УХВАЛА

07.02.2017Справа № 910/1874/17

За заявою Приватного акціонерного товариства "Лізинг інформаційних технологій"

до осіб, щодо яких необхідно вжити запобіжні заходи

Товариства з обмеженою відповідальністю "Експо Веб"

Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Вікторі"

про вжиття запобіжних заходів

суддя Пукшин Л.Г.

Представники:

від заявника не з'явились
від осіб, щодо яких просять вжити запобіжні заходи не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду м. Києва надійшла заява б/н від 06.02.17 Приватного акціонерного товариства "Лізинг інформаційних технологій" про вжиття запобіжних заходів щодо Товариства з обмеженою відповідальністю "Експо Веб" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Вікторі".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.02.2017 вищезазначену заяву призначено до розгляду на 07.02.2017 о 10:00 год.

07.02.2017 через загальний відділ діловодства господарського суду надійшов супровідний лист ПрАТ "Лізинг інформаційних технологій", відповідно до якого останній подав копії заяв про вжиття запобіжних заходів з додатками для осіб, відносно яких проситься вжити запобіжні заходи та повідомив про участь судового представника у інших судових справах, а саме: 07.02.2017 о 15:15 год. у Вищому господарському суді України по справі № 910/18023/14 та 08.02.2017 о 15:00 год. у Оболонському районному суді м. Києва по справі № 756/8165/16-ц.

У судове засідання, призначене на 07.02.2017, представники заявника та осіб, щодо яких просять вжити запобіжні заходи не з'явились.

Відповідно до частини 1 статті 43-4 Господарського процесуального кодексу України, заява про вжиття запобіжних заходів розглядається не пізніше двох днів з дня її подання господарським судом, в районі діяльності якого належить провести ці процесуальні дії, з повідомленням заінтересованих осіб. Однак неявка їх не перешкоджає розглядові заяви.

Згідно з п. 7 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-8/251 від 20.04.2007, повідомлення заінтересованих осіб про час і місце розгляду заяви здійснюється господарським судом шляхом винесення відповідної ухвали з додержанням вимог статті 86 ГПК, а в разі необхідності також шляхом надіслання телефонограми, телетайпограми, використання засобів електронного зв'язку тощо.

Згідно реєстру поштових відправлень Господарського суду міста Києва, ухвала про призначення заяви до розгляду направлялась на адресу заявника та осіб, щодо яких просять вжити запобіжні заходи 06.02.2017.

При цьому, заявник також був повідомлений телефонограмою за контактними номерами, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, а саме: 06.02.2017 о 16 год. 45 хв. за номером 413-33-58 та 06.02.2017 о 16 год. 47 хв. за номером 413-31-91, однак відповіді за вказаними номерами телефонів не надано.

Засоби зв'язку інших осіб, відносно яких просять вжити запобіжні заходи, а саме: Товариства з обмеженою відповідальністю "Експо Веб" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Вікторі" суду невідомі, в заяві про вжиття запобіжних засобів та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань не зазначені.

Крім того, 07.02.2017 о 09 год. 05 хв. при зверненні представника заявника до Господарського суду міста Києва, останньому в телефонному режимі було повідомлено про дату, час та місце судового засідання з розгляду заяви про вжиття запобіжних заходів.

Дослідивши надані заявником матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються вимоги заявника, суд вважає, що заява про вжиття запобіжних заходів задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

03.10.2012 між Публічним акціонерним товариством "Міський комерційний банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лізинг ІТ-СПВ" було укладеного кредитний договір № 886/980-ЮО.

На забезпечення виконання зобов'язань ТОВ "Лізинг ІТ-СПВ" за кредитним договором № 886/980-ЮО, між ПАТ "Міський комерційний банк" та ПрАТ "Лізинг інформаційних технологій" був укладений договір іпотеки № 886/980-ЮО/І від 03.10.2012.

Предметом іпотеки за договором є нежитлове приміщення за адресою: м. Київ, проспект Оболонський, буд. 28, група приміщень № 319 (нежилі приміщення №№1-17) (в літ. А), загальна площа 289,9 кв.м., реєстраційний номер об'єкта нерухомості майна 00.

18.09.2013 між ПАТ "Міський комерційний банк" та ПрАТ "Лізинг інформаційних технологій" був укладений договір про внесення змін № 2 до договору іпотеки, який посвідчений та зареєстрований приватним нотаріусом КМНО Морозовою С.В. за реєстровим № 8801.

Обґрунтовуючи подану заяву ПрАТ "Лізинг інформаційних технологій" зазначає, у зв'язку з прийняттям Господарським судом міста Києва рішення у справі № 910/17393/16 про визнання недійсним договору про внесення змін № 2 від 18.09.2013, яке набрало законної сили 01.02.2017, у заявника виник намір звернутися до суду з вимогою витребувати у ТОВ "Експо Веб" та ТОВ "Гарант Вікторі" нежиле приміщення (предмет іпотеки), яке в позасудовому порядку на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя було стягнуто з ПрАТ "Лізинг інформаційних технологій" та в подальшому перейшло у власність останніх.

