ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2017 р. Справа № 909/1171/16

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Малєєвої О. В., секретар судового засідання Мартиненко І. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, вул. Л. Мартовича, 23, с. Підгір'я, Богородчанський район, Івано-Франківська область, 77706,

до відповідача: Державного підприємства "Солотвинське лісове господарство", вул. Грушевського, 22, смт. Солотвино, Богородчанський район, Івано-Франківська область, 77753,

про зобов'язання надати згоду на вилучення земельної ділянки,

за участю:

від позивача: представник ОСОБА_2, договір про надання правової допомоги від 22.12.2016, посвідчення адвоката №001029 від 25.09.2015,

від відповідача представники не з'явилися,

установив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась з позовом до Державного підприємства "Солотвинське лісове господарство" про зобов'язання надати згоду на вилучення земельної ділянки.

Заявлені позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 є власником споруд культурно-побутових комплексів площею 521,4 кв.м та площею 823,3 кв.м, що знаходяться в урочищі Діброва, буд. №1 та №1А відповідно, с. Підгір'я, Богородчанський район, Івано-Франківська область, що раніше належали ОСОБА_3 Вказані об'єкти були придбані позивачем на прилюдних торгах в рамках виконавчих проваджень, відкритих на підставі винесених судових рішень. Посилається на те, що попередній власник об'єктів нерухомості виготовляв проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування споруд культурно-побутового комплексу площею 0,1499 га за рахунок земель лісогосподарського призначення (нелісова земельна ділянка), які перебувають у користуванні ДП "Солотвинське лісове господарство". Вказаний проект був погоджений відповідачем, Івано-Франківським обласним управлінням лісового та мисливського господарства, також було виготовлено необхідні графічні матеріали. Вказує, що зверталась до Івано-Франківської обласної державної адміністрації із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування споруд культурно-побутового комплексу площею 0,1499 га, яка знаходиться за межами населеного пункту с. Підгір'я, за рахунок земель лісогосподарського призначення (нелісова земельна ділянка), які перебувають у користуванні ДП "Солотвинське лісове господарство". Однак, Головне управління Держземагенства в Івано-Франківській області у листі від 22.10.2013 повідомило, що для визначення уповноваженого органу, який має право здійснювати розпорядження вказаною земельною ділянкою необхідно надати погодження на вилучення вказаної земельної ділянки із постійного користування ДП "Солотвинське лісове господарство". На відповідне звернення ДП "Солотвинське лісове господарство" повідомило, що зупинило прийняття рішень щодо надання погоджень на вилучення земельних ділянок на виконання розпорядження КМУ "Деякі питання розпорядження земельними лісовими ділянками". Вважає, що така відмова є необґрунтованою, оскільки наданню дозволу на вилучення земельної ділянки передує виготовлення проекту землеустрою. А обов'язковим додатком до клопотання про надання згоди на розробку проекту землеустрою в разі вилучення земельної ділянки є нотаріально засвідчена згода землекористувача. Вказує, що відсутність згоди ДП "Солотвинське лісове господарство" на вилучення спірної земельної ділянки позбавляє позивача права звернутися у встановленому законом порядку до Кабінету Міністрів України з відповідним клопотанням. Свою позицію обґрунтовує положеннями ст. 3, 116, 120, 122, 123, 149, 206 ЗК України, ст. 31 ЛК України.

Відповідач у відзиві №01-5 від 23.01.2017 проти позову заперечив (вх.№1080/17 від 04.01.2017). Вказав, що земельна ділянка, щодо якої позивач просить надати згоду на вилучення, відповідно до розпорядження КМУ №610-р від 10.04.2008 відноситься до земель, щодо яких зупинено прийняття рішень про надання згоди на вилучення, їх передачу у власність чи оренду із зміною цільового призначення.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані у справі докази, оцінивши їх відповідно до приписів ст. 43 ГПК України, суд встановив наступне.

Відповідно до свідоцтва ВРХ№614637 від 06.09.2012, яке зареєстровано в реєстрі за №2197 та посвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_4, ОСОБА_1 належить на праві власності майно, що складається із споруди культурно-побутового комплексу загальною площею 521,4 кв.м, а саме основної частини та мансарди, яка знаходиться в урочищі Діброва, с. Підгір'я, буд.№1, Богородчанський район, Івано-Франківська область. Право власності на вказане майно зареєстровано 15.10.2012 відповідно до витягу №35841081 реєстраційний номер 5812942, номер запису 1 в книзі 2.

Відповідно до свідоцтва ВЕС №327370 від 05.03.2013, яке зареєстровано в реєстрі за №582 та посвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_4, ОСОБА_1 належить на праві власності майно, що складається із культурно-побутового комплексу загальною площею 823,3 кв.м, що складається з двох поверхів та мезоніну, яка знаходиться в урочищі Діброва, с. Підгір'я, буд.№1А, Богородчанський район, Івано-Франківська область. Право власності на вказане майно зареєстровано 05.03.2013 відповідно до витягу №959804.

