КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" лютого 2017 р. Справа№ 910/16280/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Дикунської С.Я.

Мальченко А.О.

секретар судового засідання Яценко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Преса-Трейд» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2016

у справі № 910/16280/16 (суддя - Пінчук В.І.)

за позовом Керівника Бориспільської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Преса-Трейд»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Бориспіль»

про стягнення 1 859 566, 10 грн

за участю представників сторін:

від позивача: Котовський В.М., довіреність №12 від 19.01.2017

від відповідача: Шахрай М.О., довіреність б/н від 02.11.2016

від третьої особи: Дзюбайко О.О., довіреність №01-22/7-32 від 03.01.2017

від прокуратури: Моцик Л.М., посвідчення №402321 від 29.03.2016

ВСТАНОВИВ:

Керівник Бориспільської місцевої прокуратури Київської області звернувся до Господарського суду міста Києва в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області (позивач у справі) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Преса-Трейд» про стягнення 1 859 566,10 грн, з яких 435 000,00 грн. неустойки за договором № 1331 від 23.10.2016, 166805,58 грн. основного боргу, 31014,81 грн. пені, 35029,00 грн. штрафу, 435 000,00 грн неустойки за договором №1332, 229325,19 грн. основного боргу, 44233,06 грн. пені, 48158 грн. штрафу, 435 000 грн. неустойки за договором №1333.

В обґрунтування позовних вимог, керівник Бориспільської місцевої прокуратури Київської області посилається на те, що відповідач після закінчення строку дії договорів оренди №1331 від 23.10.2012, №1332 від 23.10.2012 та №1333 від 23.10.2012 своєчасно не звільнив орендовані приміщення, що відповідно до умов договорів є підставою для сплати ним орендної плати за весь час фактичного користування майном, пені та штрафу, нарахованих за порушення строків внесення орендної плати та неустойки за несвоєчасне повернення орендованого майна.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.10.2016 позов задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Преса - Трейд» на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області 435000,00 грн неустойки за договором №1331 від 23.10.2016, 166805,58 грн. основного боргу, 31014,81 грн. пені, 35029,17 грн. штрафу, 435000,00 грн. неустойки (за договором №1332 від 23.10.2016), 229325,19 грн. основного боргу, 44233,06 грн. пені, 48158,00 грн. штрафу, 435000,00 грн. неустойки (за договором №1333 від 23.10.2016), та 27893,49 грн. судового збору.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Преса-Трейд», подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2016 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що місцевим господарським судом було неповно досліджено всі обставини справи, дійсного змісту укладеного між сторонами договору. Так, ТОВ «Преса-Трейд» вказує на те, що умовами договорів, які передбачали неустойку за несвоєчасне звільнення приміщення не визначено точну базу нарахування такої неустойки, а саме не встановлено розміру мінімальної заробітної плати, з розрахунку якого може визначатись така неустойка, що відповідно до приписів чинного законодавства унеможливлює її застосування до відповідача. Також, відповідач стверджує, що оскільки приміщення у спірний період були опломбовані представниками Київської митниці ДФС у нього не було можливості володіти та користуватись спірним орендованим майном, а тому у нього відсутні підстави для оплати орендної плати за період після закінчення строків дії договорів та до підписання актів повернення майна (за який він не користувався ним), та відповідно відсутні підстави для стягнення пені та штрафу, які нараховані у зв'язку з несплатою орендних платежів за вказаний період.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.11.2016 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Преса -Трейд» прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Жук Г.А., судді - Мальченко А.О., Дикунська С.Я. та призначено розгляд справи на 14.12.2016.

14.12.2016 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі № 910/16280/16 до вирішення пов'язаних з нею справ №910/17327/16, №910/17328/16 та №910/17329/16, предметом розгляду яких є встановлення відповідності вимогам чинного законодавства п. 10.10 договорів оренди №1331, №1332 та №1333 від 23.10.2012, який визначає розмір неустойки за несвоєчасне повернення майна з оренди.

У судовому засіданні 14.12.2016 представник відповідача підтримав подане клопотання та просив зупинити провадження у справі.

