КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" лютого 2017 р. Справа№ 911/3283/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Сітайло Л.Г.

Андрієнка В.В.

при секретарі Єременко К.Л.

за участю представників

від позивача: Костинчук П.М. за дов. б/н від 16.12.2016р.

від відповідача: ОСОБА_3 за дов. № 478 від 30.06.2016р.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу Приватного підприємства "Діоскурія Турс"

на рішення Господарського суду Київської області

від 01.12.2016 року

у справі № 911/3283/16 (суддя Чонгова С.І.)

за позовом Приватного підприємства "Діоскурія Турс"

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

про розірвання договору №0303/16 від 03.03.2016

за зустрічним

позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

до Приватного підприємства "Діоскурія Турс"

про стягнення 36 650,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Діоскурія Турс") звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про розірвання договору №0303/16 від 03.03.2016р.

Позовні вимоги мотивовано тим, відповідачем неналежно виконано свої зобов'язання за договором №0303/16 на виконання робіт по розробці сайту в мережі Інтернет від 03.03.2016, оскільки розроблений відповідачем продукт не відповідає технічному завданню, погодженому сторонами.

Фізична особа-підприємць ОСОБА_4 звернулась до Господарського суду Київської області з зустрічнм позов до ПП "Діоскурія Турс" про стягнення заборгованість за виконані підрядні роботи у розмірі 36 650,00грн.

Вимоги зустрічного позову мотивовані тим що, відповідачем за зустрічним позовом (позивачем за первісним) - ПП "Діоскурія Турс" порушено зобов'язання за договором №0303/16 на виконання робіт по розробці сайту в мережі Інтернет від 03.03.2016 в частині оплати за виконані роботи.

Рішенням Господарського суду Київської області від 01.12.2016р. у справі № 911/3283/16 в задоволенні первісного позову відмовлено. Зустрічний позов задоволено. Стягнуто з Приватного підприємства "Діоскурія Турс" на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 36 650,00 грн. основного боргу.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, Приватне підприємство "Діоскурія Турс" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 01.12.2016р. у справі № 911/3283/16 та прийняти нове рішення, яким первісний позов задовольнити у повному обсязі, а в задоволенні зустрічного позову відмовити повністю.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.01.2017р. апеляційну скаргу Приватного підприємства "Діоскурія Турс" було прийнято до провадження та призначено розгляд справи № 911/3283/16 на 02.02.2017р.

30.01.2017р. через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від представника Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд рішення Господарського суду Київської області від 01.12.2016р. залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

02.02.2017р. через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від представника Приватного підприємства "Діоскурія Турс" надійшло клопотання в якому просить суд призначити у справі № 911/3283/16 судову комп'ютерну-технічну експертизу.

Представник відповідача за первісним позовом в судовому засіданні заперечував проти клопотання та просив суд відмовити в їх задоволенні.

За результатами розгляду клопотання Приватного підприємства "Діоскурія Турс" про призначення у справі судової комп'ютерно-технічної експертизи колегія суддів ухвалила відмовити у його задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Закону "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду. Водночас, і згідно з частиною першою статті 41 Господарського процесуального кодексу України експертиза призначається для з'ясування питань, що потребують спеціальних знань.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування (пункт 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" № 4 від 23.03.2012).

Таким чином, з урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість заявленого клопотання про призначення експертизи, враховуючи, що наявні матеріали справи не потребують спеціальних знань для повного, об'єктивного розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення розгляду справи по суті.

Представник відповідача (за первісним позовом) в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував та просив суд відмовити в її задоволенні.

Представник позивача (за первісним позовом) в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав повністю та просив її задовольнити.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

03.03.2016р. між ПП "Діоскурія Турс" (далі - замовник) та ФОП ОСОБА_4 (далі - виконавець) було укладено договір на виконання робіт по розробці сайту в мережі Інтернет № 0303/16 ( далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору, замовник доручає, а виконавець приймає на себе виконання робіт з розробки електронно-інформаційного ресурсу (далі - сайт) замовника, у відповідності до технічного завдання (додаток №1).

Додаток №1 розробляється виконавцем та погоджується з замовником. Технічне завдання являє собою детальний опис всього функціоналу сайту, змістовних блоків та загальної стратегічної концепції.

Згідно п. 1.2 договору, результатом роботи є готовий, робочий, протестований виконавцем продукт, оформлений у відповідності до вимог Технічного завдання, що є сукупністю програм та дизайнерських рішень, розміщених та функціонуючих в мережі Інтернет.

Робота поетапно та в цілому вважається виконаною після підписання замовником акту приймання-передачі робіт (п. 1.3 договору).

У відповідності до п. 2.1 договору, виконавець приступає до виконання робіт з моменту зарахування передоплати на розрахунковий рахунок.

Строк виконання робіт складає 45 календарних днів (п. 2.2 договору).

Згідно п. 2.3 договору, готовий сайт розміщується в мережі Інтернет на тестовій площадці виконавця для перевірки замовником.

