донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

01.02.2017 справа №20/98

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддів: при секретарі за участю представників сторінОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4
від позивача від відповідача від ВДВС розглянувши апеляційну скаргу не зявився не зявився не зявився Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, м. Краматорськ, Донецької області
на ухвалу господарського суду Донецької області
від02.11.2016р.
у справі№20/98 (суддя Бойко І.А.)
за позовом Дочірньої компанії Газ України Національної акціонерної компанії Нафтогаз України, м. Київ
до Комунального комерційного підприємства Донецької міської ради Донецькміськтепломережа, м. Донецьк
про за скаргою на діїстягнення 12542506,75 грн. Національної акціонерної компанії Нафтогаз України, м. Київ Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, м. Краматорськ Донецької області

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Донецької області від 01.06.2009р. по справі №20/98 позовні вимоги Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», м. Київ до Комунального комерційного підприємства Донецької міської ради «Донецькміськтепломережа», м. Донецьк про стягнення 12542506,75 грн. задоволені частково, у звязку з чим визначено для стягнення 5201798,84 грн., 838354,05 грн. суму 3% річних, 1225340,32 грн. суму пені, 25500,00 грн. суму державного мита, 118,00 грн. суму витрат на інформаційно технічне забезпечення судового процесу.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 23.02.2010р. по справі №20/98 затверджено мирову угоду від 19.02.2010р., відповідно до якої боржник зобовязався погасити суму боргу в розмірі 7291111,21 грн. з 10.01.2011р. по 10.12.2012р.

Після набрання рішенням законної сили був виданий наказ про примусове виконання рішення.

03.10.2016р. на адресу господарського суду від Дочірньої компанії «Газ України» надійшла скарга №31/13-3557 від 28.09.2016р. на дії органу державного виконавчого служби з виконання наказу, в якій скаржник просив:

- визнати незаконними дії органу ДВС щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа від 10.11.2014р. з виконання ухвали про затвердження мирової угоди від 04.11.2010р. у справі 20/98;

- визнати недійсною та скасувати постанову про повернення виконавчого документа від 10.11.2014р. з виконання ухвали про затвердження мирової угоди від 04.11.2010р. у справі 20/98;

- визнати незаконними дії органу ДВС щодо ненадіслання стягувачеві постанови про повернення виконавчого документа від 10.11.2014р. з виконання ухвали про затвердження мирової угоди від 04.11.2010р. разом з оригіналом виконавчого документу.

У скарзі заявник зазначав, що порушення його прав дізнався 19.09.2016 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції на листі ВДВС від 13.09.2016р.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 02.11.2016 року у справі № 20/98, в редакції ухвали від 25.01.2017р. про виправлення описки, скаргу Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» на дії органу ВДВС задоволено частково.

Визнані незаконними дії органу ДВС щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа від 10.11.2014р. з виконання ухвали про затвердження мирової угоди від 04.11.2010р. у справі №20/98.

Визнана недійсною постанову про повернення виконавчого документа від 10.11.2014р. з виконання ухвали про затвердження мирової угоди від 04.11.2010р. у справі №20/98.

В іншій частині скарги відмовлено.

Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області подана апеляційна скарга на ухвалу суду, у якій апелянт, посилаючись на порушення господарським судом норм матеріального та процесуального права, неповне дослідження наявних у справі доказів, просить ухвалу суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні скарги.

В обґрунтування скарги апелянт посилається на те, що Законами України «Про боротьбу з тероризмом», «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначаються тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення. Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1085-р затверджено перелік населених пунктів (зона АТО), на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, у зв'язку з чим виконавчі дії на тимчасово неконтрольованій території не проводяться. Відповідно до рішення ОСОБА_5 національної безпеки і обороги України від 04.11.2014 року «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганських областях», введеного у дію Указом Президента України № 875 від 14.11.2014 року, припинено діяльність державних підприємств, установ та організацій, їх філій (відділень), представництв на окремих територіях у районі проведення антитерористичної операції в Донецькій і Луганській областях.

Враховуючи вищевказане, проведення виконавчій дій неможливо на території проведення активної фази АТО, оскільки відділу заборонена діяльність, у т.ч. проводити виконавчі дії на тимчасово неконтрольованій території.

