом 6.1. договору встановлено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до п. 6.5 договору звірка розрахунків здійснюється сторонами на підставі відомостей про фактичну оплату вартості спожитого газу покупцем та акта приймання-передачі газу протягом 10-ти днів з моменту письмової вимоги однієї із сторін, підписаної уповноваженою особою.

Згідно п. 11.1. договору договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2015 року, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

30.01.2015, 10.02.2015, 25.03.2015, 15.04.2015, 15.05.2015, 05.06.2015, 20.07.2015, 15.10.2015, 22.10.2015, 02.11.2015 та 25.11.2015 між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (Продавець) та Комунальним підприємством Богуславської районної ради «Богуславтепловодопостачання» (Покупець) укладено додаткові угоди № 1, № 2, № 3, № 4, № 5, № 6, № 7, № 8, № 9, № 10 та № 11 до договору купівлі-продажу природного газу № 13/3413-БО-41 від 28.12.2012р., згідно яких сторони домовились викласти пункт 5.2 договору в наступній редакції: « 5.2. Ціна за 1 000 куб. м. газу становить 6 474 грн без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: - збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ 2 %; - податок на додану вартість за ставкою 20 %. Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами 689,10 грн, крім того ПДВ 20 %, всього з ПДВ 826,92 грн. До сплати за 1 000 куб. м. природного газу 7 292,58 грн, крім того ПДВ 20 %, всього з ПДВ 8 751,10 грн.

Суд встановив, що позивачем, на виконання п. 1.1. договору купівлі-продажу природного газу № 2055/15-БО-17 від 25.11.2014 за період з січня 2015 року по грудень 2015 року передано, а відповідачем прийнято від позивача природний газ на загальну суму 2 508 414,79 грн, що підтверджується підписаними та скріпленими печатками обох сторін актами приймання-передачі природного газу (а.с. 33-38).

Відповідач свої зобовязання за договором виконав неналежним чином, сплативши позивачу до моменту порушення провадження у справі (28.11.2016) 2 379 940,99 грн з простроченням строку, встановленого п. 6.1. договору, що підтверджується випискою по операціях підприємств, наданою НАК «Нафтогаз України» (а.с. 40-41), та не спростовано відповідачем, внаслідок чого на момент порушення провадження у справі (28.11.2016) борг відповідача перед позивачем за переданий згідно договору купівлі-продажу природного газу № 2055/15-БО-17 від 25.11.2014 природний газ склав 128 473,80 грн (2 508 414,79 грн 2 379 940,99 грн).

Крім того, суд встановив, що відповідач після порушення провадження у справі (28.11.2016) 14.12.2016 та 23.12.2016 сплатив позивачу 8 788 грн та 119 685,80 грн, всього 128 473,80 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 498 від 14.12.2016 (а.с. 164) та банківською випискою від 22.12.2016 (а.с. 165), внаслідок чого борг відповідача перед позивачем за переданий згідно договору купівлі-продажу природного газу № 2055/15-БО-17 від 25.11.2014 природний газ на момент прийняття судового рішення відсутній.

Предметом позову є вимоги про стягнення 128 473,80 грн основного боргу за переданий згідно договору купівлі-продажу природного газу № 2055/15-БО-17 від 25.11.2014 природний газ, 173 473,53 грн пені, 150 384,69 грн інфляційних втрат та 10 972,49 грн 3 % річних.

Суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини купівлі-продажу.

Частиною першою ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобовязання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обовязку.

Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (абз. 2 ч. 1 ст. 175 ГК України).

