ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07.02.2017 Справа № 905/3312/16

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Осадчої А.М.,

за участю помічника судді Сотір Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу №905/3312/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком" м.Маріуполь Донецької області

до відповідача ОСОБА_1 підприємства "Донецький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" м.Покровськ Донецької області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, Служби автомобільних доріг у Донецькій області, м.Покровськ Донецької області

про стягнення заборгованості в сумі 1578018,71 грн., пені у розмірі 32351,82 грн., 3% річних у розмірі 74651,77 грн., інфляції в сумі 222511,11 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 за довіреністю від 20.10.2016 року

від відповідача: ОСОБА_3 за довіреністю від 15.07.2016 року

від третьої особи : не з'явився

В С Т А Н О В И В :

25.11.2016 року позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком" м.Маріуполь Донецької області (далі - ТОВ "ШБ "Альтком") звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, ОСОБА_1 підприємства "Донецький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" м.Покровськ Донецької області (далі - ДП "Донецький облавтодор") про стягнення заборгованості в сумі 1578018,71 грн., пені у розмірі 32351,82 грн., 3% річних у розмірі 81696,06 грн., інфляції в сумі 215466,82 грн.

Ухвалою господарського суду від 28.11.2016 року за вказаним позовом порушено провадження у справі №905/3312/16, до участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Службу автомобільних доріг у Донецькій області м. Покровськ Донецької області.

20.12.2016 року через канцелярію суду від позивача надійшла заява про зміну позовних вимог, в якій останній просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 1578018,71 грн., пеню в розмірі 32351,82 грн., 3% річних у розмірі 74651,77 грн., інфляційні втрати у розмірі 222511,11 грн., а також копія Статуту підприємства.

Ухвалою суду від 26.12.2016 року вказану заяву прийнято судом.

Позовна заява мотивована тим, що на підставі договору №ДСА/Д/П/С3-952 від 20.01.2014 року позивач належним чином виконав роботи з експлуатаційного утримання автомобільних доріг місцевого значення, що підтверджується актами приймання виконаних будівельних робіт за березень 2015 року, грудень 2015 року та відповідними довідками про вартість виконаних будівельних робіт на суму 1582943,53 грн. (за результатами перевірки Державної фінансової інспекції сума зменшена на 4924,80 грн. за актом за березень 2015року на суму 276592,82 грн., таким чином заборгованість - 1578018,71 грн.), оплата виконаних робіт відповідачем здійснена не була, що стало підставою для звернення за захистом порушеного права до суду.

В обґрунтування зазначених у позові обставин і вимог позивач надав суду належним чином засвідчені копії: договору субпідряду №ДСА/Д/П/С/3-952 від 20.01.2014 року, договірних цін до договору, додаткових угод від 29.01.2014 року, від 31.12.2014 року, від 04.02.2015 року, від 31.12.2015 року, від 09.03.2016 року, довідок про вартість виконаних робіт та витрати за березень 2015 року від 31.03.2015 року, за грудень 2015 року від 31.12.2015 року, актів виконаних робіт за березень 2013 року від 31.03.2015 року, за грудень 2015 року від 31.12.2015 року, довідки Державної фінансової інспекції в Донецькій області №06-17-16/16 від 07.11.2016 року, бухгалтерської довідки №18/11/2016-1 від 18.11.2016 року, акту звірки взаємних розрахунків за 01.01.2015 року - 17.11.2016 року, вимоги про сплату вартості виконаних послуг №05/10-11 від 05.10.2015 року, доказів її направлення ДП "Донецький облавтодор", витягів з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на позивача та відповідача, податкових накладних №125, №126, №127, №128, №129, №123, №122, №130, №131, №132 від 31.03.2015 року, №86, №85, №84, від 31.12.2015 року з доказами їх взяття до бухгалтерського обліку, Статуту підприємства, акту звірення взаємних розрахунків №487 від 01.12.2016 року, постанов Вищого господарського суду України від 27.03.2013 року у справі №8/348, від 16.02.2011 року у справі №9/152, рішення господарського суду Запорізької області від 25.05.2015 року у справі №908/1859/15-г, постанови Харківського апеляційного господарського суду від 16.06.2016року у справі №922/6566/15, рішення господарського суду Донецької області від 19.08.2015 року у справі №905/806/15.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує статтями 11, 15, 16, 838, 853 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), статтями 20, 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), статтями 1, 2, 12, 15, 22, 54 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

