УХВАЛА

09.02.2017Справа № 910/1261/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний центр "Берег"

до Публічного акціонерного товариства "Сбербанк"

про визнання договору недійсним та зобов'язання вчинити дії

Суддя Отрош І.М.

Представники сторін: без виклику представників

ВСТАНОВИВ:

25.01.2017 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний центр "Берег" з вимогами до Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" про визнання договору недійсним та зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 30.01.2017 порушено провадження у справі № 910/1261/17 та справу призначено до розгляду на 21.02.2017.

30.01.2017 відділом діловодства суду отримано від позивача заяву про вжиття заходів до забезпечення позову.

Відповідно до даної заяви позивач просить суд вжити заходи до забезпечення позову:

- накласти арешт та заборонити Публічному акціонерному товариству «Сбербанк» звертати стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 14.09.2011, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. та зареєстрованим в реєстрі за №4873, а саме: основна будівля «А», прибудова «а», вартова «Б», навіси «В,Г» та споруди: дев'ять ганків до «А», три ганки до а, двоє сходів до «А», паркан №1, підпірна стіна №2, бордюр №3, світові опори №4, ворота №5, ганок до «В», загальною площею 16780,6 кв.м., який знаходиться за адресою Запорізька обл., м. Бердянськ, пр. Пролетарський, буд. 13/ вул. Піонерська, 73, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Торгівельний центр «Берег»;

- заборонити органам державної реєстрації прав (в т.ч. Міністерству юстиції України та його територіальним органам, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, іншим особам та органам у разі виконання ними повноважень державного реєстратора, іншим уповноваженим суб'єктам державної реєстрації прав) здійснювати будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо нерухомого майна : основна будівля «А», прибудова «а», вартова «Б», навіси «В,Г» та споруди: дев'ять ганків до «А», три ганки до а, двоє сходів до «А», паркан №1, підпірна стіна №2, бордюр №3, світові опори №4, ворота №5, ганок до «В», загальною площею 16780,6 кв.м., який знаходиться за адресою Запорізька обл., м. Бердянськ, пр. Пролетарський, буд. 13/ вул. Піонерськка, 73, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Торгівельний центр «Берег».

03.02.2017 відділом діловодства суду отримано від позивача заяву про прискорення розгляду заяви про забезпечення позову з тих підстав, що активність відповідача щодо звернення стягнення на предмет іпотеки зросла, а саме за адресою місцезнаходження спірного майна 30.01.2017 та 02.02.2017 з'явились невідомі особи та повідомили, що здійснюють огляд комплексу будівель з метою подальшого придбання.

Розглянувши клопотання позивача про забезпечення позову, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких вона ґрунтується, суд дійшов висновку про необхідність її часткового задоволення з огляду на таке.

Судом встановлено, що предметом позовних вимог у даній справі є визнання недійсним іпотечного договору, укладеного 14.09.2011 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгівельний центр «Берег» та Публічним акціонерним товариством «Дочірній банк Сбербанку Росії», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. та зареєстрованого в реєстрі за №4873; зобов'язання відповідача передати позивачу оригінали правовстановлюючих документів на предмет іпотечного договору від 14.09.2011, а саме на комплекс будівель та споруд: основна будівля «А», прибудова «а», вартова «Б», навіси «В,Г» та споруди: дев'ять ганків до «А», три ганки до а, двоє сходів до «А», паркан №1, підпірна стіна №2, бордюр №3, світові опори №4, ворота №5, ганок до «В», загальною площею 16780,6 кв.м., який знаходиться за адресою Запорізька обл., м. Бердянськ, пр. Пролетарський, буд. 13/ вул. Піонерська, 73, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Торгівельний центр «Берег».

При цьому, серед підстав для визнання недійсним даного іпотечного договору позивач зазначає про те, що даний договір ним не підписувався, а є таким, що вчинений невідомою особою, без необхідного обсягу повноважень на його підписання, що, на думку позивача, в силу приписів ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України є підставою для визнання такого правочину недійсним.

В той же час, в обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач вказує про те, що 20.04.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. було вчинено виконавчий напис №2114, на підставі якого старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Бурла В.Е. було відкрито виконавче провадження №50907857 про звернення стягнення на предмет іпотеки (постанова від 20.04.2016). Заявник зазначає, що ним було подано до Господарського суду міста Києва позов про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, однак рішенням Господарського суду міста Києва від 07.09.2016 у справі №910/1156/16, яке залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.12.2016, у позові відмовлено. За наведених обставин, позивач вважає, що на даний час існує реальна небезпека того, що на момент прийняття рішення суду у даній справі, предмет іпотеки буде реалізований третім особам - добросовісним набувачам, що позбавить позивача права власності.

