ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2017 року Справа № 904/9948/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кузнецова В.О.,

суддів: Чус О.В., Кощеєва І.М.,

секретар судового засідання: Ковзиков В.Ю.,

за участю сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №14-109 від 18.04.2014 р., представник,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22.12.2016 р. у справі

за позовом публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ

до Квартирно-експлуатаційного відділу м.Дніпропетровська, м.Дніпро

про стягнення 235 895,74 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 22.12.2016 р. у даній справі (суддя Воронько В.Д.) позов задоволено частково. Стягнуто з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" - 146532,22 грн. інфляційних нарахувань, 11806,63 грн. 3% річних, 54110,32 грн. пені, 3534,59 грн. витрат по сплаті судового збору. В решті позовних вимог відмовлено.

Згадане рішення обґрунтовано посиланням на порушення відповідачем умов договору №2522/14-ТЕ(Т)-3 від 28.02.2014 р. щодо своєчасного розрахунку за поставлений природний газ.

Крім того, судом першої інстанції, з урахуванням приписів ч.3 ст.551 ЦК України, задоволено клопотання відповідача про зменшення штрафних санкцій.

Не погодившись з даним рішенням, публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення господарського суду скасувати в частині зменшення розміру пені на 23 260,95 грн., прийняти в цій частині нове рішення про стягнення з відповідача на користь позивача 23 260,95 грн. пені.

Скаржник вважає, що інфляційні нарахування НАК "Нафтогаз України" на суму простроченої заборгованості є фактично понесеними матеріальними втратами кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів, а тому інфляційні втрати за такою операцією купівлі-продажу природного газу повною мірою охоплюються поняттям збитків в розумінні ч.2 ст.224 ЦК України.

На думку скаржника, господарський суд, з'ясувавши наявність перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, не встановив існування інших обставин, зокрема, судом не встановлено чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, а не лише відповідача, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення господарського суду залишити без змін.

Відповідач не забезпечив в судове засідання явку повноважного представника, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Колегія суддів вважає, що неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам матеріального та процесуального права, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з урахуванням наступного.

28.02.2014 р. між Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (продавець) та Квартирно-експлуатаційним відділом м.Дніпропетровська (покупець) укладено договір №2522/14-ТЕ(Т)-3 купівлі-продажу природного газу, за умовами п. 1.1 якого продавець зобов'язався передати у власність покупцю у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ "НАК "Нафтогаз України" за кодом УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець прийняти та оплатити цей природний газ (надалі газ), на умовах цього договору.

За п. 1.2 договору газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, релігійними організаціями та національними творчими спілками і їх регіональними осередками (крім обсягів, що використовуються для виробничо-комерційної діяльності).

Згідно з п. 2.1 договору продавець передає покупцеві з 01.01.2014 р. по 31.12.2014 р. газ обсягом до 1800,0 тис. куб. м.

Продавець передає покупцю газ у пунктах приймання-передачі газу на вхідній запірній/відключаючій арматурі покупця. Право власності на газ переходить від продавця до покупця в пунктах приймання-передачі. Після переходу права власності на газ покупець несе всі ризики і приймає на себе всю відповідальність, пов'язану з правом власності на газ (п. 3.1 договору).

Пунктом 3.3 договору передбачено, що приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця.

Ціна (граничний рівень ціни) на газ для теплопостачальних підприємств та послуги з його транспортування встановлюється Національною комісією регулювання електроенергетики України (НКРЕ) (п. 5.1 договору).

Ціна за 1000 куб. м природного газу становить 1309,20 грн. з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та податку на додану вартість (п. 5.2 договору).

Загальна вартість цього договору на дату його укладання становить 2 356 560,00 грн. разом з ПДВ (п. 5.5 договору).

Відповідно до п. 6.1 договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа включно місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представникам сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, діє в частині реалізації газу до 31.12.2014 р., а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (розділ 11 договору).

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України, що визначено ст. 175 ГК України.

Відповідно до п. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

В силу ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно п. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

На виконання умов договору позивач поставив протягом січня - грудня 2014 р., а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 1 107 382,89 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу: від 28.02.2014 р. за лютий 2014 р. на суму 54317,40 грн. та 433 592,64 грн., від 31.03.2014 р. за березень 2014 р. на суму 18 790,94 грн. та 132995,09 грн., від 30.04.2014 р. за квітень 2014 р. на суму 5 202,77 грн. та 35 205,69 грн., від 31.10.2014 р. за жовтень 2014 р. на суму 35 174,28 грн., від 30.11.2014 р. за листопад 2014 р. на суму 8 289,85 грн. та 145 771,56 грн., від 31.12.2014 р. за грудень 2014 р. на суму 10 131,90 грн. та 227 910,77 грн.

