ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" лютого 2017 р.Справа № 916/1605/16
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Разюк Г.П.,

суддів: Головея В.М., Колоколова С.І.,

(склад судової колегії змінювався відповідно до розпоряджень керівника апарату суду щодо повторного автоматизованого розподілу справи №6 від 5.01.2017 у зв'язку з припиненням повноважень головуючого судді Петрова М.С. з 21.12.2016р. та №27 від 10.01.2017 року у зв'язку з перебуванням судді Ліпчанської Н.В. у відпустці)

при секретарі судового засідання Полінецькій В.С

за участю представника позивача - ОСОБА_1, довіреність №010-01/4466, дата видачі : 15.07.14

/відповідач не використав законного права на участь у судовому засіданні, хоча про час та місце його проведення повідомлений належним чином (див. рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення від 11.01.17р.)/

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „Державний експортно-імпортний банк України, м.КИЇв

в особі філії „АТ „Укрексімбанк у м. Одесі

на рішення Господарського суду Одеської області від 20.10.2016р.

у справі № 916/1605/16

за позовом скаржника

до Товариства з обмеженою відповідальністю „ЮГТРАНС-ТЕРМІНАЛ, м.Одеса

про стягнення 289955,39 грн..

В С Т А Н О В И В :

14 червня 2016р. Публічне акціонерне товариство „Державний експортно-імпортний банк України в особі філії АТ „Укрексімбанк у м. Одесі /далі-ПАТ "Укрексімбанк"/ звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) „ЮГТРАНС-ТЕРМІНАЛ про стягнення пені за прострочку погашення кредиту та процентів у періоди: з 30.05.15 по 10.06.15, та з 06.06.15 по 10.06.15, яка станом на 27.05.2016р. становить 289955,39 гривень. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на неналежне виконання відповідачем зобовязань за укладеним між сторонами 12.07.2013р. кредитним договором №6313К6, а саме порушення строків погашення кредиту згідно з графіком надання та погашення кредиту та строків погашення комісії за управління кредитною лінією, у звязку з чим відповідач повинен сплатити пеню у загальній сумі 289955,39грн.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 20.10.2016р. (головуючий суддя Демешин О.А., судді: Желєзна С.П., Шаратов Ю.А.) у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Суд дійшов такого висновку з огляду на те, що розрахунок пені покладений в основу позовних вимог про стягнення з відповідача 289 955,39грн., що за офіційним курсом Національного банку України /далі-НБУ/ станом на 27.05.2016р. еквівалентно 11552,01доларам США, в порушення вимог чинного законодавства та правових позицій Верховного суду України був обчислений не в національній валюті України гривні, а в іноземній валюті /доларах США/, якою видано кредит, і після цього переведений в національну валюту по курсу НБУ станом на зазначену вище дату, при цьому чинне законодавство не передбачає встановлення НБУ облікової ставки для іноземної валюти, тому пеня має обчислюватись та стягуватись судовими рішеннями лише в національній валюті України - гривні. Крім того, при здійсненні розрахунку позивачем не враховувались зміни валютного курсу, що мали місце в період прострочення погашення кредиту з 30.05.2015р. по 30.06.2015р., а ці зміни безумовно мали враховуватись з огляду на необхідність обчислення пені в національній валюті України. Також, розрахунок пені, відповідно до умов, передбачених в п.7.2. договору, повинен був здійснюватись, виходячи з курсу валют НБУ станом на дату сплати цієї пені.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, ПАТ "Укрексімбанк" звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 20.10.2016року та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає, що суд першої інстанції помилково послався на ст. 1 Закону України «Про несвоєчасне виконання грошових зобовязань», а також на постанову ВСУ по справі №909/660/14/3-29гс15 від 01.04.2015р., оскільки порушені відповідачем зобовязання за кредитним договором визначені в доларах США, а тому позивачем при нарахуванні суми пені за основу була взята прострочена заборгованість за кредитом та процентами у валюті цього зобовязання, а безпосередньо сума пені, належна до сплати, перерахована у національну валюту України гривню станом на дату подання позову. Скаржник вважає, що це не є порушенням норм вищезазначеного закону та не суперечить позиції Верховного суду України з цього питання.

Оскільки відповідачем вимоги, що були предметом розгляду в даній справі, після винесення оскарженого рішення добровільно задоволені в повному обсязі, а також відшкодовано позивачу судові витрати, в ході розгляду апеляційної скарги керуюча філією АТ «Укрексімбанк» у м. Одесі ОСОБА_2 звернулась до Одеського апеляційного господарського суду з заявою № 063/03-02/3574 від 17.11.2016р. про відмову від апеляційної скарги.

