КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2017 р. Справа№ 911/3852/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Шапрана В.В.

Алданової С.О.

при секретарі Єременко К.Л.

за участю представників

від позивача: Іванкіна Ю.Б., дов. № 14-91 від 18.04.2014р.

від відповідача: не з'явились

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна

акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на ухвалу Господарського суду Київської області

від 12.12.2016 року

у справі № 911/3852/16 (суддя Ярема В.А.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна

акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Житлово-комунального підприємства "Поліське"

про стягнення 2 040,85 грн

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернувся до Господарського суду Київської області до Житлово-комунального підприємства "Поліське" про стягнення 628,74 гривень пені, 44,17 гривень 3% річних та 1 367,94 гривень інфляційних втрат, нарахованих внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх грошових зобов'язань за договором купівлі-продажу природного газу №2015/15-КП-17 від 24.11.2014.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 12.12.2016р. у справі № 911/3852/16 провадження у справі припинено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою господарського суду першої інстанції, Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, стягнути з Житлово-комунального підприємства "Поліське" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" пеню у сумі 628,74 грн, 3% річних у сумі 44,17 грн, інфляційні втрати у сумі 1 367,94 грн, судові витрати покласти на відповідача.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" у справі № 911/3852/16 було передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Мартюк А.І., судді: Шапран В.В., Калатай Н.Ф.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.01.2017р. у справі № 911/3852/16 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" прийнято до провадження та розгляд справи призначено на 23.01.2017р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.01.2017р. у справі № 911/3852/16 продовжено строк розгляду справи та відкладено розгляд справи на 06.02.2017р.

Розпорядженням Київського апеляційного господарського суду від 03.02.2017 р. по справі № 911/3852/16 було призначено проведення повторного автоматизованого розподілу справи у зв'язку перебуванням судді Калатай Н.Ф. у відпустці.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 03.02.2017 р. для розгляду справи № 911/3852/16 було сформовано склад колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Мартюк А.І., судді: Алданова С.О., Шапран В.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.02.2017р. у справі № 911/3852/16 апеляційну скаргу прийнято до провадження та розгляд справи призначено на 06.02.2017р..

03.02.2017 р. через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від представника відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій останній зазначає, що оскаржувана ухвала прийнята з дотриманням норм чинного законодавства, тому просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Київської області від 12.12.2016р. у справі № 911/3852/16 залишити без змін.

Представник апелянта в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити.

Представники відповідача у судове засідання не з'явились. Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників відповідача.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.11.2016 до Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Житлово-комунального підприємства "Поліське" про стягнення 628,74 грн пені та 44,17 грн 3% річних, з інфляційні втрати у сумі 1 367,94 грн зумовлених неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов'язань за договором купівлі-продажу природного газу від 24.11.2014 №2015/15-БО-17.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання умов зазначеного договору протягом січня-березня 2015 року та жовтня-грудня 2015 року позивач поставив, а відповідач прийняв природний газ загальною вартістю 52 983,93 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями актів приймання-передачі природного газу.

Як стверджує позивач та встановлено місцевим судом, вартість поставленого газу за даним договором відповідачем було сплачено в повному обсязі 30.12.2015, проте, з порушенням строків оплати, встановлених договором.

Ухвалою від 12.12.2016 Господарський суд міста Києва припинив провадження у даній справі, виходячи з того, що 03.11.2016 було прийнято Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" №1730-VIII, який набрав чинності 30.11.2016.

