РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2017Справа №910/20618/16

За позовом Заступника Прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради

до Приватного підприємства "Виробничо-комерційна фірма "ДІВОС"

про визнання відсутності права

Суддя Якименко М.М

Представники сторін:

від прокуратури: Бондарчук І.П. посвідчення № 026128 від 13.05.2014 ;

від позивача: Рог О.В. - за довіреністю №225- КМР - 3416 від 26.10.2016 року;

від відповідача: не з'явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Заступник Прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради звернувся до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства Приватного підприємства "Виробничо-комерційна фірма "Дівос" про визнання відсутності права.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на думку прокурора та позивача у Приватного підприємства «Виробничо-Комерційна фірма «Дівос» (бульвар Ромена Роллана, буд. 7, м. Київ, 03170, код ЄДПРОУ 22868160) відсутнє право користування земельною ділянкою площею 1,0741 га (кадастровий номер 8 000 000 000:75:213:0006) по вулиці Івана Крамського, 10 корп. 6 у Святошинському районі міста Києва з цільовим призначенням «для будівництва та обслуговування житлових будинків» без наявності відповідного рішення Київської міської ради та за відсутності розробленого проекту землеустрою.

З цих підстав прокурор просив задовольнити позов та визнати відсутнім у Приватного підприємства «Виробничо-Комерційна фірма «Дівос» (бульвар Ромена Роллана, буд. 7, м. Київ, 03170, код ЄДПРОУ 22868160) права користування земельною ділянкою площею 1,0741 га (кадастровий номер 8 000 000 000:75:213:0006) по вулиці Івана Крамського, 10 корп. 6 у Святошинському районі міста Києва з цільовим призначенням «для будівництва та обслуговування житлових будинків».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.11.2016 року порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 07.12.2016 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.12.2016 року розгляд справи відкладено на 20.12.2016 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.12.2016 року відкладено розгляд справи на 24.01.2017 року.

В судове засідання 24.01.2017 року представник відповідача не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Провадження у справі порушено ухвалою від 14.11.2016 року, що свідчить про достатність часу для підготовки до судового розгляду справи, подання суду відзиву на позов, доказів в обґрунтування своєї позиції, в разі їх наявності.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 24.01.2017 року представники прокуратури та позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити, судом відмовлено в задоволенні клопотання про забезпечення позову.

Відповідно до статті 85 ГПК України в судовому засіданні 24.01.2017 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи в їх сукупності та заслухавши пояснення представників прокурора та позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

25.05.2001 року між Київською міською радою (далі по тексту - позивач, орендодавець) та Приватним підприємством "Виробничо-комерційна фірма "ДІВОС" (далі по тексту - відповідач, орендар, ПП "Виробничо-комерційна фірма "ДІВОС") укладено Договір оренди земельної ділянки, зареєстрований Київським міським управлінням земельних ресурсів, про що зроблено запис від 26.06.2001 року за №75-6-00012 у книзі записів державної реєстрації договорів (далі по тексту - Договір).

Відповідно до п. 1 Договору орендодавець на підставі рішення Київради від 21.12.2000 року за №124/1101, передав, а Орендар прийняв у оренду на 25 років земельну ділянку, місце розташування якої вул. Івана Крамського, 10, корпус 6 у Ленінградському районі м. Києва, розміром 1,0741 га для експлуатації та обслуговування будівлі санаторію-профілакторію у межах, які перенесені в натуру (на місцевість) і зазначені на плані, що є невід'ємною частиною цього договору.