Попереднім власником ФОП ОСОБА_3 у 2010 році виготовлявся проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування споруд культурно-побутового комплексу на території Підгірської сільської ради, урочище "Діброва", Богородчанський район, Івано-Франківська область.

Дозвіл на його виготовлення було надано відповідно до розпорядження Івано-Франківської обласної державної адміністрації №94 від 25.02.2010, враховуючи згоду ДП "Солотвинське лісове господарство" на розробку проекту землеустрою на відведення земельної ділянки для обслуговування споруд культурно-побутового комплексу за рахунок нелісової площі 0,1499 га в кварталі 27 виділ 17 Богородчанського лісництва. Дана згода викладена в нотаріально посвідченій заяві від 12.04.2010, яка зареєстрована в реєстрі за №1017. Крім цього, у даній заяві зазначено, що ДП "Солотвинське лісове господарство" не заперечує проти вилучення даної земельної ділянки з держлісфонду відповідно до вимог, передбачених Лісовим кодексом України та Земельним кодексом України. Вказана земельна ділянка знаходиться за межами населеного пункту с. Підгір'я в урочищі "Діброва".

ФОП ОСОБА_1 зверталася до Івано-Франківської ОДА із заявою від 27.09.2013 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування споруд культурно-побутового комплексу площею 0,1499 га.

Головне управління Держземагентства в Івано-Франківській області надало відповідь №309/05/03 від 22.10.2013, що відповідно до положень ЗК України при поданні клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування необхідно, зокрема, долучити письмову згоду землекористувача, засвідчену нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Зазначило, що у даному випадку для визначення уповноваженого органу який має право здійснювати розпорядження вказаною земельною ділянкою необхідно надати погодження на вилучення вказаної земельної ділянки із постійного користування ДП "Солотвинське лісове господарство" із чітким зазначенням категорії земель, видом угідь, що вилучається.

Надалі ФОП ОСОБА_1 звернулася до ДП "Солотвинське лісове господарство" із заявою від 28.11.2013 про надання погодження на вилучення земельної ділянки площею 0,1499 га для обслуговування споруд культурно-побутового комплексу за рахунок земель лісогосподарського призначення (нелісова земельна ділянка), яка перебуває у користуванні ДП "Солотвинське лісове господарство".

У відповідь на дане звернення ДП "Солотвинське лісове господарство" у листі №14 від 29.01.2014 вказало, що відповідно до розпорядження КМУ №610-р від 10.04.2008 "Деякі питання розпорядження земельними лісовими ділянками", з метою недопущення фактів порушення інтересів держави і суспільства під час відчуження та зміни цільового призначення земельних лісових ділянок, тимчасово зупинило прийняття рішень про надання згоди на вилучення ділянок.

При вирішенні даного спору суд виходить з такого.

Відповідно до ст.20 ГК, ст. 1 ГПК України суб'єкти підприємницької діяльності звертаються до господарського суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. Способи захисту прав на земельні ділянки визначені в ст.152 ЗК України. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом:

а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Порушення своїх прав позивач вбачає в тому, що вона набула право власності на об'єкти нерухомості і згідно ст. 120 ЗК України до неї перейшло право користування земельною ділянкою, на якій ці об'єкти розміщені.

Як було передбачено ст. 120 ЗК України (на час набуття у власність вказаних об'єктів нерухомості), у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

З представлених позивачем доказів вбачається, що попередній власник будівель не був належним землекористувачем, проте розпочав процедуру відведення земельної ділянки для обслуговування культурно-побутового комплексу. В тому числі ДП "Солотвинське лісове господарство" 12.04.2010 надало згоду на вилучення вказаної земельної ділянки і, враховуючи згоду землекористувача, Івано-Франківська обласна державна адміністрація розпорядженням №94 від 25.02.2010 надала дозвіл на розробку проекту землеустрою. Земельна ділянка була ідентифікована і має відповідний кадастровий номер.

Пред'явивши позовні вимоги до ДП "Солотвинське лісове господарство", позивач не обґрунтував те, в чому саме полягає неправомірна поведінка відповідача і яким чином це порушує її права чи перешкоджає їх реалізації. По-перше. ДП "Солотвинське лісове господарство" вже надало згоду на вилучення вказаної земельної ділянки. По-друге. Обов'язок відповідача надати таку згоду чинним законодавством не передбачений. Навпаки, розпорядженням КМУ №610-р від 10.04.2008 "Деякі питання розпорядження земельними лісовими ділянками" тимчасово зупинено прийняття рішень про надання згоди на вилучення ділянок.

Викладене свідчить про те, що відповідач не допустив порушення прав позивача, останнім невірно обрано спосіб захисту порушеного права, а тому підстави для задоволення позову - відсутні.

Враховуючи викладене, в задоволенні позову слід відмовити.

Згідно з ст. 49 ГПК України судові витрати залишаються за позивачем.

Керуючись ст. 8, 124 Конституції України, ст. 43, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державного підприємства "Солотвинське лісове господарство" про зобов'язання надати згоду на вилучення земельної ділянки.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 13.02.17

Суддя Малєєва О. В.