КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" лютого 2017 р. Справа№ 910/4358/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Тарасенко К.В.

Тищенко О.В.

секретар судового засідання Романова Ю.М.

за участю представників:

від позивача: Драчова М.С. (представник за довіреністю)

від відповідача:Лисенко М.М. (представник за довіреністю), Климюк І.М. (представник за довіреністю), Ситник О.В. (представник за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрпластик"

на рішення господарського суду міста Києва

від 03.10.2016 року

у справі №910/4358/14 (суддя Плотницька Н.Б.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал"

до Публічного акціонерного товариства "Укрпластик"

про стягнення 575827,75 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Укрпластик" про стягнення грошових коштів за скид стічних вод із перевищенням допустимої концентрації забруднюючих речовин у розмірі 521367 грн. 17 коп., інфляційних втрат в розмірі 8780 грн. 26 коп. та 3% річних в розмірі 45680 грн. 33 коп.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного між сторонами договору на послуги водопостачання та водовідведення №02351/5-04 від 25.04.2003 р. не здійснено сплату за скид стічних вод із перевищенням допустимої забруднюючих речовин у розмірі 521367 грн. 17 коп., нарахованих за період з 08.09.2010 р. по 09.12.2010 р.

Рішенням господарського суду міста Києва від 09.03.2016 у справі 910/4358/14, що залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 09.03.2016, у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Вищого господарського суду України від 10.08.2016 у справі № 910/4358/16 постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.05.2016 та рішення господарського суду міста Києва від 09.03.2016 у справі №910/4358/14 скасовано, а справу передано на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Рішенням господарського суду міста Києва від 03.10.2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Укрпластик" на користь Публічного акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал" плату за скид стічних вод із перевищенням допустимої концентрації забруднюючих речовин у розмірі 521367 (п'ятсот двадцять одна тисяча триста шістдесят сім) грн. 17 коп., витрати по сплаті судового збору у розмірі 10427 (десять тисяч чотириста двадцять сім) грн. 34 коп., витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 11470 (одинадцять тисяч чотириста сімдесят) грн. 09 коп., витрати по сплаті судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 12512 (дванадцять тисяч п'ятсот дванадцять) грн. 82 коп. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, Публічне акціонерне товариство "Укрпластик" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 03.10.2016 року у справі № 910/4358/14 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також порушення судом норм матеріального та процесуального права. При цьому скаржник посилається на те, що в процесі судового розгляду встановлено, що жодні місцеві Правила приймання стічних вод абонентів у систему каналізації, на які посилався позивач та зазначав у направлених на адресу відповідача документах, не набрали чинності, а тому у позивача на момент проведення розрахунку, а також на момент звернення до суду, були відсутні нормативно закріплені показники гранично допустимих концентрацій забруднюючих речовин, відповідно до яких мали бути визначені коефіцієнти, на підставі яких можна було б встановити факт порушення.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.11.2016 р. прийнято до провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрпластик"; розгляд апеляційної скарги призначено на 17.01.2017 р.

16.01.2017 р. через відділ забезпечення документообігу суду від відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи науково-правовий експертний висновок Інституту держави і права ім. Корецького Національної академії наук України №126-608 від 26.12.2016 р.

17.01.2017 р. через відділ забезпечення документообігу суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить залишити оскаржуване рішення суду без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення; при цьому позивач вказує на те, що у разі неможливості застосування місцевих правил до взаємовідносин між сторонами повинні застосовуватись загальні правила, на підставі яких були розроблені правила, тобто Правила №37; розрахунок плати за скид стічних вод з перевищенням допустимих концентрацій забруднюючих речовин відповідачу розраховано згідно з формулами, зазначеними в 3 розділі Інструкції про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів та в 5 розділі Правил №37.

В судовому засіданні 17.01.2017 р., відповідно до ст.77 ГПК України, оголошено перерву на 08.02.2017 р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду (у складі колегії суддів: головуючий суддя Іоннікова І.А., судді Тищенко О.В., Тарасенко К.В.) від 17.01.2017 р. задоволено клопотання про продовження строку розгляду апеляційної скарги, продовжено строк розгляду апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Укрпластик" на п'ятнадцять днів.