З наявних у справі доказів судом встановлено, що 14.09.2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельний центр "Берег" (далі по тексту - позивач, іпотекодавець) та Публічним акціонерним товариством "Дочірній банк СБЕРБАНК" (перейменовано в Публічне акціонерне товариство "СБЕРБАНК"; далі по тексту - відповідач, іпотекодержатель, ПАТ "СБЕРБАНК") укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П., зареєстрований в реєстрі за №4874 (далі по тексту - Договір іпотеки) відповідно до п. 1.1 якого в забезпечення виконання зобов'язань Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудмаркет" (Боржник), які випливають із договору про відкриття кредитної лінії №115-Н/11/29/КЛ від 14.09.2011, укладеного між Іпотекодержателем (відповідач) та Боржником, з усіма змінами і доповненнями до нього, укладеними протягом строку його дії (надалі - Основний договір), які (зобов'язання) зокрема, але не обмежуючись, перелічені у статті 2 цього договору та можуть виникнути в майбутньому за чинним Основним договором, Іпотекодавець передає Іпотекодержателю в заставу майно, зазначене в п. 3.1 цього договору.

У відповідності до п. 2.1. Договору іпотекою забезпечувались наступні зобов'язання Боржника, які випливають з Основного договору та можуть виникнути в майбутньому за Основним договором, а саме зобов'язання за Основним договором повернути заставодержателю кредит, наданий в гривні в межах кредитної лінії, відкритої строком до 08.12.2015 року за Основним договором з граничним лімітом кредитування в сумі 120 133 980,00 грн. з урахуванням індексу інфляції у разі прострочення повернення кредиту, наданого в межах ліміту кредитної лінії в національній валюті України, в строк/и який/і зазначений/ються в Основному договорі, а у випадках, передбачених законодавством України та/або Основним договором та/або цим договором достроково.

Згідно п. 3.1. Договору іпотеки, предметом іпотеки є:

- комплекс будівель та споруд, а саме: основна будівля "А", прибудова "а", вартова "Б", навіси "В, Г" та споруди: дев'ять ганків до "А", три ганка до а, двоє сходів до "А", паркан № 1, підпірна стінка №2, бордюр №3, світові опори №4, ворота №5; ганок до "В", загальною площею 16 780,6 кв.м., який знаходиться за адресою: Запорізька область, місто Бердянськ, пр. Пролетарський, буд. № 13/вул. Піонерська, буд. № 73, що належить Іпотекодавцеві (ТОВ "ТОРГІВЕЛЬНИЙ ЦЕНТР "БЕРЕГ") на праві власності.

Відповідно до п. 3.2. Договору іпотеки, за взаємною згодою сторін заставна вартість Предмета іпотеки складає 63479000,00 грн.

20.04.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською Оленою Володимирівною вчинено виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за №2114 (далі по тексту - виконавчий напис №2114), яким запропоновано звернути стягнення на комплекс будівель та споруд (загальною площею 16 780,6 кв.м.), а саме: - основна будівля "А"; - прибудова "а"; - вартова "Б"; - навіси "В, Г" та споруди: дев'ять ганків до "А", - три ганка до а; - двоє сходів до "А"; - паркан № 1; - підпірна стінка №2, - бордюр №3; - світові опори №4; - ворота №5; - ганок до "В". Зазначене майно знаходиться за адресою: Запорізька обл., м. Бердянськ, проспект Пролетарський, буд. №13 (тринадцять)/вул. Піонерська, буд. № 73 (сімдесят три), що належить Іпотекодавцю - Товариству з обмеженою відповідальністю "ТОРГІВЕЛЬНИЙ ЦЕНТР "БЕРЕГ", 01103, м. Київ, Залізничне шосе, буд. 57, , п/р 01 в АТ "БАНК ПЕТРОКОМЕРЦ-Україна", МФО 300120, на праві власності. Зазначене майно передано в іпотеку ПАТ "СБЕРБАНК" за іпотечним Договором від 14.09.2011. За рахунок коштів від реалізації переданого в іпотеку майна задовольнити вимоги ПАТ "СБЕРБАНК".