Дослідивши доводи викладені відповідачем у клопотанні, заслухавши думку інших учасників процесу, колегія суддів не знайшла підстав для зупинення провадження у справі з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

При цьому, пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення. Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Заявник, обґрунтовуючи клопотання про зупинення провадження у справі, посилається на те, що предметом спору у справах №910/17327/16, №910/17328/16 та №910/17329/16, є вимога про визнання недійсним п. 10.10 договорів оренди №1331, №1332 та №1333 від 23.10.2012, який визначає розмір неустойки за несвоєчасне повернення майна з оренди та на підставі якого позивачем у даній справі заявлено вимогу про стягнення такої неустойки.

Однак, колегія суддів звертає увагу, що обставини, на які посилається ТОВ «Преса-Трейд» можуть бути досліджені апеляційним господарським судом самостійно на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Враховуючи вищенаведене, а також закріплений у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яка ратифікована Україною 17.07.1997, принцип розгляду справи у продовж розумного строку, колегія суддів відмовляє у задоволенні клопотанні відповідача про зупинення провадження у справі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.12.2016 залучено до участі у справі Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, та відкладено розгляд справи на 11.01.2017.

У судових засіданнях 11.01.2017 та 01.02.2017 Київським апеляційним господарським судом відповідно до ч.3 ст. 77 ГПК України було оголошено перерву до 01.02.2017 та до 02.02.2017 відповідно, в межах строків розгляду спору, який був продовжений судом згідно з ст. 69 ГПК України на підставі заяви сторін від 11.01.2017.

У судовому засіданні 02.02.2017 представник апелянта та третьої особи у справі підтримали вимоги апеляційної скарги, просили скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2016 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Прокурор та представник позивача у справі у судовому засіданні 02.02.2017 заперечили проти вимог апеляційної скарги, просили залишити без змін рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2016, а апеляційну скаргу відповідача без задоволення

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи, апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Судова колегія Київського апеляційного господарського суду, розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права встановила наступне.

23 жовтня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Преса-Трейд» (орендар за договором, відповідач у справі) та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області (орендодавець за договором, позивач у справі) було укладено договір оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності № 1331 (а.с. 12-24), відповідно до п. 1.1. якого орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування частину приміщення на третьому поверсі терміналу «D», загальною площею 30,0 кв.м.

Того ж дня, 23.10.2012 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Преса-Трейд» (орендар за договором, відповідач у справі) та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області (орендодавець за договором, позивач у справі) було укладено договір оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності № 1332 (а.с. 28-41), відповідно до п. 1.1. якого орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування частину приміщення на третьому поверсі терміналу «D», загальною площею 31,0 кв.м.

Також 23.10.2012 сторонами укладено договір оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності №1333 (а.с. 47-60), відповідно до п. 1.1. якого орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування частину приміщення на третьому поверсі терміналу «D», загальною площею 35,0 кв.м.

Умови вищезазначених договорів оренди є ідентичними, окрім розміру орендної плати.

Майно, яке було предметом оренди за договорами №1331, №1332 та №1333 знаходиться на балансі Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» та розміщене за адресою: 08307, Київська область, м. Бориспіль, Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (п.1.4. договорів).

23.10.2012 на виконання умов договорів позивачем було передано, а відповідачем прийнято у користування орендовані приміщення, про що складено відповідні Акти передачі-приймання державного майна №1 (а.с. 25, 36, 55).

Згідно з п. 3.1 договору оренди №1331 орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786, зі змінами і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку 26 500,00 грн; за договором №1332 - 27 500,00 грн та за договором №1333 - 30 500,00 грн.

Відповідно до п. 3.3 договорів орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Пунктами 3.6 договорів визначено, що орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 70% до 30 % щомісяця не пізніше 15 числа місяця, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

За умовами п. 3.11 договорів оренди, у разі припинення (розірвання) договору орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передачі включно. Закінчення строку дії договору оренди не звільняє орендаря від обов'язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, враховуючи санкції, до державного бюджету та балансоутримувачу.

Відповідно до п.10.1. договорів, договір оренди укладено строком на 1 рік і діє з 23.10.2012 до 22.10.2013 включно.

Як вбачається із матеріалів справи та не заперечується сторонами термін дії всіх трьох договорів №1331, №1332 та №1333 було продовжено додатковими угодами № 1 від 04.12.2013 до 22 лютого 2014 та додатковою угодою № 2 від 16.06.2014 до 22 лютого 2015 року.