31.01.2017 р. через відділ забезпечення документообігу суду від позивача надійшло заперечення про долучення до матеріалів справи науково-правового експертного висновку Інституту держави і права ім. Корецького Національної академії наук України №126-608 від 26.12.2016 р., в якому просить не враховувати даний висновок при розгляді справи №910/4358/14.

31.01.2017 р. через відділ забезпечення документообігу суду від відповідача надійшли додаткові пояснення до апеляційної скарги.

В судовому засіданні апеляційної інстанції 08.02.2017 р. представники сторін надали пояснення по суті спору.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

25.04.2003 р. між Відкритим акціонерним товариством "Акціонерна компанія "Київводоканал", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал" (постачальник за договором) та Відкритим акціонерним товариством "Укрпластик", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Укрпластик", (абонент за договором) укладено договір на послуги водопостачання та водовідведення №02351/5-04, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується надавати послуги з постачання питної води та водовідведення, а абонент зобов'язується розраховуватись за надані послуги згідно умов договору та Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України 01.07.1994 №65.

Даний договір є безстроковим, діє на весь час надання послуг до моменту його розірвання і набуває чинності з моменту його підписання сторонами (п.7.1 договору).

У відповідності до пункту 3.3 договору, кількість стічних вод, які надходять у каналізацію, визначається за кількістю води, що надходить із комунального водопроводу та інших джерел водопостачання, згідно до показників водолічильника та інших способів визначення об'ємів стоків, що потрапляють у міську каналізацію у відповідності з пунктом 21.2 Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Даний правочин за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки, та в порядку, що встановлені договором.

Як вбачається з матеріалів справи, 09.12.2010 р. з метою контролю якості стічних вод, що надходять від Публічного акціонерного товариства "Укрпластик" у каналізаційні мережі м. Києва, представниками Управління екологічного нагляду Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" (надалі - УЕН), в присутності представника відповідача, було здійснено відбір проб стічних вод для вимірювання показників складу та їх властивостей.

За результатами лабораторного дослідження, проведеного на підставі проб стічних вод від 09.12.2010 р. працівниками Управління екологічного нагляду Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" було складено протокол, в якому працівниками УЕН було зафіксовано невідповідність стічних вод, які Публічне акціонерне товариство "Укрпластик" скидає в систему каналізації м. Києва, державним стандартам та екологічним нормативам в галузі охорони навколишнього природного середовища, закріпленим в Правилах №37 та в Правилах приймання стічних вод у систему каналізації м. Києва, затверджених розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 18.06.2003 №1073.

Діями щодо скиду стічних вод в систему каналізацій м. Києва з перевищенням вмісту в них забруднюючих речовин відповідач порушив вимоги статті 32 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", відповідно до якої державні стандарти в галузі охорони навколишнього природного середовища є обов'язковими для виконання і визначають поняття і терміни, режим використання й охорони природних ресурсів, методи контролю за станом навколишнього природного середовища, вимоги щодо запобігання забрудненню навколишнього природного середовища.

Вміст забруднюючих речовин за результатами проведених досліджень стічних вод відразу по чотирьом компонентам перевищив допустиму концентрацію (допустима концентрація - встановлений рівень концентрації забруднюючої речовини у стічних водах, які відводяться до міської каналізації) ДК), визначену Місцевими правилами:

- вміст азоту амонійного за результатами дослідження становить 27,40 г/м, ДК становить 20;

- окислюваність (ХСК) за результатами дослідження становить 1390,0 г/м, ДК становить 500,0;

- вміст заліза за результатами дослідження становить 3,28 г/м, ДК становить 2,0;

- вміст міді за результатами дослідження становить 2,41 г/м, ДК становить 0,3.

Останній відбір стічних вод Публічного акціонерного товариства "Укрпластик" проводився 02.08.2010 р.