Судом встановлено, що 20.04.2016 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства Юстиції України Бурла В.Е. винесено Постанову (ВП №50907857) про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису №2114 виданого 20.04.2015.

Дані обставини встановлено у рішенні Господарського суду міста Києва від 07.09.2016, яке залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.12.2016 у справі №910/11656/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний центр "Берег" до Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" про визнання виконавчого напису №2114 таким, що не підлягає виконанню.

Так, судом встановлено, що позивачем було подано до Господарського суду міста Києва позов про визнання виконавчого напису №2114 таким, що не підлягає виконанню. Так, рішенням Господарського суду міста Києва від 07.09.2016 у справі №910/11656/16, яке залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.12.2016, у позові відмовлено.

Судом встановлено, що відповідно до доручення від 21.10.2016 №50907857/2 керівника виконавчої групи - старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Бурли В.Е. доручено Бердянському міськрайонному відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області провести виконавчі дії в межах виконавчого провадження, а саме провести опис та арешт майна боржника, а саме: - основна будівля "А"; - прибудова "а"; - вартова "Б"; - навіси "В, Г" та споруди: дев'ять ганків до "А", - три ганка до а; - двоє сходів до "А"; - паркан № 1; - підпірна стінка №2, - бордюр №3; - світові опори №4; - ворота №5; - ганок до "В" загальною площею 16780,6 кв.м.

Відповідно до ст. 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно із ч. 1 ст. 67 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: - накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві; - забороною відповідачеві вчиняти певні дії; - забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; - зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Як зазначено в п. 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову", заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду. Отже, найдоцільніше вирішувати питання забезпечення позову на стадії попередньої підготовки справи до розгляду (стаття 65 ГПК). Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Як встановлено судом, 20.04.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською Оленою Володимирівною вчинено виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за №2114, яким запропоновано звернути стягнення на комплекс будівель та споруд за адресою: Запорізька обл., м. Бердянськ, проспект Пролетарський, буд. №13 (тринадцять)/вул. Піонерська, буд. № 73 (сімдесят три), що належить Іпотекодавцю - Товариству з обмеженою відповідальністю "ТОРГІВЕЛЬНИЙ ЦЕНТР "БЕРЕГ" на праві власності та передано в іпотеку ПАТ "СБЕРБАНК" за іпотечним договором від 14.09.2011.

За змістом ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження" (ст. 90 Закону України «Про нотаріат»).

Так, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження», чинного на дату відкриття провадження з виконання виконавчого напису №2114, відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою виконавчі документи, в тому числі, виконавчі написи нотаріусів.

Як встановлено судом, 20.04.2016 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства Юстиції України Бурла В.Е. винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису №2114 виданого 20.04.2015 (ВП №50907857).

Більше того, як встановлено судом, відповідно до доручення від 21.10.2016 №50907857/2 керівника виконавчої групи - старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Бурли В.Е. доручено Бердянському міськрайонному відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області провести виконавчі дії в межах виконавчого провадження, а саме провести опис та арешт майна боржника (комплекс будівель та споруд за адресою: Запорізька обл., м. Бердянськ, проспект Пролетарський, буд. №13 (тринадцять)/вул. Піонерська, буд. № 73 (сімдесят три.)

Наведені обставини дають підстави для висновку, що відповідачем вчиняються дії по зверненню стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 14.09.2011 на підставі виконавчого напису №2114, що підтверджується пред'явленням такого виконавчого документа до виконання та який у межах виконавчого провадження №50907857 виконується у встановленому Законом України «Про виконавче провадження» порядку.

В той же час, як встановлено судом, позов у даній справі обґрунтовано наявністю, на думку позивача, підстав для визнання недійсним іпотечного договору від 14.09.2011 як такого, що укладався зі сторони позивача невідомою особою, тоді-як виконання виконавчого документу (виконавчого напису №2114) про звернення стягнення на майно здійснюється на предмет іпотеки, переданий в заставу (іпотеку), власне, на підставі оспорюваного позивачем іпотечного договору.

Так, за змістом ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

У разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом (ст. 12 Закону України «Про іпотеку»).