У відзиві на позовну заяву, який отриманий через канцелярію суду 26.12.2016 року, відповідач заперечує проти задоволення заявлених позовних вимог, посилаючись те, що зобов'язання з оплати робіт за договором №ДСА/Д/П/С/3-942 від 20.01.2014 року виникає після повної оплати Службою автомобільних доріг у Донецькій області робіт, передбачених п. 1.1 договору. На час звернення до суду не виникла подія, після настання якої виникає зобов'язання відповідача. Рішенням господарського суду Донецької області від 10.11.2015 року у справі №905/1680/15 встановлено, що Службою автомобільних доріг у Донецькій області не повністю оплачено поточний ремонт та експлуатаційне утримання об'єкту надання послуг/виконання робіт за договором №2-1 від 21.12.2012 року, на даний час рішення не виконано, кошти на рахунок відповідача не стягнуто. Крім того, відповідач вказує, що роботи виконувались поза межами строку дії договору, договірні ціни не містят посилання на договір. Також відповідачем зазначено, що акти виконаних робіт підписані неуповноваженими на те особами.

На підтвердження своїх заперечень відповідач надав суду копії договору про закупівлю послуг за державні кошти №2-1 від 21.12.2012 року, додатку до договору, договірної ціни, додаткових угод від 29.12.2012 року, від 14.01.2013 року, від 16.05.2013року, 23.09.2013 року, 04.10.2013 року, від 30.12.2013 року, від 31.12.2013 року, від 11.01.2014 року, від 28.01.2014 року, від 30.01.2014 року, від 05.02.2014 року, від 01.04.2014 року, рішення господарського суду Донецької області від 10.11.2015 року у справі №905/1680/15, довідки щодо наявності заборгованості по виконаним підрядним роботам за договором №2-1 від 21.12.2012 року, укладеного між Службою автомобільних доріг у Донецькій області та ДП "Донецький облавтодор", витягу з кримінального провадження №0001399.

Нормативно свої заперечення відповідач обгрунтовує ст.ст. 202, 504 ЦК України, ст.ст. 173, 179 ГК України, ст.ст. 1, 22, 33, 34, 35, 59 ГПК України.

26.12.2016 року на електронну адресу суду та 27.12.2016 року через канцелярію суду від Служби надійшли письмові пояснення у справі, в яких остання зазначає, що остання не є стороною спірного договору, витребуваних відомостей надати не може. До пояснень Службою додано Положення та витяг з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

У письмових поясненнях, які отримані через канцелярію суду 11.01.2017 року, позивач зазначає, що за фактично виконаними роботами підготовлені та підписані акти виконаних робіт. З боку позивача акти підписані ОСОБА_4, який є директором з виробництва ТОВ "ШБ "Альтком". Відповідно до Статуту підприємства члени ради директорів (у тому числі і директор з виробництва) без довіреностей представляють товариство в усіх установах, підприємствах, організаціях, в тому числі і підписання договорів, контрактів та інших документів, розглядання та прийняття рішень з будь-яких інших питань поточної діяльності товариства. Враховуючи зазначене, позивач вважає ОСОБА_4 належною особою, якою підписувались акти виконаних робіт. З боку відповідача, на думку позивача, акти також підписано належною особою - ОСОБА_5, оскільки його підпис засвідчений печаткою підприємства. Крім того, Державна фінансова інспекція у Донецькій області проводила зустрічну звірку з документального та фактичного підтвердження виду, обсягу і якості операцій та розрахунків ТОВ "ШБ "Альтком" з ДП "Донецький облавтодор" за період з 01.07.2012 року по 31.08.2016 року. За результатами перевірки складено довідку №06-17-16/16, якою підтверджується виконання позивачем робіт за договором субпідряду №ДСА/Д/П/С/3-952 від 20.01.2014 року на загальну суму 1578018,71 грн. та передачу їх відповідачу. Фактично договір містить умову, відповідно до якої виконання зобов'язання з оплати коштів за виконані роботи пов'язано з дією особи, яка не є стороною такого договору. На думку позивача, на підставі ст. 511 ЦК України зобов'язання не може створювати обов'язку для третьої особи, тому сума коштів за фактично виконані ТОВ "ШБ "Альтком" роботи у розмірі 1578018,71 грн., пені у розмірі 32351,82 грн., 3% річних у розмірі 74651,77 грн. та інфляції у розмірі 222511,11 грн. за договором №ДСА/Д/П/С/3-952 від 20.01.2014 року підлягають оплаті на користь позивача.