З огляду на зазначене, заявник просить суд накласти арешт на нежитлове приміщення за адресою: м. Київ, проспект Оболонський, буд. 28, група приміщень № 319 (нежилі приміщення №№1-17) (в літ. А), загальна площа 289,9 кв.м., реєстраційний номер об'єкта нерухомості майна 00, яке згідно даних державного реєстру належить спільно ТОВ "Експо Веб" та ТОВ "Гарант Вікторі" в частках 637/1000 і 363/1000 відповідно, оскільки у останнього існують обґрунтовані побоювання, що у разі не накладення арешту, нинішні власники будуть і надалі ускладнювати механізм повернення нежитлового приміщення Публічному акціонерному товариству "Лізинг інформаційних технологій".

Відповідно до ст. 431 Господарського процесуального кодексу України особа, яка має підстави побоюватись, що подача потрібних для неї доказів стане згодом неможливою або утрудненою, а також підстави вважати, що її права порушені або існує реальна загроза їх порушення, має право звернутися до господарського суду з заявою про вжиття передбачених статтею 432 цього Кодексу запобіжних заходів до подання позову.

Згідно із ст. 43-2 Господарського процесуального кодексу України, запобіжні заходи включають: витребування доказів; огляд приміщень, в яких відбуваються дії, пов'язані з порушенням прав; накладення арешту на майно, що належить особі, щодо якої вжито запобіжні заходи, і знаходиться в неї або в інших осіб.

Таким чином, запобіжні заходи забезпечують вимогу, яка ще не оформлена у вигляді позову, та надають додаткову гарантію збереження доказів чи запобігання порушення права.

Вирішуючи питання про необхідність вжиття запобіжних заходів, господарський суд повинен встановити підстави вжиття запобіжних заходів, а саме: обставини, які викликають у заявника побоювання, що подача потрібних для нього доказів стане згодом неможливою чи утрудненою; обставини, які підтверджують порушення прав заявника, або його уявлення про загрозу порушення цих прав та реальність такої загрози. При цьому заінтересована особа повинна довести необхідність терміновості вжиття запобіжних заходів, тобто необхідність вирішення цього питання до пред'явлення позову.

Заявник має подати докази, достатні для впевненості в тому, що його право порушується або невідворотно буде порушено.

Вказуючи на обставини, якими обґрунтовується необхідність вжиття запобіжних заходів, заявник повинен зазначити підстави вжиття запобіжних заходів, тобто обставини, які підтверджують порушення прав заявника або його уявлення про загрозу порушення цих прав і реальність такої загрози.

Як передбачено ч. 3 ст. 43-3 Господарського процесуального кодексу України після подання заявником позовної заяви запобіжні заходи діють як заходи забезпечення позову, тобто застосовуються як гарантія реального виконання рішення суду та задоволення законних вимог позивача.

Отже, при вжитті запобіжних заходів суд повинен з'ясувати наявність зв'язку між конкретним видом запобіжних заходів і предметом відповідної позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

З огляду на позицію Вищого господарського суду України, викладену в п. 9 Інформаційного листа "Про деякі питання практики вжиття запобіжних заходів" № 01-8/251 від 20.04.2007 р., вирішуючи питання про вжиття запобіжних заходів господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх застосування з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника; наявності зв'язку між конкретним видом запобіжних заходів і предметом відповідної позовної вимоги, яку заявник повинен подати у строк, встановлений частиною третьою статті 43-3 ГПК України; імовірності настання обставин, зазначених у статті 43-1 ГПК України; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Суд звертає увагу ПрАТ "Лізинг інформаційних технологій", що заявник повинен обґрунтувати підстави для вжиття запобіжних заходів поданням відповідних доказів з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 33 Господарського процесуального кодексу України.

Статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Саме лише посилання заявника на те, що невжиття запобіжних заходів може призвести до порушення його прав і охоронюваних законом інтересів, без обґрунтування підстав для вжиття таких запобіжних заходів з посиланням на відповідні докази та без обґрунтування необхідності термінового вжиття запобіжних заходів (необхідність вирішення цього питання до пред'явлення позову) не може бути підставою для винесення ухвали про накладення запобіжних заходів.

Дослідивши заяву ПрАТ "Лізинг інформаційних технологій", суд дійшов висновку, що підстави викладені заявником в заяві про вжиття запобіжних заходів не є підставами в розумінні ст. 43-1 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не доводять наявність фактичних обставин, які б обґрунтовували необхідність вжиття запобіжних заходів.

При цьому, посилання заявника на прийняте судом рішення про визнання недійсним договору про внесення змін №2 від 18.09.2013 до договору іпотеки, не є підставою стверджувати, що нинішніми власниками майна буде негайно реалізоване нежитлове приміщення за адресою: м. Київ, проспект Оболонський, буд. 28, група приміщень № 319 (нежилі приміщення №№1-17) (в літ. А).

З огляду на все викладене вище в сукупності, суд встановив, що заявником не надано доказів порушення його прав чи існування загрози їх порушення, а також не підтверджено належними та допустимими доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування запобіжного заходу у вигляді накладення арешту на нерухоме майно, а заява є такою, що задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 43-1, 43-2, 43-3, 43-4 та ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,-

У Х В А Л И В:

1. Відмовити в задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства "Лізинг інформаційних технологій" про вжиття запобіжних заходів.

2. Ухвалу направити заявнику та особам, щодо яких заявник просить вжити запобіжні заходи.

Суддя Пукшин Л.Г.