ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

"13" лютого 2017 р. Справа № 911/400/17

Суддя Шевчук Н.Г. розглянувши матеріали позовної заяви

Регіонального відділення фонду державного майна України по Київській області, 01032, м.Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 15

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Росер", 09100, Київська обл., місто Біла Церква, вулиця Товарна, будинок 35

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Будівельне монтажно-експлуатаційне управління №2 в м. Козятин, Вінницька обл., м. Козятин, вул. 8-ма Гвардійська, буд. 56.

про стягнення 364601,02 грн., розірвання договору оренди та повернення майна шляхом виселення

встановив:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Росер" за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1 монтажно-експлуатаційного управління №2 в м. Козятин про стягнення 364601,02 грн., розірвання договору оренди та повернення майна шляхом виселення.

Подана позовна заява не відповідає вимогам Господарського процесуального кодексу України з наступних підстав.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до частини другої статті 44 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Спеціальним законом, що регулює зазначені питання, є Закон України Про судовий збір, статтею 2 якого визначено, що платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду, тобто позивачі.

Відповідно до частини першої статті 3 вказаного Закону судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

За таких обставин, в даному випадку обовязок сплати судового збору Законом покладено на позивача Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській області.

Звертаючись з позовом до господарського суду Київської області позивачем не надано доказів сплати судового збору.

Водночас, у позовній заяві Регіональним відділенням ФДМУ було заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору, обґрунтоване тим, що державне фінансування Регіонального відділення здійснюється у недостатньому обсязі, у звязку з чим, посилаючись на статтю 8 Закону України Про судовий збір, позивач просив суд звільнити його від сплати судового збору.

Відповідно до статті 8 Закону України Про судовий збір враховуючи майновий стан сторони, суд може за своєю ініціативою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше, ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Згідно з пунктом 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону України "Про судовий збір", є врахування ним майнового стану сторін. При цьому, оскільки статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже, в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

За таких обставин суд відмовляє у задоволенні клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору. При цьому судом також враховано правову позицію щодо застосування статті 8 Закону України "Про судовий збір", наведену в ухвалі Вищого господарського суду України від 16.09.2015 у справі № 14/312.

Згідно з пункту 4 частини першої статті 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву, якщо до неї не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

За таких обставин позовна заява підлягає поверненню без розгляду.

Звертається увага позивача, що повернення позовної заяви без розгляду не позбавляє права повторного звернення з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущених порушень.

Керуючись пунктом 4 частини першої статті 63, статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суддя, -

ухвалив:

1. Клопотання Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області щодо звільнення від сплати судового збору за подання даної позовної заяви залишити без задоволення.

2. Позовну заяву Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області і додані до неї документи повернути без розгляду.

Суддя Н.Г. Шевчук