Додатковою угодою від 07.07.2015 (окремо щодо кожного із договорів) сторони погодили, що у разі відсутності згоди на продовження строку оренди майна з боку уповноваженого органу, договір припиняє свою дію з 07.10.2015.

Відповідно до п. 10.8-10.9. договорів у разі припинення або розірвання договору майно протягом трьох робочих днів повертається орендарем балансоутримувачу. У разі, якщо орендар затримав повернення майна, він несе ризик його випадкового знищення або випадкового пошкодження. Майно вважається поверненим балансоутримувачу з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі. Обов'язок щодо складання акта приймання-передачі про повернення майна покладається на орендаря.

Наявними в матеріалах справи Атом приймання-передачі №ІІ від 05.04.2016 (а.с. 26) підтверджується, що 05.04.2016 орендоване відповідачем за договором №1331 майно було повернуто орендодавцю в належному стані; Актом №ІІ від 14.04.2016 (а.с. 42) підтверджується, що відповідач повернув орендоване майно за договором №1332 та Актом №ІІ від 14.04.2016 (а.с. 61) підтверджується повернення 14.04.2016 орендованого майна за договором №1333.

Таким чином, апеляційним господарським судом встановлено, що після закінчення строку дії договорів оренди - 07.10.2015 державне майно за договором №1331 перебувало у користуванні ТОВ «Преса-Трейд» у період з 07.10.2015 по 05.04.2016, та за договорами №1332, №1333 у період з 07.10.2015 по 14.04.2016.

Спір у даній справі, як стверджує позивач, виник у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх обов'язків із повернення орендованого майна та внесення орендної плати за договорами за період фактичного користування орендованим майном.

Колегія суддів зазначає, що за своїм змістом та своєю правовою природою укладені між сторонами договори є договорами оренди.

Відповідно до ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ). В силу ч.6 названої статті до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» встановлено, що орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Як передбачено ст. 3 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» відносини щодо оренди державного майна, майна, що перебуває у комунальній власності, регулюються договором оренди, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 3 ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» передбачено, що орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі, а ст. 19 Закону встановлений обов'язок орендаря вносити орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності та в строк, встановлений договором.

Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством (ч. 1 ст. 286 Господарського кодексу України).

Стаття 193 ГК України передбачає, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Апеляційним господарським судом досліджено, що згідно з умовами договорів оренди (п.3.6., 3.11) після його припинення нарахування орендної плати не припиняється, а здійснюється за весь час фактичного користування майном і припиняється лише з моменту повернення майна та підписання акта приймання-передачі приміщення позивачеві.

Колегія суддів не приймає доводи відповідача про належне оформлення 07.10.2015 ним актів про повернення орендованого майна та направлення їх балансоутримувачу як підставу для звільнення його від оплати орендної плати, оскільки лист №2291 від 07.10.2015 (а.с. 97), яким ТОВ «Преса-Трейд» направив на підписання акти повернення майна по договорам №1331, №1332 та №1333 не підтверджують фактичне звільнення орендованих приміщень відповідачем. Як свідчить зміст даного листа майно ТОВ «Преса-Трейд» станом на 07.10.2015 знаходилось в орендованих приміщеннях, та відповідач просив балансоутримувача - ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» посприяти процесу його вивезення. Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що сторонами підписані Акти повернення приміщення аж 05.04.2016 та 14.04.2016, при цьому в актах не міститься будь-яких зауважень відповідача про фактичний час звільнення орендованого майна раніше визначеної дати.

Відтак, враховуючи умови договорів, встановлені вище обставини справи та недоведеність відповідачем обставин фактичного звільнення приміщення саме 07.10.2015, колегія суддів дійшла висновку, що належними та допустимими доказами доведено повернення орендованого майна 05.04.2016 та 14.04.2016, а тому за весь час фактичного знаходження приміщення в оренді у ТОВ «Преса-Трейд» та неможливість його використання власником майна (його балансоутримувачем), відповідач, як орендар зобов'язаний сплатити орендну плату в розмірі встановленому договорами.

Матеріалами справи підтверджується та не заперечується відповідачем, що за договором №1331 від 23.10.2012 він повністю оплатив орендну плати та заборгованість за цим договором відсутня.