Викладені в ухвалі суду причини часткового задоволення скарги не зрозумілі та висновки суду протирічать один одному. Обґрунтовує неможливість своєчасного поштового повідомлення стягувачеві.

У звязку з находженням у відпустці судді Будко Н.В. протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 23.01.2017 змінено склад судової колегії по розгляду скарги. Скарга розглядається колегією суддів у складі: головуючий суддя Агапов О.Л., судді: Мартюхіна Н.О. Сгара Е.В.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши представників учасників процесу, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судом іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Стаття 116 ГПК України визначає, що виконання рішення суду здійснюється на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України «Про виконавче провадження».

ОСОБА_6 є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій державної виконавчої служби.

Зазначеним Законом, в редакції, яка діяла на час спірних правовідносин, було регламентовано порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців.

Частиною першою та другою статті 82 Закону «Про виконавче провадження», в редакції, що діяла на час спірних правовідносин, було передбачено, що рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Відповідно до пункту 2 постанови Пленуму Верховного суду України від 26.12.20013р. № 14, «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», стягувач, боржник або прокурор мають право оскаржити дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів до господарського суду, який розглянув відповідну справу по першій інстанції.

Згідно ст.121-2 ГПК України, в редакції, яка діяла на час звернення до суду із скаргою, скарги на дії органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли ця дія мала бути вчинена.

Рішенням господарського суду Донецької області від 01.06.2009р. по справі №20/98 позовні вимоги Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», м. Київ до Комунального комерційного підприємства Донецької міської ради «Донецькміськтепломережа», м. Донецьк про стягнення 12542506,75 грн. задоволені частково. Стягнуто на користь позивача 5201798,84 грн., 838354,05 грн. суму 3% річних, 1225340,32 грн. суму пені, 25500,00 грн. суму державного мита, 118,00 грн. суму витрат на інформаційно технічне забезпечення судового процесу.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 23.02.2010р. по справі №20/98 затверджено мирову угоду від 19.02.2010р., відповідно до якої боржник зобовязався погасити суму боргу в розмірі 7291111,21 грн. з 10.01.2011р. по 10.12.2012р.

15.08.2013р. на адресу управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області було подано заяву про відкриття виконавчого провадження по виконанню ухвали про затвердження мирової угоди від 04.11.2010р., в якому заявлено про винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

23.08.2013р. державним виконавцем Балдинюком М.Ю. було відкрито виконавче провадження №39497612 по виконанню ухвали про затвердження мирової угоди по справі №20/98 від 04.11.2010р.

У звязку з проведенням АТО з 14.04.2014р. та згідно інформації, розміщеної на офіційному сайті Міністерства юстиції України, орган ДВС, що знаходився за адресою: м. Донецьк, вул. Кобозева, 3, було переміщено до м. Краматорськ, вул. Машинобудівельників, 32.

ДК «Газ України» звернувся до ВДВС із заявами про хід виконавчого провадження №31/13-2949 від 10.08.2016р. та №31/13-3256 від 01.09.2016р.(належним чином засвідчені копії наявні у матеріалах справи).

19.09.2016р. ВДВС надіслав лист №6663 від 13.09.2016р., в якому зазначив, що 10.11.2014р. постановою державного виконавця виконавче провадження ВП №39497612 завершено на підставі п.9. ч.1. ст.47 Закону «Про виконавче провадження».

За висновком суду, постанова про повернення виконавчого документу стягувачеві з оригіналом виконавчого документа в порядку ст.47 вищевказаного Закону на адресу стягувача не надходила.

Докази поштового відправлення цих документів стягувачу матеріали справи не містять.

Відповідно п.9. ч.1. ст.47 Закону «Про виконавче провадження», виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Стаття 6 Закону «Про виконавче провадження» передбачала,що державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

За висновком господарського суду, в порушення чт.47 вказаного Закону, ВДВС не направив стягувачу постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві з оригіналом виконавчого документа.

З огляду на вищенаведене, господарський суд дійшов до висновку що з боку Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області допущена протиправна дія за наслідком невиконання ухвали господарського суду Донецької області від 23.02.2010р., тому скарга про визнання незаконними дій органу ДВС щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа від 10.11.2014р. з виконання ухвали про затвердження мирової угоди від 04.11.2010р. у справі 20/98 визнана обґрунтованою.