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктом першим статті 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд встановив, що позивачем, на виконання п. 1.1. договору купівлі-продажу природного газу № 2055/15-БО-17 від 25.11.2014 за період з січня 2015 року по грудень 2015 року передано, а відповідачем прийнято від позивача природний газ на загальну суму 2 508 414,79 грн, що підтверджується підписаними та скріпленими печатками обох сторін актами приймання-передачі природного газу (а.с. 33-38); відповідач після порушення провадження у справі (28.11.2016) 14.12.2016 та 23.12.2016 сплатив позивачу 8 788 грн та 119 685,80 грн, всього 128 473,80 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 498 від 14.12.2016 (а.с. 164) та банківською випискою від 22.12.2016 (а.с. 165), внаслідок чого борг відповідача перед позивачем за переданий згідно договору купівлі-продажу природного газу № 2055/15-БО-17 від 25.11.2014 природний газ на момент прийняття судового рішення відсутній.

Пунктом 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відповідно до п. 4.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції № 18 від 26.12.2011 господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК України), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Визнання боржником претензії кредитора не є способом припинення зобов'язання і не свідчить про відсутність спору; особа, претензія якої визнана боржником, вправі звернутися до господарського суду з позовом про стягнення визнаної суми коштів. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

З огляду на те, що після порушення провадження у справі (28.11.2016) відповідач 14.12.2016 та 23.12.2016 сплатив на рахунок позивача загалом 128 473,80 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 498 від 14.12.2016 (а.с. 164) та банківською випискою від 22.12.2016 (а.с. 165), суд вважає, що провадження у справі в частині позовної вимоги про стягнення 128 473,80 грн основного боргу за переданий згідно договору купівлі-продажу природного газу № 2055/15-БО-17 від 25.11.2014 природний газ підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України за відсутністю предмету спору.

У звязку з простроченням виконання відповідачем грошового зобовязання за договором купівлі-продажу природного газу № 2055/15-БО-17 від 25.11.2014, позивачем за період з 15.02.2015 по 14.07.2016 нарахована пеня в сумі 173 473,53 грн.

Частинами першою і третьою ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення.

У сфері господарювання згідно ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 ГК України застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Пунктом 7.2. договору сторонами погоджено, що у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1. договору він зобовязується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Враховуючи вищевикладене, періоди нарахування пені, що вказані позивачем в поданому ним розрахунку пені (а.с. 11-15) та відсутність заяви відповідача про застосування позовної давності до вимог про стягнення пені, арифметично вірний розмір пені, нарахованої за період з 15.02.2015 по 14.07.2016 становить загалом 173 473,53 грн. Відтак, вимога про стягнення 173 473,53 грн пені підлягає задоволенню судом.

У звязку з простроченням виконання відповідачем зобовязання за договором купівлі-продажу природного газу № 2055/15-БО-17 від 25.11.2014, позивачем за період з 15.02.2015 по 31.08.2016 нараховано 150 384,69 грн інфляційних втрат та 10 972,49 грн 3 % річних за період з 15.02.2015 по 28.10.2016.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та процентів річних не є штрафними санкціями, а є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (виплати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Зазначену позицію також підтримує і Верховний Суд України (постанова Верховного суду України від 23.01.2012р. у справі № 37/64).

Враховуючи вищевикладене, періоди нарахування інфляційних втрат та 3 % річних, що вказані позивачем в поданому ним розрахунку інфляційних втрат та 3 % річних (а.с. 11-15), арифметично вірний розрахунок інфляційних втрат, нарахованих за період з 15.02.2015 по 31.08.2016 та 3 % річних, нарахованих за період з 15.02.2015 по 28.10.2016 складає 175 686,50 грн. інфляційних втрат та 10 292,57 грн 3 % річних. Відтак, вимоги про стягнення з відповідача 150 384,69 грн інфляційних втрат та 10 972,49 грн 3 % річних підлягають задоволенню повністю, оскільки суд, при прийнятті рішення, не може вийти за межі позовних вимог.