23.01.2017 року на електронну адресу суду та 24.01.2017 року через канцелярію суду від Служби надійшла бухгалтерська довідка №02-109 від 18.01.2017 рок, відповідно до якої останньою в бухгалтерському обліку відображено господарські операції за договором №2-1 від 21.12.2012 року із виконання послуг з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування державного та місцевого значення на загальну суму 138934359,04грн. та здійснено оплату наданий послуг. Станом на 18.01.2017 року зобов'язання перед ДП "Донецький облавтодор" за договором №2-1 від 21.12.2012 року в бухгалтерському обліку Служби не значиться.

У письмових поясненнях, які надіслані на електронну адресу суду відповідачем, останній зазначає, що Службою згідно рішення суду від 10.11.2015 року у справі №905/1680/15 було прийнято роботи за договором №2-1 від 21.12.2012 року з ДП"Донецький облавтодор" на загальну суму 21035811,55 грн. 28.12.2016 року Служба частково погасила суму заборгованості шляхом перерахування на рахунок підприємства 7907006,67грн. платіжним дорученням №1 з призначенням платежу: "3111020;2281; стяг. заборг. по поточ. рем. та експлуат. утр. авто. дор. ПКМУ 03.08.2011 року №845; нак. Госп. суду Дон. обл. справа №905/1680/15 від 01.12.2015;". Таким чином, ідентифікувати отримані кошти за виконаними формами неможливо.

07.02.2017 року на електронну адресу суду від відповідача надійшов акт звірення взаємних розрахунків №487 від 01.12.2016 року між останнім та Службою автомобільних доріг у Донецькій області, який Службою підписано з запереченнями.

У судове засідання 07.02.2017 року представник позивача з'явився, підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

У судове засідання 07.02.2017 року представник відповідача з'явився, через канцелярію суду надав акт звірення взаємних розрахунків №487 від 01.12.2016 року між останнім та Службою автомобільних доріг у Донецькій області, заперечив проти задоволення позовних вимог, посилаючись на раніше викладені обставини.

Представник третьої особи у судове засідання 07.02.2017 року не з'явився, звертався до суду з клопотанням про розгляд справи без його участі. Дане клопотання судом задоволене.

Відповідно до положень статті 811ГПК України судом складено протокол, який долучено до матеріалів справи. З клопотаннями щодо фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів сторони до суду не зверталися.

Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані в порядку статті 43 ГПК України письмові докази в їх сукупності та взаємозвязку, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, зважаючи на таке.

За змістом частин першої, другої статті 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Основними видами господарських зобов'язань є майново-господарські зобов'язання та організаційно-господарські зобов'язання. Господарські зобов'язання можуть виникати: зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ч. 1 ст. 174 ГК України).