Щодо решти вимог скаржника, в яких скаржник просив визнати недійсною та скасувати постанову про повернення виконавчого документа від 10.11.2014р. з виконання ухвали про затвердження мирової угоди від 04.11.2010р. у справі 20/98; визнати незаконними дії органу ДВС щодо ненадіслання стягувачеві постанови про повернення виконавчого документа від 10.11.2014р. з виконання ухвали про затвердження мирової угоди від 04.11.2010р. разом з оригіналом виконавчого документу при розгляді скарги суд виходив з наступного.

Згідно з п.7 вищевказаної постанови ВСУ від 26.12.20013р. № 14 у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, суд зобовязує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника.

Відповідно до пункту 9.13. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012р. «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Враховуючи приписи ГПК України, Закону «Про виконавче провадження» та пункту 9.13. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012р. «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», у суду відсутні повноваження скасовувати рішення органів Державної виконавчої служби. Натомість встановивши обґрунтованість доводів заявника, суд може визнати постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною.

З огляду на вищенаведене, господарський суд визнав недійсною постанову про повернення виконавчого документа від 10.11.2014 року з виконання ухвали про затвердження мирової угоди.

Щодо вимог скаржника про визнання незаконними дії органу ДВС щодо не надіслання стягувачеві постанови про повернення виконавчого документа від 10.11.2014р. з виконання ухвали про затвердження мирової угоди від 04.11.2010р. разом з оригіналом виконавчого документу; витребування у органу ВДВС доказів надсилання рекомендованою кореспонденцією стягувачу постанови про повернення виконавчого документа від 10.11.2014р. разом з оригіналом виконавчого документа; зобовязання органу ДВС усунути допущені порушення, що призвели до втрати виконавчого документу, господарський суд зазначив, що у звязку з проведенням АТО відділу заборонено було здійснювати свою діяльність, у тому числі провадити виконавчі дії на тимчасово неконтрольованій території, відділ не міг вчинити дії оскільки був переміщений, а матеріали виконавчого провадження були залишені на тимчасово непідконтрольній території, відповідно п.п.2 п.2. наказу Міністерства юстиції України №247/7 від 25.11.2014р. «Про переміщення органів та установ юстиції Донецької області». Враховуючи наведене, в цій частині у задоволенні скарги було правомірно відмовлено.

При розгляді скарги судова колегія враховує наступне:

Ухвалою суду, яка оскаржується, суд ухвалив:

- визнати незаконними дії органу ДВС щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа від 10.11.2014р. з виконання ухвали про затвердження мирової угоди від 04.11.2010р. у справі №20/98;

- визнати недійсною постанову про повернення виконавчого документа від 10.11.2014р. з виконання ухвали про затвердження мирової угоди від 04.11.2010р. у справі №20/98.

Сама постанова ВДВС від 10.11ю2014 року в матеріалах оскарження відсутня. За повідомленням самого апелянта всі архівні виконавчі провадження та журнали вихідної кореспонденції залишені на тимчасово окупованій території.

В той же час, відповідно до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень 10.11.2014 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_5, з посиланням на Закони України «Про боротьбу з тероризмом», «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», Розпорядження Кабінету Міністрів України № 1085-р, яким затверджений перелік населених пунктів (зона АТО), на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, 10.11.2014 року винесена постанова про повернення стягувачеві виконавчого документа на підставі п.9 ч.1 ст.47 Закону «Про виконавче провадження».

Згідно з вищевказаною нормою Закону, в редакції, чинній на дату прийняття спірної постанови органу ДВС, виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається, зокрема, стягувачу у разі, якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Закон «Про виконавче провадження» є спеціальним законом з виконання судових рішень. ОСОБА_6 у постанові державного виконавця Закони та Постанова Кабінету Міністрів України не належить до нормативних актів, які регулюють питання виконавчого провадження та містять заборону про здійснення заходів по виконанню судового рішення відносно боржника.

З урахуванням часткового задоволення скарги господарським судом, судова колегія не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.33, 34, 99, 102-103, 106, 121-2 ГПК України Донецький апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Ухвалу господарського суду Донецької області від 02.11.2016 року у справі № 20/98 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова Донецького апеляційного господарського суду набирає законної сили в день її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України в 20-ти денний строк.

Головуючий суддя: О.Л. Агапов

Судді: Н.О. Мартюхіна

ОСОБА_3