За договором №1332 від 23.10.2012 ТОВ «Преса-Трейд» за період дії договору та весь час користування приміщенням зобов'язано було сплатити до державного бюджету орендну плату в сумі 1 023 952,87 грн, однак фактично сплатило лише 857 147,29 грн, відтак заборгованість зі сплати орендної плати за договором №1332 становить 166 805,58 грн.

За договором №1333 від 23.10.2012 ТОВ «Преса-Трейд» за період дії договору та весь час користування приміщенням (до 14.04.2016) зобов'язано було сплатити до державного бюджету орендну плату в сумі 1 135 656,97 грн, однак фактично сплатило лише 906 331,78 грн, відтак заборгованість зі сплати орендної плати за договором №1333 становить 229 325,19 грн.

З огляду на зазначене, загальний розмір заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Преса-Трейд» з орендної плати за договорами №1332 від 23.10.2012 та №1333 від 23.10.2012 становить 396 130,77 грн, який і підлягає стягненню з відповідача в рахунок Державного бюджету України, а тому колегія суддів вважає вірним висновок Господарського суду міста Києва про стягнення з відповідача суми боргу.

За прострочення виконання зобов'язань за укладеними між сторонами договорами керівник Бориспільської місцевої прокуратури Київської області просив суд стягнути з відповідача 31 014,81 грн пені, нарахованої на суму боргу по договору №1332 та 44 233,06 грн пені, нарахованої на суму боргу по договору №1333 за період нарахування з 16.10.2015 року по 12.07.2015 року.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (п.1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

У разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч.1 ст. 611 ЦК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з ч. 2 ст. 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню.

За приписами ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штраф, як різновид неустойки обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочки (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Відповідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

За умовами п. 3.7 договорів орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному в п.3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Враховуючи, що сторони у договорі передбачили, що зобов'язання з оплати орендної плати припиняються після фактичного повернення майна та підписання актів, беручи до уваги узгоджену сторонами можливість нарахування пені по день остаточної сплати суми боргу, то проведене позивачем нарахування пені на суму боргу, яка підлягала сплаті до державного бюджету, відповідно до розрахунку доданому до позовної заяви, колегія суддів вважає правомірним.

Перевіривши розрахунок пені за двома договорами, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що він зроблений позивачем арифметично вірно, а тому до стягнення з ТОВ «Преса-Трейд» підлягає пеня у розмірі 75 247,87 грн (зокрема за договором №1332 у сумі 31 014,81 грн та за договором №1333 - у сумі 44 233,06 грн).

Також у зв'язку з тим, що за договором №1332 від 23.10.2012 та за договором №1333 від 23.10.2012 у відповідача існувала заборгованість більше ніж три місяці, керівником Бориспільської місцевої прокуратури Київської області заявлено до стягнення 21% штрафу від суми заборгованості, що складає 35 029,17 грн за договором №1332 та 48 158,29 грн - за договором №1333.

Згідно п. 3.8. договорів, в редакції Додаткової угоди №1 від 16.12.2013 до зазначених договорів, у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, орендар також сплачує штраф у розмірі 21% від суми заборгованості.

Беручи до уваги те, що з січня 2016 року по квітень 2016 відповідач не здійснював оплати орендної плати за договором №1332 та №1333 тобто прострочення в оплаті становило більше трьох місяців, то суд вважає, що прокурором правомірно заявлено до стягнення штраф, передбачений договором.

Перевіривши розрахунок штрафу, суд апеляційної інстанції вважає його арифметично вірним, а відтак з ТОВ «Преса-Трейд» підлягає стягнення штраф у загальному розмірі 83 187,46 грн (зокрема за договором №1332 у сумі 35 029,17 грн та 48 158,29 грн - за договором №1333).

Окрім того, враховуючи те, що строк дії оренди було встановлено сторонами до 07.10.2015, та визначений договорами обов'язок відповідача протягом трьох днів повернути спірне приміщення та направити балансоутримувачу акт приймання-передачі майна, то суд апеляційної інстанції зазначає, що ТОВ «Преса-Трейд» зобов'язаний був звільнити приміщення до 12.10.2015, однак як встановлено вище, фактично звільнив приміщення лише 05.04.2016 за договором №1331 та 14.04.2016 за договорами №1332 та №1333.