20.01.2014 року між юридичними особами: ДП "Донецький облавтодор" (Генпідрядник) та ТОВ "ШБ "Альтком" (Субпідрядник) укладено договір субпідряду, за п.1.1 якого Субпідрядник бере на себе зобов'язання за завданням Генпідрядника своїми силами і засобами виконати послуги у 2014 році з експлуатаційного утримання автомобільної дороги загального користування Донецької області Н-20 Слов'янськ-Донецьк-Маріуполь км 139+200 - км 221+980, а Генпідрядник - прийняти і оплатити такі послуги. Субпідрядник на час виконання послуг приймає на експлуатаційне утримання автомобільні дороги загального корисутвання.

Згідно з п.п. 2.1, 2.2 договору договірна ціна послуг (робіт), надання яких доручається Субпідряднику, становить 643531,77 грн. Договірна ціна розраховується в порядку визначеному ДСТУ Б Д.1.1-1:20113 (з урахуванням доповнень та змін), СОУ 45.2-5:2010 та СОУ 45.2-1:2011, СОУ 42.1-0:2012, СОУ 42.1-5:2012. Ціна договору та обсяги послуг (робіт) можуть бути змінені.

Субпідрядник розпочинає виконання послуг (робіт) з моменту підписання договору і забезпечує їх завершення до 31.12.2014 року. Перегляд термінів виконання послуг (робіт) оформлюється додатковою угодою (п.п. 3.1, 3.3 договору).

Строк дії договору встановлено у розділі 14, згідно з яким договір набирає чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2014 року, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором. Строки дії договору та виконання зобов'язань щодо виконання послуг можуть бути продовжені у разі виникнення документально підтверджених об'єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі форс-мажорних обставин. Строк дії договору може бути змінено.

На виконання умов договору сторонами підписано договірні ціни.

В якості невід'ємних частин договору підписані додатки до останнього.

Додатковою угодою від 29.01.2014 року доповнено об'єкт, на якому виконуються роботи, договірна ціна за додатковою угодою складає 953697,69 грн., тоді як загальна договірна ціна за договором встановлена у розмірі 1597229,40 грн.

Додатковою угодою від 31.12.2014 року продовжено строк дії договору до 31.12.2015року.

Додатковою угодою від 04.02.2015 року змінено банківські реквізити сторін.

Згідно з додатковою угодою від 31.12.2015 року строк дії договору продовжено до 31.12.2016 року.

Відповідно до додаткової угоди від 09.03.2016 року змінено банківські реквізити Субпідрядника.

Положеннями статті 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору як угоди (правочину) є сукупністю визначених на розсуд сторін та погоджених ними умов, в яких закріплюються їхні права та обовязки, що складають зміст договірного зобовязання (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Зі змісту спірного договору вбачається, що у відповідності до вимог статті 181 ГК України сторони досягли згоди і визначилися між собою за всіма його істотними умовами щодо: предмету договірного зобовязання, обєму робіт, ціни договору, а також їх вартості та строку виконання, строку дії договору.

Зазначений правочин укладений у письмовій формі, підписаний повноважними представниками юридичних осіб, які мають необхідний обсяг цивільної дієздатності, без зауважень і складання протоколу розбіжностей, скріплений відтисками печаток підприємств. Його зміст не суперечить актам цивільного законодавства, він сторонами не оспорений та у судовому порядку недійсними не визнаний.

Приписами частини 1 статті 837 ЦК України визначено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Отже, договір підряду складається із двох взаємопов'язаних між собою зобов'язань: 1)правовідношення, в якому виконавець має виконати роботу, а замовник наділений правом вимагати виконання цього обов'язку; 2) правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити виконану роботу, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що укладений договір, незважаючи на посилання у його тексті на виконання послуг, за своєю правовою природою є договором підряду, оскільки результат його виконання є матеріальним та наявний в натурі.

Як наслідок, виниклі між сторонами спірні правовідносини за правилами абзацу другого частини 1 статті 193 ГК України регулюються відповідними нормами зобовязального права і глави 61 Цивільного кодексу України.

В силу положень статті 629 ЦК України даний правочин є обовязковим для виконання сторонами.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За нормою закону належною підставою для виникнення у замовника обов'язку оплатити виконану виконавцем роботу за договором відповідно до чинного законодавства є прийняття замовником виконаних робіт, підтверджене відповідними доказами.