Зазначена земельна ділянка відповідно до Висновку Комунальної організації «Інститут Генерального плану м. Києва» Київської міської державної адміністрації №15-1082 від 17.11.2011 року розташована в кварталі забудови, не відноситься до земельної зони міста Києва і створення на ній нових об'єктів зеленого будівництва не передбачається, не потрапила до меж історико-культурних заповідників та зон охорони пам'яток історії та культури м. Києва, та в проекті Генерального плану міста Києва та його приміської зони до 25 року врахована для розміщення житлового комплексу (в частині віднесення зазначеної земельної ділянки до території перспективної житлової багатоповерхової забудови) та на ній відсутній санаторій-профілакторій для обслуговування якого вона надавалася Орендарю

Рішенням Господарського суду міста Севастополя від 24.03.2014 року №919/299/14:

- внесено зміни у пункт 1 Договору оренди земельної ділянки від 25.05.2001 року, який зареєстровано Київським міським управлінням земельних ресурсів, запис від 26.06.2001 р. за №75-6-00012 шляхом викладення пункту 1 договору у наступній редакції: «п.1 Орендодавець передає, а Орендар приймає у оренду на 25 (двадцять п'ять) років земельну ділянку, місце розташування якої вул. Івана Крамського, 10 (десять) корпус 6 (шість) у Святошинському районі міста Києва, розміром 1,0741 (одна ціла і сімсот сорок одна десятитисячна) га для будівництва та обслуговування житлових будинків у межах, які перенесені в натурі (на місцевість) і зазначені на плані, що є невід'ємною частиною цього договору»;

- зобов'язати Головне управління державного земельного агентства України у м. Києві (03680, м. Київ, вул. Червоноармійська, 69) зареєструвати відповідні зміни в договорі оренди земельної ділянки від 25.05.2001 року.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (ст. 35 ГПК України).

Згідно з даними, які містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, 25.09.2015 державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві внесено до Реєстру запис про реєстрацію за ПП "Виробничо-комерційна фірма "ДІВОС" права оренди земельної ділянки (кадастровий номер 8 000 000 000:75:213:0006) з цільовим призначенням «для будівництва та обслуговування будинків» (землі житлової та громадської забудови).

Вказаний запис вчинено на підставі рішення Господарського суду міста Севастополя від 24.03.2014 року у справі № 919/299/14.

В обґрунтування заявлених позовних вимог прокурор та позивач зазначив, що у Приватного підприємства «Виробничо-Комерційна фірма «Дівос» (бульвар Ромена Роллана, буд. 7, м. Київ, 03170, код ЄДПРОУ 22868160) відсутнє право користування земельною ділянкою площею 1,0741 га (кадастровий номер 8 000 000 000:75:213:0006) по вулиці Івана Крамського, 10 корп. 6 у Святошинському районі міста Києва з цільовим призначенням «для будівництва та обслуговування житлових будинків» без наявності відповідного рішення Київської міської ради та за відсутності розробленого проекту землеустрою.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги прокурора та позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 Конституції України матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об'єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Згідно з ч. 1 ст. 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (від 21 травня 1997 року №280/97-ВР із змінами та доповненнями) територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Згідно з п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (від 21 травня 1997 року №280/97-ВР із змінами та доповненнями) вирішення відповідно до Закону питань регулювання земельних відносин є виключною компетенцією пленарних засідань сільських, селищних, міських рад, а відповідно до п. 2 ст. 22 Закону України «Про столицю України місто-герой Київ» Київська міська рада має право визначати особливості землекористування.

Відповідно до п. 5 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (від 21 травня 1997 року №280/97-ВР із змінами та доповненнями) від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Статтею 116 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Пунктом 34 ст. 26, п. 2 ст. 77 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (від 21 травня 1997 року №280/97-ВР із змінами та доповненнями) питання регулювання земельних відносин (у тому числі надання земельної ділянки в оренду та поновлення договору оренди земельної ділянки) вирішується на пленарному засіданні ради - сесії, а спори про поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, вирішуються в судовому порядку.

Таким чином, чинним законодавством передбачено, що способом волевиявлення ради, яка здійснює право власності від імені відповідної територіальної громади щодо регулювання земельних відносин, є прийняття рішення сесії.

Отже, з вищевикладеного вбачається, що відповідно до положень земельного законодавства України необхідною умовою укладення, зміни та поновлення договору оренди земельної ділянки, яка перебуває у державній або комунальній власності, є наявність відповідного рішення органу місцевого самоврядування.