Судом критично оцінюються доводи представника відповідача на те, що заявлені позивачем до стягнення суми пені, інфляційних втрат та 3 % річних не підлягають нарахуванню у звязку з прийняттям Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії». Крім того, відповідач посилається на те, що відповідач звернувся до позивача з пропозицією укласти договір на реструктуризацію заборгованості за спожитий газ відповідно до рішення Богуславської районної ради від 27.09.2016 та почав виконувати графік погашення заборгованості за спожитий газ та погашати заборгованість перед позивачем.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» (далі Закон) дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Згідно зі статтею 1 Закону учасники процедури врегулювання заборгованості підприємства та організації, включені до реєстру, постачальники природного газу та/або електричної енергії, оптовий постачальник електричної енергії, розпорядники коштів державного та місцевих бюджетів, органи, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Стаття 3 вищевказаного Закону встановлює порядок участі у процедурі врегулювання заборгованості.

Для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Для включення до реєстру підприємства централізованого водопостачання і водовідведення, теплопостачальні і теплогенеруючі організації подають центральному органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства, заяву, до якої додаються: копії установчих документів; копії наявних ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності; копії балансу підприємства (організації) та звіту про фінансові результати і дебіторську та кредиторську заборгованості станом на 1 липня 2016 року (розрахункова дата) та за останній звітний період; довідка, складена підприємством (організацією) у довільній формі, про обсяги та структуру дебіторської та кредиторської заборгованостей із зазначенням кредиторів, дебіторів, величини і видів заборгованості станом на розрахункову дату та за останній звітний період; копії актів звіряння взаєморозрахунків; розрахунки обсягів заборгованості з різниці в тарифах та копії протоколів територіальних комісій з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах (ця норма не поширюється на теплогенеруючі підприємства, що не постачають теплову енергію населенню).

Відповідальність за повноту та достовірність даних, наведених у поданих документах, несуть учасники процедури врегулювання заборгованості.

Рішення про включення або про відмову у включенні до реєстру приймається керівником центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства, або уповноваженою ним посадовою особою протягом 10 робочих днів з дня надходження заяви та розміщується на офіційному веб-сайті цього органу (частини 1-2 статті 3 Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії).

Таким чином, суд дійшов висновку, що для списання пені, інфляційних втрат та 3 % річних в порядку, передбаченому вищевказаним Законом, Комунальне підприємство Богуславської районної ради «Богуславтепловодопостачання» мало набути статусу учасника процедури врегулювання заборгованості, тобто бути включеним до реєстру.

У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази включення відповідача до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості чи подання документів, визначених частиною 2 статті 3 вказаного Закону, для включення до такого реєстру.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Київського апеляційного господарського суду від 25.01.2017 у справі № 911/3854/16.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги про стягнення 173 473,53 грн пені, 150 384,69 грн інфляційних втрат та 10 972,49 грн 3 % річних є обґрунтованими, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами і відповідно підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статей 44, 49 ГПК України, покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 80, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Провадження у справі в частині вимоги Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Комунального підприємства Богуславської районної ради «Богуславтепловодопостачання» про стягнення 128 473 (сто двадцять вісім тисяч чотириста сімдесят три гривні) 80 коп. основного боргу за переданий згідно договору купівлі-продажу природного газу № 2055/15-БО-17 від 25.11.2014 природний газ припинити.

2. Решту позову задовольнити повністю.

3. Стягнути з Комунального підприємства Богуславської районної ради «Богуславтепловодопостачання» (09700, Київська область, Богуславський р-н., м. Богуслав, вул. Польова, буд. 46-А; ідентифікаційний код 33604652) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, Шевченківський р-н., вул. Богдана Хмельницького, буд. 6; ідентифікаційний код 20077720) 173 473 (сто сімдесят три тисяч чотириста сімдесят три гривні) 53 коп. пені, 150 384 (сто пятдесят тисяч триста вісімдесят чотири гривні) 69 коп. інфляційних втрат, 10 972 (десять тисяч девятсот сімдесят дві гривні) 49 коп. 3 % річних та 6 949 (шість тисяч девятсот сорок девять гривень) 57 коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено: 07.02.2017

Суддя П.В.Горбасенко