Згідно з п. 4.1 договору Генпідрядник зобов'язаний приймати виконані послуги (роботи) згідно з актом приймання виконаних будівельних робіт (ф. КБ-2в).

До акта приймання виконаних будівельних робіт додається довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (ф. КБ-3).

Сторонами підписано акти виконаних робіт за березень 2015 року від 31.03.2015 року на загальну суму 1400261,44 грн. та за грудень 2015 року від 31.12.2015 року на загальну суму 182682,06 грн.

До актів додано відповідні довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за березень 2015 року від 31.03.2015 року та за грудень 2015 року від 31.12.2015року.

Вказані акти та довідки містять посилання на договір, що беззаперечно свідчить про їх підписання на виконання умов договору №ДСА/Д/П/С/3-952 від 20.01.2014 року.

Суд вважає, що посилання відповідача на підписання актів виконаних робіт представниками сторін, які не мали необхідного обсягу прав і обов'язків на таке підписання, не підтверджено належними доказами, оскільки повноваження представника позивача, яким підписано акти - ОСОБА_4, підтверджуються Статутом підприємства. Стосовно підпису актів з боку відповідача ОСОБА_5, то суд вбачає правомірність такого підписання, оскільки наступними діями підприємства, зокрема, поставлення печатки на підписі останнього, схвалено таке підписання. Будь-яких доказів на підтвердження відсутності повноважень на підписання актів виконаних робіт заступником директора ДП "Донецький облавтодор" ОСОБА_5, як то статут підприємства чи посадова інструкція останнього, відповідачем не надано, підпис останнього не оспорюється.

Акти виконаних будівельних робіт та довідки про вартість виконаних будівельних робіт підписані сторонами без будь-яких заперечень, останні скріплені печатками підприємств та їх зміст сторонами не оспорювався.

Таким чином, суд вважає підписані сторонами акти виконаних будівельних робіт належними та допустими доказами у справі, які підтверджують обсяг та вартість виконаних позивачем робіт.

Крім того, позивачем за наслідком підписання актів виконаних будівельних робіт складено податкові накладні №125, №126, №127, №128, №129, №123, №122, №130, №131, №132 від 31.03.2015 року, №86, №85, №84, від 31.12.2015 року, які взяті до бухгалтерського обліку підприємства.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту.

Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ч.1 ст.854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Як передбачено у п. 10.1 договору розрахунки проводяться шляхом оплати Генпідрядником на розрахунковий рахунок Субпідрядника протягом 20 банківських днів після підписання сторонами акта прийняття виконаних робіт (ф. КБ-2в), при умові повної оплати робіт, передбачених п. 1.1 договору Замовником - Службою автомобільних доріг у Донецькій області на рахунок Генпідрядника.

Як стверджує відповідач, дані роботи виконувались останнім за договором Генпідряду зі Службою №2-1 від 21.12.2012 року.

Згідно з п. 1.1 договору про закупівлю послуг за державні кошти №2-1 від 21.12.2012 року, укладеного між Службою автомобільних доріг у Донецькій області (Замовник) та ДП "Донецький облавтодор" (Учасник), Учасник зобов'язується у 2013 році виконати послуги з поточного ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування Донецької області, а Замовник - прийняти та оплатити такі послуги.

Ціна договору становить 200000000,00 грн. (п. 3.1 договору).

Відповідно до п.п. 4.1, 4.2 договору розрахунки проводяться шляхом оплати Замовником протягом 20 банківських днів при наявності коштів на бюджетних рахунках після підписання сторонами акта приймання виконаних робіт (ф. КБ-2в). До акта додається довідка про вартість виконаних робіт та витрати (ф. КБ-3).

Строк виконання послуг - до 31.12.2013 року (п. 5.1 договору).

До вказаного договору його сторонами підписано додаток №2: Особливі умови, згідно з п. 3.1 якого платіжні зобов'язання за цим договором виникають при наявності відповідних бюджетних призначень (асигнувань).