Як вбачається з матеріалів справи, Київською міською радою не приймалось рішення про передачу приватному підприємству «Виробничо-комерційна фірма «Дівос» в оренду на 25 років земельної ділянки площею 1,0741 га по вулиці Івана Крамського, 10 корп. 6 у Святошинському районі міста Києва з цільовим призначенням «для будівництва та обслуговування житлових будинків».

Таким чином, рішенням Київської міської ради від 21.12.2000 № 124/1101 ПП "Виробничо-комерційна фірма "ДІВОС" передано земельну ділянку площею 1,0741 га лише для експлуатації та обслуговування будівлі санаторію-профілакторію по вулиці Івана Крамського, 10 корп. 6 у Святошинському районі міста Києва, право на використання земельної ділянки з іншим цільовим призначенням без прийняття відповідного рішення Київської міської ради у відповідача відсутнє.

Згідно зі ст. 20 Земельного кодексу України зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення.

Згідно зі ст. 50 Закону України «Про землеустрій» (від 22 травня 2003 року №858-IV зі змінами та доповненнями) проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється у разі формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання) або зміни цільового призначення земельної ділянки. Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

За інформацією Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 21.10.2016 Департаментом було опрацьовано та повернуто ПП «Виробичо-комерційна фірма «Дівос» справу-клопотання К-23332 про надання дозволу щодо відведення земельної ділянки для будівництва житлових будинків на вул. Івана Крамського, 10, оскільки вказане цільове призначення не відповідає Генеральному плану міста, який затверджено рішенням Київської міської ради від 28.03.2002 №370/1804 (спірна територія за функціональним призначенням належить до території рекреаційної зони).

За поданням Департаменту земельних ресурсів Київська міська рада рішення щодо відведення зазначеної земельної ділянки для вказаного цільового призначення не приймала.

У зв'язку з тим, що рішення Київської міською радою про зміну цільового призначення із земель рекреаційного призначання на землі житлової та громадської забудови не приймалось, а тому у ПП «Виробничо-комерційна фірма «Дівос» відсутнє право на використання земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлових будинків.

Таким чином, усупереч вимогам ст. 123 Земельного кодексу України, ст. 50 Закону України «Про землеустрій» відповідач використовує земельну ділянку із зміненим цільовим призначенням за відсутності розробленого та погодженого у встановленому порядку проекту землеустрою щодо її відведення та без прийняття відповідного рішення Київською міською радою.

Суд звертає увагу, що без рішення Київської міської ради про зміну цільового призначення земельної ділянки та за відсутності розробленого проекту землеустрою, сама лише реєстрація в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права оренди зі зміненим цільовим призначенням на підставі рішення Господарського суду міста Севастополя від 24.03.2014р. №919/299/14, не надає відповідачу право використовувати земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлових будинків.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги правових норм викладених вище, а також на те, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені прокурором та позивачем, не спростував, розміру позовних вимог не оспорив господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати покладаються судом на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 32, 33, 49, 82-85 ГПК України, суддя -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати відсутність у Приватного підприємства «Виробничо-Комерційна фірма «Дівос» (03170, м. Київ, БУЛЬВАР РОМЕНА РОЛЛАНА, будинок 7; код ЄДПРОУ 22868160) права користування земельною ділянкою площею 1,0741 га (кадастровий номер 8 000 000 000:75:213:0006) по вулиці Івана Крамського, 10 корп. 6 у Святошинському районі міста Києва з цільовим призначенням «для будівництва та обслуговування житлових будинків».

3. Стягнути з Приватного підприємства «Виробничо-Комерційна фірма «Дівос» (03170, м. Київ, БУЛЬВАР РОМЕНА РОЛЛАНА, будинок 7; код ЄДПРОУ 22868160) на користь Прокуратури міста Києва (03150, м. Київ, ВУЛИЦЯ ПРЕДСЛАВИНСЬКА, будинок 45/9; ; банк ДКСУ, м. Київ, код банку 820172, р/р 1062, код класифікації видатків бюджету 2800) 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. - судового збору.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя М.М. Якименко

Дата складання (підписання) повного тексту рішення: 03.02.2017 року.