Публічне акціонерне товариство "Укрпластик" за період з 09.09.2010 до 09.12.2010 (три календарних місяці) отримав послуг з водовідведення в обсязі 36565 м/куб., загальною вартістю 44243 грн. 65 коп. Таким чином, розмір грошових коштів, з урахуванням Кк, за період з 09.09.2010 до 09.12.2010, що підлягають стягненню з відповідача за скид ним стічних вод з перевищенням допустимих концентрацій становить 521367 грн. 17 коп.

15.12.2010 працівниками УЕН було направлено лист №15/1886-л від 15.12.2010 про перевищення норм допустимих концентрацій, що були виявлені за результатами лабораторного дослідження проб стічних вод від 09.12.2010 та результати хімічного аналізу.

На виконання пункту 6.2.18. Правил приймання стічних вод у систему каналізації м. Києва, затверджених розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 18.06.2003 №1073, після визначення обсягу скинутих відповідачем стічних вод в систему каналізації м. Києва, 11.03.2011 працівниками УЕН було направлено на адресу Публічного акціонерного товариства "Укрпластик" розрахунок №15/ДК-12/33-2010 та відповідний рахунок на оплату за скид стічних вод з перевищенням допустимих концентрацій.

Відповідно до Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" та Водного кодексу України затверджено Правила приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджені наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 19.02.2002 №37.

Пунктом 2.1 Правил №37 передбачено, що водоканали мають право контролювати якість, кількість та режим скиду стічних вод підприємств.

Згідно з пунктом 5.1 Правил №37, допустима концентрація забруднюючих речовин у стічних водах підприємств визначають, виходячи з таких умов: допустима концентрація забруднюючої речовини в каналізаційній мережі (на випуску підприємства); допустима концентрація забруднюючої речовини в спорудах біологічної очистки (на вході в ці споруди); величини лімітів на скид забруднюючих речовин у водойму, які встановлені Водоканалам органами Мінекоресурсів України в дозволах на спеціальне водокористування; допустимого вмісту важких металів в осадах стічних вод, що використовуватимуться як органічні добрива (згідно з пунктом 5.7 цих Правил). З цих чотирьох величин найменша встановлюється як допустима концентрація. Розрахунок допустимої концентрації забруднюючих речовин у стічних водах підприємств проводять для кожної з очисних споруд каналізації, що є в населеному пункті, чи для кожного з колекторів, які відводять стічні води до цих очисних споруд.

У пункті 7.8 Правил №37 закріплено, що з метою контролю якості стічних вод підприємств водоканал здійснює відбір разових проб. Виявлені в цих пробах перевищення допустимої концентрації забруднюючих речовин у стічних водах є підставою для нарахування плати за скид понаднормативних забруднень. Відбір контрольних проб стічних вод підприємств виконується уповноваженими представниками водоканалу, що фіксується у спеціальному журналі або акті, який підписують як представники водоканалу, так і представник підприємства-абонента.

Відповідно до пункту 7.10, 7.11 Правил №37 при виявленні перевищення допустимої концентрації забруднень, установлених договором або місцевими Правилами приймання, водоканал після закінчення аналізу направляє підприємству повідомлення про виявлене перевищення допустимої концентрації забруднень (листом або телефонограмою) у термін, визначений місцевими правилами приймання, але не більше 15 днів.

Протягом шестимісячного терміну після виявлення перевищення допустимої концентрації водоканал згідно з Господарським процесуальним кодексом України направляє підприємству претензію, до якої додаються: копія акта про відбір проби, копія результатів аналізу стічних вод, розрахунок величини додаткової плати за скид стічних вод (передаються лише ті документи, що відсутні на підприємстві).

У місцевих Правилах приймання конкретизується порядок відбору проб стічних вод на аналіз, порядок їх оформлення, а також порядок проведення аналізу проб.

Згідно з пунктом 1.5 Правил № 37 на підставі цих Правил та Інструкції про встановлення та стягнення плати за скид промислових стічних вод у системи каналізації населених пунктів (далі - Інструкція) водоканали розробляють місцеві Правила приймання стічних вод підприємств у систему каналізації населеного пункту (далі - місцеві Правила приймання), у яких установлюються допустимі концентрації (далі - ДК) для кожної забруднюючої речовини, що може скидатися підприємствами в систему каналізації, а також відображаються місцеві особливості приймання стічних вод підприємств у міську каналізацію.