Сторонами до договору №2-1 підписано в якості невід'ємних його частин договірну ціну та додаткові угоди від 29.12.2012 року, 14.01.2013 року, 16.05.2013 року, 23.09.2013року, 04.10.2013 року, 30.12.2013 року, 31.12.2013 року, 11.01.2014 року, 28.01.2014 року, 30.01.2014 року, 05.02.2014 року, 01.04.2014 року.

Рішенням господарського суду Донецької області від 10.11.2015 року у справі №905/1680/15 позовні вимоги ДП "Донецький облавтодор" до Служби автомобільних доріг у Донецькій області про стягнення заборгованості у розмірі 21035811,57 грн. за договором №2-1 від 21.12.2012 року задоволено. Вказане рішення набрало законної сили.

Як вбачається з пояснень відповідача у справі, згідно вищевказаного рішення суду Служба 28.12.2016 року частково погасила суму заборгованості у розмірі 7907006,67 грн.

Відповідач вважає, що ідентифікувати отримані кошти, перераховані Службою на виконання рішення суду у справі №905/1680/15 платіжним дорученням №1 від 28.12.2016року в сумі 7907006,67 грн., неможливо у зв'язку з зазначеним призначенням платежу: "3111020; 2281; стяг. заборг. по поточ. рем. та експлуат. утр. авто. дор. ПКМУ 03.08.2011 №845; нак. госп. суду Дон. обл. справа №905/1680/15 від 01.12.2015".

Згідно ч.1 ст.35 ГПК України обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Здійснивши системний аналіз наведених вище фактів, суд приходить до висновку, що відповідач у відповідності з приписами ст.35 ГПК України визнав факт оплати робіт за договором №2-1 від 21.12.2012 року. У суду не виникає сумніву щодо достовірності цієї обставин та добровільності її визнання.

Між Службою та ДП "Донецький облавтодор" підписано акт звірення взаємних розрахунків №487 від 01.12.2016 року із застереженням, відповідно до якого у зв'язку з відсутністю заборгованості Служби автомобільних доріг у Донецькій області перед ДП "Донецький облавтодор" за договором №2-1 від 21.12.2012 року за даними бухгалтерського обліку значиться кредиторська заборгованість в сумі 42195791,73 грн.

З наданої Службою автомобільних доріг у Донецькій області довідки №2-109 від 18.01.2017 року вбачається, що останньою в бухгалтерському обліку відображено господарські операції за договором №2-1 від 21.12.2012 року з ДП "Донецький облавтодор" із виконання послуг з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування державного та місцевого значення на загальну суму 138934359,04 грн., здійснено оплату за даним договором на суму 138934359,04 грн., станом на 18.01.2017 року зобов'язання перед ДП "Донецький облавтодор" за договором №2-1 від 21.12.2012 року в бухгалтерському обліку Служби не значиться.

Крім того, положеннями статті 96 ЦК України унормовано, що юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

За змістом статті 511 ЦК України зобовязання не може створювати обовязку для третьої особи. Навіть у випадку покладення виконання обовязку боржником на іншу особу, відповідно з вимогами частини 2 статті 528 ЦК України, відповідальним за виконання зобовязання залишається боржник, а не така особа.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відсутність коштів не є законною підставою для звільнення від виконання договірного зобовязання. Аналогічна позиція викладена у постанові від 15.05.2012року № 11/446 Верховного Суду України та в рішенні Європейського суду з прав людини у справі Терем ЛТД та Оліус проти України від 18.05.2005року.

За приписами ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

З огляду на положення п. 10.1 договору субпідряду №ДСА/Д/П/С/3-952 від 20.01.2014року та дату підписання актів виконаних будівельних робіт за березень 2015 року 31.03.2015 року на загальну суму 1400261,44 грн., за грудень 2015 року 31.12.2015 року на загальну суму 182682,06 грн., суд приходить до висновку, що оплата за виконані роботи мала бути здійснена відповідачем за актами за березень 2015 року - 28.04.2015 року, за актами за грудень 2015 року - 29.01.2016 року (20 банківських днів з моменту підписання акту).