Відповідач здійснив оплату за поставлений природний газ з порушенням строків, передбачених умовами договору.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно до ч.3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно п.7.1. договору за невиконання або неналежне виконання договірних зобов'язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також цим договором.

За п.7.2 договору у разі невиконання покупцем умов п. 6.1 цього договору, продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю, або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання покупцем п. 6.1 умов цього договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до п.9.3 договору строк, протягом якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 років.

За несвоєчасну оплату природного газу позивач нарахував відповідачу пеню у розмірі 77536,50 грн.

За ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував відповідачу 3% річних у сумі 11827,02 грн. та інфляційні втрати у сумі 146532,22 грн.

Перевіривши розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат, наданий позивачем, здійснивши власний розрахунок, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що інфляційні нарахування, пеня та 3% річних за зобов'язаннями лютого 2014 р. нараховується за період з 15.03.2014 р. по 14.09.2014 р., за зобов'язаннями березня 2014 р. період нарахування з 15.04.2013 р. по 14.10.2014 р., за зобов'язаннями квітня 2014 р. період нарахування з 15.05.2014 р. по 14.11.2014 р., за зобов'язаннями жовтня 2014 р. період нарахування з 15.11.2014 р. по 25.01.2015 р., за зобов'язаннями листопада 2014 р. період нарахування з 15.12.2014 р. по 25.01.2015 р., за зобов'язаннями грудня 2014 р. період нарахування з 15.01.2014 р. по 25.05.2015 р. та складають 146 532,22 грн. - інфляційних нарахувань, 11806,63 грн. - 3% річних та 77300,45 грн. - пені.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру пені, колегія суддів враховує таке.

Стаття 83 ГПК України надає господарському суду право, приймаючи рішення, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Зі змісту зазначеної норми вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення пені є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені.

Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, суд повинен з'ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 ГК України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Зі змісту наведених норм випливає, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд приймає до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора.

Пунктом 3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" встановлено, що, вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, і дане питання вирішується господарським судом згідно зі ст.43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов'язання та не може лягати непомірним тягарем для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Така правова позиція викладена в рішенні Конституційного Суду України від 11 липня 2013 року №7-рп/2013.

При вирішенні питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню з відповідача, колегія суддів приймає до уваги незначність прострочення у виконанні зобов'язання, складне економічне становище підприємства відповідача, яке, до того ж, є бюджетною організацією та утримується за рахунок коштів державного бюджету, здійснює оплату комунальних послуг військових частин та міськрайвіськоматів Дніпропетровського гарнізону в межах бюджетних асигнувань, на підставі кошторису, а також, те, що порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин.

Наведені обставини є підставою для задоволення клопотання відповідача та зменшення розміру пені, яка заявлена до стягнення на 30% - до 54 110,32 грн.

З урахуванням наведеного, місцевий господарський суд, врахувавши наведені обставини та встановивши факт прострочення грошового зобов'язання відповідачем, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволенні позовних вимог щодо стягнення 146 532,22 грн. - інфляційних нарахувань, 11806,63 грн. - 3% річних та 54 110,32 грн. - пені.

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги посилання скаржника на те, що господарський суд при зменшенні розміру пені, яка підлягала стягненню з відповідача на 30%, надав перевагу відповідачу та не врахував інтереси позивача, оскільки зменшена судом першої інстанції сума пені є адекватною мірою відповідальності за неналежне виконання відповідачем зобов'язань за спірним договором, яка забезпечує баланс між інтересами кредитора і боржника та забезпечує застосування пені як способу стимулювання боржника до належного виконання зобов'язань, а не як інструменту отримання безпідставних коштів. Метою зменшення пені є встановлення такого балансу інтересів згідно з якими у кредитора не з'явиться незаконне збагачення, а боржник не отримає загрозу припинення діяльності.

Відносно доводів скаржника про те, що зменшення розміру пені завдає йому збитків, колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки всупереч ст.ст.32, 33 ГПК України, матеріали справи не містять доказів, які підтверджують наявність у позивача збитків, які б були спричинені простроченням саме відповідача.

З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення, прийнятого з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103,105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні апеляційної скарги публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" відмовити.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22.12.2016 р. у справі №904/9948/16

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом 20 днів.

Головуючий суддя В.О.Кузнецов

Судді О.В.Чус

ОСОБА_2