Враховуючи вищезазначене, суд апеляційної інстанції вважає, що у позивача виникло право на відшкодування плати за скид стічних вод у систему каналізації міста Києва із перевищенням допустимої забруднюючих речовин з об'єкта Публічного акціонерного товариства "Укрпластик", розташованого за адресою: м. Київ, вул. М.Раскової, 1, у розмірі 521367 грн. 17 коп.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 33 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", екологічні нормативи встановлюють гранично допустимі викиди та скиди у навколишнє природне середовище забруднюючих хімічних речовин, рівні допустимого шкідливого впливу на нього фізичних та біологічних факторів.

Згідно з пунктом 3 частиною 1 статті 44 Водного кодексу України водокористувачі зобов'язані дотримувати встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин та встановлених лімітів забору води, лімітів використання води та лімітів скидання забруднюючих речовин.

Скидання стічних вод у водні об'єкти допускається лише за умови наявності нормативів гранично допустимих концентрацій та встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин (частина 1 статті 70 Водного кодексу України).

Наказ Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 01.07.1994 №65, яким було затверджено Правила користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України, втратив чинність згідно з наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 №190, яким було затверджено Правила користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України.

Заперечуючи проти позову відповідач посилається на те, що протокол вимірювання показників та складу властивостей стічних вод від 09.12.2010, результати дослідження та розрахунок №15/ДК-12/33-2010 сплати за скид стічних вод у міську каналізацію з перевищенням допустимих концентрацій забруднюючих речовин було складено у відповідності до Правил скидання стічних вод абонентів у систему каналізації м. Києва, затверджених розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 04.08.2009 року № 876, які не набрали чинності на момент складення вказаних документів, що встановлено рішенням господарського суду міста Києва від 01.10.2014 у справі № 26/185-54/306, що залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 23.12.2014 та постанову Вищого господарського суду України від 30.04.2015, а тому не підлягали застосуванню.

Проте, суд звертає увагу на те, що наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 19.02.2002 №37 затверджено Інструкцію про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів (далі - Інструкція № 37), яка встановлює єдиний на території України порядок встановлення та стягнення плати за скиди промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів і поширюється на комунальні підприємства водопровідно-каналізаційного господарства міст і селищ України та інші підприємства, що мають на балансі системи місцевого водопроводу та каналізації (далі - водоканали), та на всі підприємства, установи, організації незалежно від форм власності й відомчої належності, які скидають свої стічні води в системи каналізації населених пунктів (далі - підприємства).

Підприємства скидають стічні води в системи комунальної чи відомчої каналізації та сплачують їм за послуги водовідведення відповідно до договорів з водоканалами. Договори укладають на підставі місцевих правил приймання стічних вод підприємств у систему каналізації міста (далі - місцеві Правила приймання), правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 01.07.1994 № 65, зареєстрованих у Мін'юсті України 22.07.94 за №165/374 (далі - Правила користування), та цієї Інструкції (абзац 2 пункту 1.3. Інструкції № 37).

Згідно з пунктом 3.5 Інструкції №37, якщо встановлений факт одночасного скиду до міської каналізації кількох забруднень у концентраціях, що перевищують ДК, коефіцієнт кратності Кк визначають за формулою:

Кк= Уni=1/ Сфі -Дкі/ДКі,

де Сфі - фактична концентрація в стічних водах підприємства і-ї речовини;

ДКі - допустима концентрація і-ї речовини, яку встановлено договором або місцевими Правилами приймання для даного підприємства.

Загальний коефіцієнт кратності з урахуванням перевищення допустимої концентрації кількох речовин та інших порушень не може бути більше ніж 10. (Якщо за розрахунком Кк вийшло більше ніж 10, то приймають Кк = 10, крім випадків, передбачених підпунктами 3.2.1 та 3.2.2).