Колегія суддів не приймає відмову від скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст. 100 ГПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до винесення постанови. Апеляційний господарський суд має право не приймати відмову від скарги з підстав, визначених у ч. 6 ст. 22 ГПК України. Згідно до останньої норми закону господарський суд не приймає відмови від позову, якщо ці дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси

Відповідно до положень ст. 28 ГПК України справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника. Представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації. Довіреність видається за підписом керівника або іншої уповноваженої ним особи та посвідчується печаткою підприємства, організації (за наявності).

Як вбачається з матеріалів справи, заява про відмову від апеляційної скарги подана до суду апеляційної інстанції керуючою філією АТ «Укрексімбанк» у м. Одесі ОСОБА_2, яка є представником ПАТ„Державний експортно-імпортний банк Україниза довіреністю №2116 від 02.11.2016р.. З тексту довіреності вбачається, що ПАТ„Державний експортно-імпортний банк України уповноважує керуючу філією АТ «Укрексімбанк» у м. Одесі ОСОБА_2. зокрема представляти інтереси у судах загальної юрисдикції і третейських судах, на загальних зборах кредиторів, комітетах та зборах кредиторів тощо з усіма правами, наданими чинним законодавством, у тому числі позивачу, відповідачу, третій особі, заінтересованій особі, особі, у володінні якої знаходяться речі і документи( під час розгляду слідчим суддею чи судом клопотань про тимчасовий доступ до речей та документів), кредиторові з правом підпису документів (за винятком права: підпису заяв про повну або часткову відмову від позову, про відмову від апеляційних і касаційних скарг, про відмову від перегляду судових рішень Верховним Судом України, про визнання позову повністю або частково, про повну або часткову відмову від заяв про порушення справ про банкрутство, про відмову від заяв з грошовими вимогами до боржників, підпису мирових угод. Відтак у ОСОБА_2 відсутні повноваження на відмову від апеляційної скарги, а тому колегія судів розглядаю апеляційну скаргу по суті.

05.01.2017р. від скаржника до канцелярії Одеського апеляційного господарського суду надійшли пояснення до апеляційної скарги, в яких останній зазначає про відсутність на даний час предмету спору між сторонами у даній справі, який мав місце при розгляді справи судом першої інстанції, а відтак суд апеляційний інстанції відповідно до підпункту 1-1 ст. 80 ГПУ України повинен припинити провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши правильність юридичної оцінки судом першої інстанції встановлених фактичних обставин справи і застосування норм матеріального та процесуального права, судова колегія приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.07.2013 року між Позивачем (Кредитор) та Відповідачем (Позичальник) укладено Кредитний договір №6313К6 на суму 20000000,00 доларів США з кінцевим терміном погашення 11.07.2018р.; цільове призначення кредиту - фінансування будівництва другої черги ТВЦ „Сіті-центр, в м.Одесі. До Кредитного договору були укладені додаткові угоди, а саме: від 04.11.13 №1, від 28.02.14 №2, від 03.04.14 №3, від 02.07.14 №4, від 11.09.14 №5, від 20.01.15 №6, та від 06.07.15 №7.

Фактичне надання Банком кредиту Позичальнику у відповідності до умов Кредитного договору підтверджується списком операцій по позичковому рахунку Боржника у період з 12.07.2013 по 31.08.2016 року.

Відповідно до підпункту 3.4.1. Кредитного договору Позичальник зобов'язаний здійснювати погашення кредиту згідно з графіком надання та погашення кредиту, передбаченим додатком 1 до Кредитного договору, з урахуванням змін до кредитного договору, та відповідно до підпункту 3.5.1 Кредитного договору здійснювати погашення процентів за користування кредитом з 1 по 15 число кожного місяця. Нарахування процентів підтверджується списком операцій по рахунку нарахованих процентів.

Згідно з п. 7.2 договору у разі невиконання зобовязань згідно п. 3.4.1., 3.5.1, ст. 4, цього Договору Позичальник сплачує Банку пеню. Пеня нараховується на суму прострочених платежів із розрахунку фактичної кількості прострочених днів у розмірі, зазначеному у п. 3.2. цього Договору, і підлягає сплаті у національній валюті України за офіційним курсом НБУ, встановленим на день сплати на рахунок, зазначений у пп. (б) пп. 3.8.

Підпунктами 3.4.1, 3.5.1 договору встановлено строки та порядок погашення кредиту та процентів в валюті кредиту, тобто в доларах США.