Як встановлено приписами ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

При цьому, згідно з положеннями ст. 36 наведеного Закону, сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Як вбачається зі змісту іпотечного договору від 14.09.2011, іпотекодержатель набуває права звернення на предмет іпотеки у разі, якщо на момент настання терміну (строку) виконання боржником будь-якого із зобов'язань, зазначених в ст. 2 цього договору, воно не буде виконане належним чином. Іпотекодержатель набуває право вимагати дострокового виконання зобов'язань, зазначених в ст. 2 цього договору, а якщо вимога не буде задоволена в 30-денний строк, - звернути стягнення на предмет іпотеки порушення провадження у справі про відновлення платоспроможності іпотекодавця та/або боржника або визнання його/їх банкрутом або при його/їх ліквідації; невиконання або неналежного виконання боржником зобов'язань за основними договорами, невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем зобов'язань за цим договором тощо (п.п. 6.2., 6.3. іпотечного договору).

Як встановлено умовами п. 6.4. іпотечного договору, у разі настання випадків, передбачених п. 6.2., 6.3. цього договору, іпотекодержатель реалізує предмет іпотеки, на який звернуто стягнення на підставі рішення суду, вчиненого виконавчого напису нотаріуса. Також у разі настання випадків, передбачених п. 6.2., 6.3. цього договору, іпотекодержатель може звернути стягнення шляхом позасудового врегулювання між сторонами шляхом: передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому чинним законодавством України, права іпотекодержателя продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому чинним законодавством України.

Тобто, станом на даний час, враховуючи встановлений факт вчинення виконавчого напису нотаріусом, що свідчить про імовірну наявність прострочення з виконання забезпеченого зобов'язання, існує реальна загроза того, що на майно, передане в іпотеку за оспорюваним позивачем договором, відповідачем може бути звернуто стягнення (шляхом набуття у власність іпотедержателем, продажу його третім особам або продажу з прилюдних торгів) у будь-який час як за наслідками судового розгляду спору (іпотекодержатель має право у будь-який час звернутись з відповідним позовом до суду) про звернення стягнення на предмет іпотеки, так і за виконавчим написом нотаріуса або в порядку позасудового врегулювання (у договорі іпотеки наявне іпотечне застереження), тим більше, що наявні у справі докази свідчать, що іпотекодержателем (відповідачем) наразі вчиняються дії по зверненню стягнення на предмет іпотеки за виконавчим написом нотаріуса в межах виконавчого провадження №50907857.

За змістом ст. 386 Цивільного кодексу України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Суд зазначає, що вказана матеріальна норма, яка передбачає право власника на превентивний захист (коли право ще не порушене, але існує реальна загроза такого порушення), зокрема, втілюється у процесуальне право, передбачене ст. 66 ГПК України, на подання заяви про забезпечення позову, яка спрямована на захист від можливого порушення права позивача (коли існує реальна загроза порушення такого права), в тому числі права на ефективний судовий захист, який полягає у реальному відновленні порушеного права, в тому числі спрямований на запобігання утрудненню чи неможливості виконання рішення суду.

При цьому, суд зазначає, що виконання рішення у даному випадку слід розуміти не лише як стадію, яка місце у судових рішеннях про присудження (та яка передбачає можливість застосування заходів державного примусу), але і більш широкому значенні, як таке правове положення сторін, за яких судом вирішено спір шляхом усунення невизначеності у правовідносинах між сторонами, зокрема, шляхом визнання права або його відсутності (визнання договору недійсним), та судом здійснено ефективний захист порушених прав, який в тому числі полягає у запобіганні подальшому порушенню прав та необхідності застосовувати додаткові заходи захисту.

Так вирішуючи спір за позовом про визнання договору недійним, суд встановлює наявність обставин, які свідчать про таку недійсність, та судовий захист полягає в усуненні невизначеності у правовідносинах між сторонами, і хоча стадія виконання у таких спорах відсутня, однак внаслідок визнання договору недійсним настають правові наслідки, пов'язані з такою недійсністю. Водночас, до вирішення такого спору судом у зв'язку з виконанням сторонами оспорюваного договору можуть мати місце обставини, які створюють загрозу порушення прав та інтересів позивача, та відповідно можуть нівелювати ефективність та достатність самого обраного позивачем способу судового захисту або обумовлювати необхідність застосування додаткових заходів на захист порушених прав шляхом подання інших позовів.