Як вбачається з довідки Державної фінансової інспекції в Донецькій області №06-17-16/16 від 07.11.2016 року в ході зустрічної звірки шляхом вибіркової перевірки правильності визначення вартості виконаних робіт в акті виконаних робіт за березень 2015 року на суму 276592,82 грн. встановлено завищення вартості наданих послуг на суму 4924,80 грн., а саме: підрядником враховано витрати по роботі бульдозера, які не підтверджені первинними документами бухгалтерського обліку. Тому ТОВ "ШБ "Альтком" зайво пред'явлено до оплати ДП "Донецький облавтодор" 4924,80 грн. з ПДВ.

Викладені у довідці обставини сторонами не оспорювалися.

Крім того, позивач, звертаючись до суду за захистом свого порушеного права просить суд стягнути суму заборгованості саме у розмірі 1578018,71 грн., тобто за вирахуванням суми 4924,80 грн.

Відповідач у порушення ст.ст. 33,43 ГПК України не надав доказів оплати заборгованості за договором.

Щодо заперечень відповідача, які викладені у відзиві на позовну заяву щодо спливу терміну дії договору, суд зазначає наступне.

Сторонами у п. 14.1 договору визначено, що останній діє до 31.12.2014 року. Шляхом укладення додаткових угод, зокрема додаткової угоди від 31.12.2016 року, строк дії договору продовжено до 31.12.2016 року, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором.

Таким чином, суд вбачає, що на момент підписання сторонами актів виконаних будівельних робіт, договір є чинним.

Матеріалами справи доведено факт виконання позивачем своїх зобовязань у відповідності до умов зазначеного вище договору, строк виконання зобовязання відповідача на момент звернення з позовом настав, тому відповідач зобовязаний здійснити оплату вартості виконаних робіт на суму 1578018,71 грн., тоді як, матеріали справи не містять доказів у підтвердження оплати відповідачем суми заборгованості.

Позивач на підставі ст.625 ЦК України просить стягнути з відповідача за актами за березень 2015 року за період з 30.01.2016 року по 25.12.2016 року, за актами за грудень 2015року з 02.02.2016 року по 25.12.2016 року 3% річних в сумі 74651,77 грн. інфляційне збільшення заборгованості за актами за березень 2015 року за період травень 2015 року - листопад 2016 року, за актами за грудень 2015 року за період березень 2016 року - листопад 2016 року в сумі 248578,37 грн.

Зі змісту статті 625 ЦК України випливає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачена цією статтею сплата суми боргу за грошовим зобовязанням з урахуванням встановленого індексу інфляції, а так само 3% річних з простроченої суми, здійснюється незалежно від тієї обставини, чи був передбачений договором відповідний захід відповідальності та незалежно від вини відповідача, оскільки неможливість виконання грошового зобов'язання не звільняє від його виконання.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3%річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджено прострочення виконання відповідачем свого грошового зобовязання, позивач мав підстави для нарахування вказаних сум, з огляду на дату підписання актів за березень 2015 року 31.03.2015 року, прострочення з оплати робіт має місце з 29.04.2015 року., актів за грудень 2015 року 31.12.2015 року, прострочення з оплати робіт має місце з 30.01.2016 року.

Таким чином, позивач мав право на нарахування суми 3% річних за заявлений період.

Період нарахування інфляційних втрат позивачем визначено вірно.

Враховуючи вищевикладене, суд, здійснивши перерахунок за допомогою відповідної програми інформаційно-пошукової системи „Ліга", приходить до висновку, що 3% річних за заявлений позивачем період становить 74538,83 грн., а сума інфляційних втрат становить 247499,24 грн.