Пунктом 4.1.2 договору передбачено сплату відповідачем комісії за управління кредитною лінією, при цьому пунктом 3.2.5.2 передбачено, що розмір комісії за управління змінюється в залежності від виконання відповідачем умов кредитного договору. Базовий розмір оплати встановлено у пункті 3.2.5.2 договору у розмірі 0,035% від ліміту кредитної лінії.

Відповідач під час виконання своїх зобовязань щодо погашення кредиту припускався порушення встановлених договором строків, які визначені графіком надання та погашення кредиту. Крім того, відповідачем порушувались строки погашення комісії за управління кредитною лінією, що дало право позивачу нарахувати пеню за прострочення погашення кредиту та комісії за спірні періоди

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься і в ст.193 ГК України, яка регламентує, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п.1 ст.1054 Цивільного Кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають наслідки, встановлені у договорі або законом.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із частиною 1 статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частина 3 статті 533 ЦК України).

Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" від 19 лютого 1993 року N 15-93, дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами на території України.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань").(Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного суду України від 01.04.2015 року по справі № 909/660/14)

Пунктом 3.2.6 договору сторони домовились про сплату пені у разі прострочення відповідачем платежів за цим договором у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 3.7.1 договору встановлено, що платежі по погашенню кредиту та сплаті процентів за користування кредитом сплачуються у валюті кредиту (долари США), а інші платежі за цим договором - у національній валюті.

Тобто за умовами договору сплата пені передбачена у гривні. Посилання на сплату пені в національній валюті є також у п.7.2 договору. Вказане кореспондується з вимогами п.1 ст.524 Цивільного Кодексу України, згідно з якою зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні.

Враховуючи неодноразове порушення відповідачем строків погашення кредиту згідно з графіком надання та погашення кредиту, передбаченим додатком 1 до Кредитного договору, позивач правомірно звернувся з вимогою про стягнення з відповідача пені, однак як вірно встановлено судом першої інстанції здійснений позивачем розрахунок пені, який покладено в основу позовних вимог про стягнення з відповідача 289955,39гривень, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 27.05.2016р. еквівалентно 11552,01доларам США в порушення вищевикладених вимог чинного законодавства та правових позицій Верховного суду України був обчислений не в національній валюті України гривні, а в доларах США і після цього переведений в національну валюту по курсу НБУ станом на зазначену вище дату. При цьому позивачем не враховувались зміни валютного курсу, що мали місце в період прострочення погашення кредиту з 30.05.2015р. по 30.06.2015р..

Для визначення реального розміру пені, право на стягнення якої у позивача є, місцевий господарський суд розглядаючи спір ухвалою від 11.10.2016р. витребував у позивача обґрунтований розрахунок пені з зазначенням встановленого курсу НБУ гривні до долару США за кожен день прострочки, однак позивачем не були виконані зазначені вимоги суду, внаслідок чого суд відмовив у задоволенні позову.

Однак колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції погодитись не може з огляду на наступне.

Пунктом 5 ст. 81 ГПК України встановлено, що господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник позивача не з'явився на виклик у засідання господарського суду і його нез'явлення перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до п.4.8, 4.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду господарським судом справи без прийняття рішення суду в зв'язку з виявленням обставин, які перешкоджають розглядові справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

Оскільки матеріалами справи підтверджується наявність заборгованості відповідача, але з наданого позивачем розрахунку неможливо встановити її розмір, колегія суддів апеляційної інстанції також ухвалою від 15.12.2016р. зобовязувала позивача надати до суду обґрунтований розрахунок пені за прострочення відповідачем погашення кредиту та процентів з врахуванням строків оплати чергових платежів, передбачених графіком надання та погашення кредиту, однак позивач не надав обґрунтований розрахунок пені, заявленої до стягнення. Таким чином позивач без поважних причин не виконав вимоги суду а ні під час розгляду справи в суді першої інстанції, а ні під час перегляду рішення в апеляційному порядку.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції на підставі ч.2 ст.104 ГПК України із залишенням позову без розгляду.

Згідно із ст. 49 ГПК України судовий збір, сплачений при подачі позову та апеляційної скарги, не відшкодовується.

Керуючись ст.ст. 49, п. 5 ст. 81,99, 101-105 ГПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „Державний експортно-імпортний банк України в особі філії АТ „Укрексімбанк у м. Одесі задовольнити частково, рішення Господарського суду Одеської області від 20.10.2016. у справі № 916/1605/16 скасувати, позов залишити без розгляду.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови складено 06.02.2017 р.

Головуючий суддя Разюк Г.П.

Суддя Головей В.М.

Суддя Колоколов С.І.