Щодо позовних вимог про зобов'язання повернути правовстановлюючі документи на іпотечне майно, суд зазначає, що така вимога є похідною від основного способу захисту - визнання договору іпотеки недійсним, та безпосередньо передбачає стадію виконання рішення, яка передбачає обов'язок відповідача безпосередньо вчинити певні дії.

Суд зазначає, що позов про визнання недійсним іпотечного договору та повернення оригіналів документів фактично спрямований на захист права власності позивача, оскільки об'єкт нерухомості, що переданий в іпотеку за таким договором, відповідно до його умов, належить позивачу, а тому з огляду на приписи ст. 216 Цивільного кодексу України, відповідно до яких недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю, у випадку задоволення позову у даній справі, підстав для існування обтяження належного позивачу майна іпотекою (в тому числі, з усіма наслідками передання майна в іпотеку та виникнення у іпотекодержателя відповідних прав, як-от звернення стягнення на предмет іпотеки у випадках, встановлених Законом України «Про іпотеку» та договором) не буде.

Наведені обставини в сукупності достатньо обґрунтовано підтверджують припущення позивача про можливість звернення стягнення відповідачем на предмет іпотеки, що унеможливить досягнення мети звернення з даним позовом до суду - захисту порушених прав і інтересів позивача, пов'язаних з захистом права власності на об'єкт нерухомості, обраним ним способом, а навпаки, утруднить правове становище позивача, оскільки зумовить (у випадку задоволення позову) виникнення необхідності у подальших зверненнях до судів для відновлення своїх порушених прав і інтересів відносно предмету іпотеки. Більше того, у разі невжиття заходів до забезпечення позову та прийняття в подальшому рішення про його задоволення, якщо протягом строку розгляду спору будуть вчинені дії по зверненню стягнення на предмет іпотеки, це матиме наслідком позбавлення позивача права власності, тоді-як нормами ст. 321 Цивільного кодексу України встановлено імперативне правило, що право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

З огляду на викладене, з метою запобігання можливим потенційним порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів позивача, а також враховуючи, що невжиття заходів до забезпечення позову може фактично унеможливити захист порушених прав і інтересів в обраний позивачем при зверненні з даним позовом до суду спосіб (даний спосіб буде неефективний (недостатнім) сам по собі, оскільки може породжувати подання нових позовів до осіб, що будуть власниками спірного майна), суд вважає обґрунтованою заяву позивача про забезпечення позову щодо накладення арешту на комплекс будівель та споруд (загальною площею 16780,6 кв.м.), а саме: основна будівля "А"; прибудова "а"; вартова "Б"; навіси "В, Г" та споруди: дев'ять ганків до "А", три ганка до а; двоє сходів до "А"; паркан № 1; підпірна стінка №2, бордюр №3; світові опори №4; ворота №5; ганок до "В" за адресою: Запорізька обл., м. Бердянськ, проспект Пролетарський, буд. №13 (тринадцять)/вул. Піонерська, буд. № 73 (сімдесят три).

Як передбачено п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно.

При цьому, відповідно до ст. 1 наведеного Закону, обтяження - заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, встановлена законом, актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або така, що виникла на підставі договору.

Водночас, відповідно до п.п. 1-3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відмова в державній реєстрації прав з підстави наявності зареєстрованих обтяжень речових прав на нерухоме майно не застосовується у разі: державної реєстрації речових прав на нерухоме майно на підставі рішення суду щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; державної реєстрації права власності на нерухоме майно з відкриттям розділу в Державному реєстрі прав та перенесенням щодо такого права власності обтяження, державну реєстрацію якого проведено у спеціальному розділі Державного реєстру прав чи в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, що є невід'ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав; державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що набувається у результаті його примусової реалізації відповідно до закону.

Таким чином, у випадку наявності рішення суду щодо права власності на нерухоме майно - спірний комплекс будівель і споруд (за наслідками судового розгляду спору про звернення стягнення на предмет іпотеки за оспорюваним договором іпотеки) чи набуття права власності у результаті примусової реалізації нерухомого майна, існування накладеного арешту на таке нерухоме майно не буде перешкодою для державної реєстрації прав на нього, зокрема у зазначених випадках.