Відповідно п. 2.5 договору, протягом трьох робочих днів замовник зобов'язаний перевірити сайт на наявність змістовних, орфографічних та граматичних помилок, непрацюючих гіперссилок, назавантажуємих малюнків та вказати про це виконавцю.

Замовник зобов'язаний усунути виявлені помилки протягом двох робочих днів, з моменту оповіщення його замовником (п. 2.6 договору).

У відповідності до розділу 4 договору, вартість робіт складає 103 300,00грн та оплата проводиться згідно графіку: 03.03.2016 - 30 000,00 грн. передоплата після затвердження Технічної документації; 11.03.2016 - 21 650,00грн; 51 650,00грн залишок після підписання акту виконаних робіт.

Згідно п. 5.1 договору, виконавець починає виконання робіт з моменту затвердження Технічного завдання (додаток №1) в письмовій формі.

Відповідно до п. 9.1 договору, вказаний договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами зобов'язань.

Всі додатки доповнення до вказаного договору, дійсні в тому випадку, коли вони погоджені обома сторонами в письмовому вигляді (п. 9.2 договору).

Згідно п. 9.9 договору, договір діє до повного виконання сторонами своїх обов'язків, передбачених договором.

Між сторонами 03.03.2016 узгоджено технічне завдання, що підтверджується матеріалами справи. (а.с.12-19, 66-73).

Платіжними дорученнями від 03.03.2016р. № 167 на суму 30 000,00 грн., від 14.03.2016р. № 170 на суму 21 650,00 грн. та від 29.04.2016р. № 188 на суму 15 000,00 грн. позивачем на виконання вимог договору сплачена передплата за розробку сайта в мережі Інтернет.

Як витікає з переписки сторін та не заперечується сторонами 13.05.2016 робота була передана замовнику (позивачу за первісним позовом).

Згідно п. 2.7 договору, при неотриманні зауважень від замовника протягом одного робочого дня, після строку встановлено п. 2.5 вказаного договору, доручена виконавцю робота вважається виконаною.

Позивач посилається на те що, відповідачем неналежно виконано свої зобов'язання за договором №0303/16 на виконання робіт по розробці сайту в мережі Інтернет від 03.03.2016, оскільки розроблений відповідачем продукт не відповідає технічному завданню, погодженому сторонами.

Відповідач (за первісним позовом) 19.05.2016 звертався до позивача (за первісним позовом) з претензією №1 від 17.05.2016 до якої зокрема додавався акт прийому передачі виконаних робіт на суму 103 300,00грн, що підтверджується описом вкладення, проте вказане відправлення повернуто з відміткою відділення зв'язку "за закінченням встановленого терміну зберігання", відповідно до якої вимагав сплатити 36650,0грн заборгованості та 2 066,00 грн. пені.

Позивач (за первісним позовом) 23.06.2016 звернувся до відповідача (за первісним позовом) з пропозицією про розірвання договору від 23.06.2016, що підтверджується описами вкладення та повідомленнями про вручення.

У відповідь на лист позивача (за первісним позовом) від 23.06.2016 відповідач за первісним позовом/позивач (за зустрічним позовом) листом №30/06 від 30.06.2016, просив перерахувати залишок коштів в сумі 36 500,00 грн. та підписати акт приймання-передачі виконаних робіт.

Позивачем (за первісним позовом) не надано суду доказів щодо звернення до відповідача (за первісним позовом) у встановлений договором строк про свої зауваження або заперечення щодо виконаних відповідачем (за первісним позовом) робіт.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч. 1 ст. 846 ЦК України, строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду; якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов'язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов'язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Згідно ч.ч. 1, 2, 3 ст. 853 ЦК України, замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).

Якщо після прийняття роботи замовник виявив відступи від умов договору підряду або інші недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (приховані недоліки), у тому числі такі, що були умисно приховані підрядником, він зобов'язаний негайно повідомити про це підрядника.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

При цьому, істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог за первісним позовом про розірвання договору №0303/16 від 03.03.2016 укладеного між ПП "Діоскурія Турс" та ФОП ОСОБА_4

Щодо вимог за зустрічним позовом про стягнення з ПП "Діоскурія Турс" на користь ФОП ОСОБА_4 36 650,00 грн. заборгованості, то вони на думку колегії суддів підлягають задоволенню, оскільки відповідачем (за зустрічним позовом) сплачено на користь позивача 66 650,00 грн., а у відповідності до укладеного між сторонами договору та акту виконаних робіт вартість послуг складає 103 300,00 грн.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Приписами статей 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини, викладені скаржником в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні первісного позову, а вимоги зустрічного позову підлягають задоволенню в повному обсязі.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду Київської області від 01.12.2016р. у справі № 911/3283/16 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга скаржника задоволенню не підлягає, а отже підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст. ст. 32-34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Діоскурія Турс" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Київської області від 01.12.2016р. у справі № 911/3283/16 - без змін.

2. Матеріали справи № 911/3283/16 повернути до Господарського суду київської області.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду протягом двадцяти днів у встановленому законом порядку.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді Л.Г. Сітайло

В.В. Андрієнко