Відповідно до частини 3 статті 7 вказаного Закону на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Відповідно до пункту 1-1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відповідно до пункту 4.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК України), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Враховуючи вищевикладене, місцевий господарський суд дійшов висновку, що на момент звернення з позовом до суду у позивача існувало право вимоги на стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат за порушення відповідачем зобов'язань за договором купівлі-продажу природного газу, однак, у зв'язку з набранням чинності Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", предмет спору у даній справі припинив своє існування, що є підставою для припинення провадження у справі на підставі пункту 1-1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

З таким висновком місцевого господарського суду колегія суддів погодитись не може, вважає його передчасним та таким, що зроблений без повного з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Згідно зі статтею 1 Закону учасники процедури врегулювання заборгованості - підприємства та організації, включені до реєстру, постачальники природного газу та/або електричної енергії, оптовий постачальник електричної енергії, розпорядники коштів державного та місцевих бюджетів, органи, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Стаття 3 вищевказаного Закону встановлює порядок участі у процедурі врегулювання заборгованості.

Для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Для включення до реєстру підприємства централізованого водопостачання і водовідведення, теплопостачальні і теплогенеруючі організації подають центральному органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства, заяву, до якої додаються: копії установчих документів; копії наявних ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності; копії балансу підприємства (організації) та звіту про фінансові результати і дебіторську та кредиторську заборгованості станом на 1 липня 2016 року (розрахункова дата) та за останній звітний період; довідка, складена підприємством (організацією) у довільній формі, про обсяги та структуру дебіторської та кредиторської заборгованостей із зазначенням кредиторів, дебіторів, величини і видів заборгованості станом на розрахункову дату та за останній звітний період; копії актів звіряння взаєморозрахунків; розрахунки обсягів заборгованості з різниці в тарифах та копії протоколів територіальних комісій з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах (ця норма не поширюється на теплогенеруючі підприємства, що не постачають теплову енергію населенню).

Відповідальність за повноту та достовірність даних, наведених у поданих документах, несуть учасники процедури врегулювання заборгованості.

Рішення про включення або про відмову у включенні до реєстру приймається керівником центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства, або уповноваженою ним посадовою особою протягом 10 робочих днів з дня надходження заяви та розміщується на офіційному веб-сайті цього органу (частини 1-2 статті 3 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії").

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що для списання неустойки, 3 % річних та інфляційних втрат в порядку, передбаченому вищевказаним Законом, Житлово-комунальне підприємство "Поліське" мало набути статусу учасника процедури врегулювання заборгованості, тобто бути включеним до реєстру.

У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази включення відповідача до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості чи подання документів, визначених частиною 2 статті 3 вказаного Закону, для включення до такого реєстру.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що висновок місцевого господарського про наявність підстав для припинення провадження у даній справі є передчасним, прийнятим без дослідження всіх обставин справи, а тому відповідна ухвала суду підлягає скасуванню.

Крім скасування оскаржуваної ухвали, в апеляційній скарзі позивач просив суд апеляційної інстанції прийняти у справі №911/3852/16 нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, стягнути на його користь у ЖКП "Польське" пеню у сумі 628,74 грн та 3 % річних - у сумі 44,17 грн., інфляційні втрати у сумі 1 367,94 грн,

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що така вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до частини 7 статті 106 Господарського процесуального кодексу України у випадках скасування апеляційною інстанцією ухвали про припинення провадження у справі справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

Згідно статей 32-34 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються судом письмовими та речовими доказами, поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь у судовому процесі. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 103 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення.

Підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду, відповідно до пунктів 1, 4 частини 1 статті 104 ГПК України, є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" судова колегія визнає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню частково, а ухвала Господарського суду Київської області від 12.12.2016 у справі №911/3852/16 - скасуванню.

Відповідно до пункту 4.8. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 №7 якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду з числа зазначених у частині 7 статті 106 ГПК України, у тому числі, про припинення провадження у справі, з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами статті 49 ГПК України.

Керуючись статтями 99, 101 - 106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на ухвалу Господарського суду Київської області від 12.12.2016 у справі № 911/3852/16 про припинення провадження у справі задовольнити частково.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 12.12.2016 скасувати та направити справу № 911/3852/16 до місцевого господарського суду для розгляду по суті.

3. Матеріали справи № 911/3852/16 повернути до Господарського суду Київської області.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді В.В. Шапран

С.О. Алданова