Пунктом 3.6 Інструкції №37 передбачено, що період, за який стягується плата за скид підприємством стічних вод з перевищенням допустимих концентрацій, установленим разовим аналізом, визначається згідно з місцевими Правилами приймання, але не більше трьох календарних місяців (місяця, у якому відібрана проба, та двох попередніх місяців). Підвищена плата стягується за весь обсяг стічних вод, скинутих підприємством за цей період з даного об'єкта.

Судом встановлено, що здійснений розрахунок плати за скид Публічним акціонерним товариством "Укрпластик" стічних вод у міську каналізацію з перевищенням допустимих концентрацій забруднюючих речовин у розмірі 521367 грн. 17 коп. відповідає положенням Інструкції про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 19.02.2002 №37, та є обґрунтованим.

Відповідно до ст. 217 Господарського кодексу України, господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності (ст. 219 Господарського кодексу України).

У відповідності до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Статтею 235 Господарського кодексу України встановлено, що за порушення господарських зобов'язань до суб'єктів господарювання та інших учасників господарських відносин можуть застосовуватись оперативно-господарські санкції - заходи оперативного впливу на правопорушника з метою припинення або попередження повторення порушень зобов'язання, що використовуються самими сторонами зобов'язання в односторонньому порядку. До суб'єкта, який порушив господарське зобов'язання, можуть бути застосовані лише ті оперативно-господарські санкції, застосування яких передбачено договором.

Отже, зі змісту вказаних положень чинного законодавства, нарахована постачальником абоненту плата за скид стічних вод у міську каналізацію з перевищенням допустимих концентрацій забруднюючих речовин є оперативно-господарською санкцією.

Згідно із частинами першою, другою статті 237 Господарського кодексу України, підставою для застосування оперативно-господарської санкції є факт порушення господарського зобов'язання другою стороною. Порядок застосування сторонами конкретних оперативно-господарських санкцій визначається договором. У разі незгоди із застосуванням такої санкції заінтересована сторона може звернутися до суду із заявою про скасування санкції та відшкодування збитків, завданих її застосуванням.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження оскарження відповідачем оперативно-господарської санкції.

З огляду на вищенаведене, враховуючи невиконання відповідачем обов'язку щодо сплати оперативно-господарської санкції у вигляді плати за скид стічних вод із перевищенням допустимої забруднюючих речовин, вимога позивача про стягнення з відповідача плати за скид стічних вод із перевищенням допустимої забруднюючих речовин у розмірі 521367 грн. 17 коп. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

У зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань щодо сплати боргу за скид стічних вод з перевищенням ДК, позивачем нараховано та заявлено до стягнення 8780 грн. 26 коп. інфляційних втрат та 45680 грн. 33 коп. 3 % річних, за загальний період прострочення з 01.04.2011 по 01.03.2014.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Проте, як вірно зазначив суд першої інстанції, зобов'язання щодо сплати оперативно-господарської санкції не є зобов'язанням в розумінні положень частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, а тому до відповідних правовідносин не застосовуються положення частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України.

З огляду на вищевикладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача 8780 грн. 26 коп. інфляційних втрат та 45680 грн. 33 коп. 3 % річних є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Наданий відповідачем в суді апеляційної інстанції науково-правовий експертний висновок Інституту держави і права ім. Корецького Національної академії наук України №126-608 від 26.12.2016 р. колегією суддів не приймається до уваги, оскільки відповідачем в порушення вимог ст.101 ГПК України, не обґрунтовано неможливості подання цього доказу суду першої інстанції.

Відповідно до ст. ст. 32-34 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Вищевикладені обставини справи спростовують доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, та на які він посилається як на підставу скасування рішення суду, а тому відхиляються судом.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду не вбачається.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрпластик" залишити без задоволення, рішення господарського суду міста Києва від 03.10.2016 року у справі №910/4358/14 - без змін.

2. Матеріали справи №910/4358/14 повернути до господарського суду міста Києва.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у встановлені законом порядку та строки.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді К.В. Тарасенко

О.В. Тищенко