Більше того, суд наголошує, що за змістом ч. 2 ст. 388 Цивільного кодексу України, майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Так, з огляду на встановлену судом наявність імовірного прострочення з виконання основного зобов'язання (враховуючи вчинення нотаріусом виконавчого напису для погашення заборгованості) у випадку подання відповідачем до суду позову про звернення стягнення на предмет іпотеки (один з можливих шляхів звернення стягнення на предмет іпотеки) в порядку Закону України «Про іпотеку» та задоволення такого позову, у разі продажу майна шляхом реалізації з прилюдних торгів в порядку виконання судового рішення, таке майно в силу ст. 388 Цивільного кодексу України не може бути витребуваним у добросовісного набувача цього майна, разом з тим, у разі задоволення позову у даній справі, реалізація (продаж) цього майна з метою задоволення вимог відповідача в будь-якому разі буде порушувати права власника нерухомого майна - позивача, який, в свою чергу буде позбавлений можливості захистити порушене право за допомогою віндикаційного способу захисту.

За змістом ст. 25 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», проведення реєстраційних дій зупиняється на підставі рішення суду про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили, або на підставі заяви власника об'єкта нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій щодо власного об'єкта нерухомого майна.

За змістом п. 9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" виносячи ухвалу про заборону відповідачеві вчиняти певні дії, господарський суд повинен точно визначити, які саме дії забороняється вчиняти. Такі правила повинні застосовуватись і до інших осіб, яким на підставі статті 67 ГПК забороняється вчинення дій щодо предмета спору.

При цьому, як встановлено положеннями ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», організаційну систему державної реєстрації прав становлять: 1) Міністерство юстиції України та його територіальні органи; 2) суб'єкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; акредитовані суб'єкти; 3) державні реєстратори прав на нерухоме майно.

З огляду на викладене, оскільки наявність накладеного арешту на спірне нерухоме майно не буде перешкодою для державної реєстрації прав на неї у випадках, зазначених ч. 4 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», з урахуванням приписів ст. 25 цього закону, суд дійшов висновку, що викладена у заяві про забезпечення позову вимога щодо заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти дії, пов'язані з реєстрацією прав на спірне нерухоме майно є обгрунтованою, у зв'язку з чим вважає за необхідне заборонити Міністерству юстиції України, його територіальним органам, суб'єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти дії, пов'язані з реєстрацією прав на комплекс будівель та споруд (загальною площею 16780,6 кв.м.), а саме: основна будівля "А"; прибудова "а"; вартова "Б"; навіси "В, Г" та споруди: дев'ять ганків до "А", три ганка до а; двоє сходів до "А"; паркан № 1; підпірна стінка №2, бордюр №3; світові опори №4; ворота №5; ганок до "В" за адресою: Запорізька обл., м. Бердянськ, проспект Пролетарський, буд. №13 (тринадцять)/вул. Піонерська, буд. № 73 (сімдесят три).

В той же час, відповідно до ст. 67 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

З огляду на ті обставини, що на даний час здійснюється стягнення на підставі виконавчого документа у безспірному порядку - виконавчого напису нотаріуса №2114 про звернення стягнення на предмет іпотеки у межах виконавчого провадження №50907857, а позивачем оспорюється договір, за яким майно передано в іпотеку, суд вважає за необхідне вжити захід до забезпечення позову у вигляді зупинення стягнення за виконавчим написом, вчиненим 20.04.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Верповською Оленою Володимирівною, зареєстрованим в реєстрі за № 2114.

Так, відповідно до ст. 45 Закону України «Про іпотеку», у разі зупинення виконавчого провадження про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження", внаслідок чого прилюдні торги у призначений строк не відбулися, організатор прилюдних торгів проводить такі торги після поновлення виконавчого провадження. Про проведення прилюдних торгів після поновлення виконавчого провадження організатор прилюдних торгів не пізніше ніж за 10 робочих днів до дня їх проведення повідомляє всіх учасників, які зареєструвалися в установленому порядку.

Даний захід до забезпечення позову фактично спрямований на захист прав власності позивача, що пов'язано із тим, що будь-які дії, направлені на примусову реалізацію майна в межах виконавчого провадження, будуть зупинені (прилюдні торги не відбудуться), тоді-як у випадку невжиття даного заходу, державним виконавцем можуть вчинятись дії по підготовці до прилюдних торгів та їх проведенню, за результатами яких предмет іпотеки може бути проданий, а покупцеві згідно з нормами ст. 47 Закону України «Про іпотеку» буде видано свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, яке в силу ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є підставою державної реєстрації права власності.