У зв'язку з несвоєчасним звільненням орендованих приміщень керівником Бориспільської місцевої прокуратури Київської області відповідно до п. 10.10 договорів оренди заявлено до стягнення з відповідача 435 000,00 грн неустойки за кожним із договорів, а разом 1 305 000,00 грн неустойки.

У п.10.10. договорів зазначено, якщо орендар не виконує обов'язку щодо повернення майна, орендодавець має право вимагати від орендаря сплатити неустойку у розмірі 300 (трьохсот) мінімальних заробітних плат за користування майном за час прострочення.

Відповідно до вимог ст. ст. 626, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків і договір є обов'язковим до виконання.

Виходячи зі змісту ст. ст. 546, 548, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися у відповідності до закону або умов договору, зокрема, неустойкою, яку боржник повинен сплатити у разі порушення зобов'язання.

Відповідно до ст. 199 ГК України виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов'язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу.

Частина 3 статті 509 Цивільного кодексу встановлює, що господарські зобов'язання мають ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості, що повністю кореспондується із загальними засадами цивільного законодавства викладеним у ст. 3 Цивільного кодексу України, зокрема засадами справедливості, добросовісності та розумності.

Колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу, що підставою для притягнення особи до відповідальності за неналежне виконання зобов'язання, є не лише наявність в орендодавця права на застосування такої відповідальності в даному випадку стягнення неустойки у зв'язку з неповерненням орендованого майна, але й також необхідним є доведеність розміру такої неустойки, його обґрунтованість відповідними нормами законодавства чи умовами договору.

Як вбачається із договорів пунктом 10.10. встановлено неустойку у розмірі 300 мінімальних заробітних плат, проте не визначено який саме розмір заробітних плат (тобто станом на який період) підлягає застосуванню при настанні означених обставин, тобто сторонами не конкретизовано розміру відповідальності, а відтак не досягнуто згоди щодо даного виду відповідальності.

У Типовому договорі, наданому позивачем до суду апеляційної інстанції, також не вказано, який саме розмір мінімальної заробітної плати повинен братися до уваги під час розрахунку даної неустойки.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що позовні вимоги повинні бути обґрунтовані з посиланням на відповідні приписи законодавства та узгоджені сторонами умови договору. Разом з тим, приписи чинного законодавства, зокрема ст. 785 ЦК України, унормовує відповідальність орендаря за несвоєчасне повернення об'єкта оренди у вигляді неустойки в розмірі подвійної орендної плати за період прострочення, тобто дана стаття не пов'язує розміру неустойки з будь-яким розміром мінімальної заробітної плати. В той же час у договорах №1331, №1332 та №1333 сторони також не встановили, який саме розмір мінімальної заробітної плати (чи який існує на момент укладення договору, чи який встановлений на 1 січня року, в якому відбулось прострочення, чи встановлений і діючий на момент настання строку для повернення майна тощо) повинен братися до уваги під час розрахунку даної неустойки.

Колегія суддів звертає увагу, що рішення суду щодо будь-якої із позовних вимог повинно бути мотивоване, містити встановлені судом обставини справи, розрахунки, з яких суд виходить при задоволенні грошових вимог, повинне мати посилання на закон та інші нормативні акти матеріального права, на підставі яких визначені права та обов'язки сторін і не може ґрунтуватись на припущеннях.

Враховуючи, що за несвоєчасне повернення приміщення прокурор заявляє інший розмір неустойки, ніж той що встановлений ст. 785 ЦК України, і умови договору не містять порядку і розміру неустойки, колегія суддів вважає, що заявлені вимоги про стягнення з ТОВ «Преса-Трейд» неустойки в розмірі 435 000,00 грн за кожним із договорів є необґрунтованими, безпідставними, а відтак такими, що не можуть бути задоволені судом.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що Господарським судом міста Києва було безпідставно та необґрунтовано задоволені позовні вимоги про стягнення з ТОВ «Преса-Трейд» неустойки в розмірі 435 000,00 грн за кожним із договорів, а тому в цій частині рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2016 підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача неустойки за несвоєчасне повернення приміщення за договорами №1331 від 23.10.2012, №1332 від 23.10.2012 та №1333 від 23.10.2012 в загальному розмірі 1 305 000,00 грн.