Оскільки у суду згідно приписів ст.83 ГПК України відсутні підстави для виходу за межі позовних вимог, стягненню з відповідача підлягають 3% річних у розмірі 74538,83 грн. та інфляційні втрати у заявленому позивачем розмірі 222511,11 грн.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Статтею 216 ГК України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Штрафними санкціями, згідно зі ст.230 ГК України, визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Як встановлено ст.549 ЦК України пенею є вид неустойки, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з п. 11.2 договору у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов'язань при наданні послуг (робіт) Субпідрядник сплачує Генпідряднику пеню у розмірі 0,1 % за кожний день прострочення від вартосіт невиконаних послуг (робіт) за кожний наступний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діє у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Виходячи зі змісту зазначеної норми, початком для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано. Нарахування санкцій триває протягом шести місяців. Проте законом або договором можуть бути передбачені інші умови нарахування.

Умовами договору не передбачений інший порядок нарахування пені.

Позивачем заявлені позовні вимоги щодо стягнення пені в сумі 32351,82 грн., яка нарахована на підставі умов п. 11.2 договору за період з 02.02.2016 року по 01.08.2016 року на суму 177757,26 грн. за актами за грудень 2015 року.

Враховуючи дату підписання актів за грудень 2015 року 31.12.2015 року та строк на оплату виконаних за ними робіт - 20 банківських днів з моменту підписання, прострочення виконання зобов'язання з оплати даних робіт настало з 30.01.2016 року.

Суд вважає, що позивач мав право на нарахування пені за період з 30.01.2016 року по 30.07.2016 року (шість місяців).

Таким чином, враховуючи заявлений період нарахування пені, судом встановлено, що вірним є нарахування пені за період з 02.02.2016 року по 30.07.2016 року.

Судом також встановлено, що відповідач нараховує пеню за актами за грудень 2015року на загальну суму 182682,06 грн. лише на 177757,26 грн.

У відповідності зі ст. 83 ГПК України у суду відсутні підстави для виходу за межі заявлених позовних вимог, тому нарахування пені здійснюється на заявлену позивачем суму - 177757,26 грн.

Здійснивши перерахунок пені за допомогою відповідної програми інформаційно-пошукової системи „Ліга", суд приходить до висновку, що за період з 02.02.2016 року по 30.07.2016 року розмір пені, що нарахований на заборгованість у розмірі 177757,26 грн. складає 31996,26 грн.

Таким чином, вимоги про стягнення пені задовольняються у вказаному розмірі - 31996,26 грн., у задоволенні решти позовних вимог в цій частині суд відмовляє.

У відповідності до ст.49 ГПК України, оскільки позовні вимоги задоволені частково, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача в сумі 28606,97 грн.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 11, 509, 511, 526, 528, 530, 629, 837, 854 Цивільного кодексу України; ст.ст. 173, 193, 216, 232 Господарського кодексу України, ст. ст. 4-2, 4-3, 22, 35, 43, 44, 49, 82-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком" м.Маріуполь Донецької області до відповідача ОСОБА_1 підприємства "Донецький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" м.Покровськ Донецької області за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, Служби автомобільних доріг у Донецькій області, м.Покровськ Донецької області про стягнення заборгованості в сумі 1578018,71 грн., пені у розмірі 32351,82 грн., 3% річних у розмірі 74651,77 грн., інфляції в сумі 222511,11 грн. задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 підприємства "Донецький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (85302, Донецька область, м. Покровськ, вул. Захисників України, 2, ідентифікаційний код 32001618) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком" (87525, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Бахчиванджи, 2, ідентифікаційний код 32794511) заборгованість в сумі 1578018,71 грн., пеню у розмірі 31996,26 грн., 3% річних у розмірі 74538,83 грн., інфляцію в сумі 222511,11 грн., витрати з оплати судового збору у розмірі 28606,97 грн.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Видати наказ після набрання рішення законної сили.

Рішення господарського суду може бути оскаржене до Донецького апеляційного господарського суду протягом десяти днів. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

У судовому засіданні 07.02.2017 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Повний текст рішення суду підписано 09.02.2017року.

Суддя А.М. Осадча