Тобто, у разі вжиття заходів до забезпечення позову у вигляді лише арешту та заборони вчиняти реєстраційні дії та прийняття судом у даній справі рішення про задоволення позову та скасування таких заходів до забезпечення позову (арешт та заборона вчиняти реєстраційні дії), з дня набрання рішенням законної сили покупець майна з прилюдних торгів на підставі виданого свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (якщо такі проводитимуться) матиме право на реєстрацію за ним права власності на придбаний об'єкт (в даному разі - спірний комплекс будівель і споруд), що буде нівелювати ефективність обраного позивачем способу захисту, яка існує на даний час, з огляду на заявлені підстави позову, а набуття покупцем з прилюдних торгів, тобто добросовісним набувачем, права власності на спірне нерухоме майно матиме наслідком протиправне позбавлення цих прав позивача.

За наведених обставин, з метою запобігання виникнення ситуації, за якої захист права власності позивача буде утруднено, а реалізація такого захисту для забезпечення гарантій права власності фактично може відбуватись лише шляхом втручання у право власності добросовісного набувача, суд вважає, що наведені заходи до забезпечення позову в даному разі є виправданими.

При цьому, суд не вбачає підстав для задоволення заяви позивача в частині заборони Публічному акціонерному товариству «Сбербанк» звертати стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 14.09.2011, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. та зареєстрованим в реєстрі за №4873, оскільки з точки зору ефективності, адекватності та співрозмірності, достатніми з огляду на заявлені підстави позову будуть заходи до забезпечення позову у вигляді арешту, заборони вчинення реєстраційних дій та зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса, а тому вжиття заходів щодо заборони відповідачу вчиняти дії, а саме звертати стягнення на майно, не є у даному випадку необхідним.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 66, 67, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний центр "Берег" про вжиття заходів до забезпечення позову задовольнити частково.

2. Накласти арешт на комплекс будівель та споруд (загальною площею 16780,6 кв.м.), а саме: основна будівля "А"; прибудова "а"; вартова "Б"; навіси "В, Г" та споруди: дев'ять ганків до "А", три ганки до а; двоє сходів до "А"; паркан № 1; підпірна стінка №2, бордюр №3; світові опори №4; ворота №5; ганок до "В" за адресою: Запорізька обл., м. Бердянськ, проспект Пролетарський, буд. №13 (тринадцять)/вул. Піонерська, буд. № 73 (сімдесят три), що належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Торгівельний центр «Берег» (01103, м. Київ, Залізничне шосе, 57; ідентифікаційний код: 33940502).

3. Заборонити Міністерству юстиції України, його територіальним органам, суб'єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти дії, пов'язані з реєстрацією прав на комплекс будівель та споруд (загальною площею 16780,6 кв.м.), а саме: основна будівля "А"; прибудова "а"; вартова "Б"; навіси "В, Г" та споруди: дев'ять ганків до "А", три ганки до а; двоє сходів до "А"; паркан № 1; підпірна стінка №2, бордюр №3; світові опори №4; ворота №5; ганок до "В" за адресою: Запорізька обл., м. Бердянськ, проспект Пролетарський, буд. №13 (тринадцять)/вул. Піонерська, буд. № 73 (сімдесят три), що належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Торгівельний центр «Берег» (01103, м. Київ, Залізничне шосе, 57; ідентифікаційний код: 33940502).

4. Зупинити стягнення за виконавчим написом, вчиненим 20.04.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Верповською Оленою Володимирівною, зареєстрованим в реєстрі за № 2114, щодо примусового виконання якого було відкрито виконавче провадження ВП №50907857 на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 20.04.2016, винесеної старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Бурла В.Е.

5. В іншій частині заяви про забезпечення позову відмовити.

6. Ухвала про вжиття заходів до забезпечення позову набирає законної сили з 09.02.2017, підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому чинним законодавством України для виконання судових рішень, та може бути пред'явлена до виконання до 10.02.2020.

7. Стягувачем за даною ухвалою є Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельний центр «Берег» (01103, м. Київ, Залізничне шосе, 57; ідентифікаційний код: 33940502).

Боржником за п.п. 2, 4 резолютивної частини даної ухвали є Публічне акціонерне товариство "Сбербанк" (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 46; ідентифікаційний код: 25959784).

Боржником за п. 3 резолютивної частини даної ухвали є Міністерство юстиції України (01001, м. Київ, вул. Архітектора Городецького, 13; ідентифікаційний код: 00015622).

Суддя І.М. Отрош