Окрім того, в суді апеляційної інстанції ТОВ «Преса-Трейд» надало суду копії рішень Господарського суду міста Києва від 12.10.2016 у справі №910/17328/16, від 20.12.2016 у справі №910/17329/16 за позовом ТОВ «Преса-Трейд» до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області про визнання недійсним п. 10.10 договору оренди №1332 від 23.10.2012 та п. 10.10 договору оренди №1333 від 23.10.2012. Зазначеними судовими рішеннями було визнано недійсними п. 10.10 договорів оренди №1332 від 23.10.2012 та №1333 від 23.10.2012. Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.12.2016 у справі №910/17327/16 за позовом ТОВ «Преса-Трейд» до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області про визнання недійсним п. 10.10 договору оренди №1331 від 23.10.2012, в задоволенні позову відмовлено у зв'язку із пропуском строку позовної давності, однак у мотивувальній частині рішення судом зроблений висновок про невідповідність п.10.10 договору оренди №1331 від 23.10.2012 вимогам чинного законодавства.

Разом з цим, колегія суддів звертає увагу, що вищезазначені рішення судів не набрали законної сили й на момент винесення оскаржуваного рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2016.

Таким чином, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що місцевий господарський суд неповно дослідив всі обставини справи, висновки суду не відповідають дійсним відносинам, що склались між сторонами, тому рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2016 року у справі №910/16280/16 підлягає частковому скасуванню, а саме в частині стягнення з ТОВ «Преса-Трейд» 435000,00 грн неустойки за договором №1331 від 23.10.2016, 435000,00 грн. неустойки за договором №1332 від 23.10.2016, та 435000,00 грн. неустойки за договором №1333 від 23.10.2016, з прийняттям нового рішення в цій частині про відмову в позові. В решті частині рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2016 залишається без змін.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання позову та за подання апеляційної скарги покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається із позовних матеріалів при зверненні Керівника Бориспільської місцевої прокуратури Київської області з позовом до суду в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області, судовий збір був сплачений не Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області, а Прокуратурою Київської області відповідно до Закону України «Про прокуратуру» та Закону України «Про судовий збір», а тому судовий збір за подання позову пропорційно розміру задоволених позовних вимог підлягає стягненню з відповідача саме на користь Прокуратури Київської області, що помилково не врахував Господарський суд міста Києва при розподілі судового збору між сторонами.

Керуючись ст. 49, 99, 101, 102, п.2 ч. 1 ст. 103, п. 3) ч. 1 ст. 104, ст.105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Преса-Трейд» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2016 у справі №910/16280/16 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2016 у справі №910/16280/16 скасувати частково. Резолютивну частину рішення викласти в наступній редакції:

«1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Преса - Трейд» (01103, м. Київ, вул. Кіквідзе, 26, офіс 68-А, ) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 15, ) 396 130 (триста дев'яносто шість тисяч сто тридцять) грн. 77 коп. основного боргу, 75 247 (сімдесят п'ять тисяч двісті сорок сім) грн. 87 коп. пені, 83 187 (вісімдесят три тисячі сто вісімдесят сім) грн. 46 коп. штрафу.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Преса - Трейд» ( 01103, м. Київ, вул. Кіквідзе, 6, офіс 68-А, ) на користь Прокуратури Київської області (01601, м. Київ, бульвар Лесі України, буд.27/2, ) 8 318 (вісім тисяч триста вісімнадцять) грн. 49 коп. витрат по сплаті судового збору.».

3. Стягнути з Прокуратури Київської області (01601, м. Київ, бульвар Лесі України, буд.27/2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Преса - Трейд» ( 01103, м. Київ, вул. Кіквідзе, 26, офіс 68-А, ) 21 532 (двадцять одну тисячу п'ятсот тридцять дві) грн. 50 коп. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

4. Доручити Господарському суду міста Києва видати накази на виконання постанови Київського апеляційного господарського суду.

5. Справу №910/16280/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст. ст. 107-111 ГПК України.

Головуючий суддя Г.А. Жук

Судді С.Я. Дикунська

А.О. Мальченко