ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" лютого 2017 р.Справа № 915/1059/16
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: В.В. Лашина

Суддів: О.Ю. Аленіна

ОСОБА_1

При секретарі Р.О. Кияшко

Представники сторін в судове засідання не зявилися.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства судноплавної компанії «Укррічфлот» в особі філії публічного акціонерного товариства судноплавної компанії «Укррічфлот» «Миколаївський річковий порт»

на рішення господарського суду Миколаївської області

від 09.11.2016р.

по справі № 915/1059/16

за позовом публічного акціонерного товариства Українська залізниця,

в особі регіональної філії Одеська залізниця,

до публічного акціонерного товариства Судноплавної компанії Укррічфлот,

в особі філії Миколаївський річковий порт,

про стягнення грошових коштів у сумі 24908 грн. 08 коп., -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2016 року публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізця» (у наступному за текстом Одеська залізниця) звернулося до господарського суду Миколаївської області з позовом до публічного акціонерного товариства судноплавної компанії «Укррічфлот» в особі філії «Миколаївський річковий порт» (далі Миколаївський річковий порт) про стягнення 24908,08 грн. плати за охорону вантажу, який затримано на станції з причин, що не залежали від залізниці.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 09 листопада 2016 року (суддя Коваль Ю.М.) позовні вимоги задоволені. З відповідача на користь позивача стягнуто 24908,08 грн. та 1378 грн. судового збору.

Не погоджуючись з цим рішенням, Миколаївський річковий порт в апеляційній скарзі просить його скасувати, посилаючись на неповне з'ясування місцевим господарським судом обставин, що мають значення для справи, оскільки між сторонами відсутні договірні відносини щодо охорони вантажу шляхом супроводження вантажу відомчою воєнізованою охороною. Крім того, скаржник вказує на недоведеність позивачем обставин надання затримки стрілка ВОХР та взагалі послуг з охорони вантажу, а також того, що саме відповідач є відповідальним щодо відшкодування зазначеного збору.

Представники сторін в судове засідання не зявилися, хоча були належні чином повідомлений про час і місце розгляду справи, про що свідчать поштові повідомлення з відміткою про вручення, про причини неявки суд не повідомили і таким чином не скористалися своїм правом на участь в судовому засіданні.

Від публічного акціонерного товариства Судноплавної компанії Укррічфлот, в особі філії Миколаївський річковий порт надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з перебуванням представника з 30.01.2017 по 03.02.2017 у відпустці ,однак вказане клопотання колегією суддів відхилено, оскільки відповідач не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою-четвертою статті 28 ГПК , з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши правильність застосування господарським судом норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно до статті 12 Закону України «Про залізничний транспорт» підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України. Охорона вантажів і об'єктів залізничного транспорту, нагляд за дотриманням вимог пожежної безпеки, ліквідація пожеж на залізничному транспорті загального користування, розгляд справ про адміністративні правопорушення і накладення адміністративних стягнень здійснюються відомчою воєнізованою охороною АТ «Укрзалізниця».

За супроводження та охорону вантажів особовим складом і засобами відомчої воєнізованої охорони на залізничному транспорті стягується окрема плата (постанова Кабінету Міністрів України «Про забезпечення охорони вантажів, що перевозяться залізничним транспортом» від 22.02.1994 р. № 106).

Відповідні положення містяться й у п. 27 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 р. № 644, зареєстрованих Міністерством юстиції України від 24.11.2000 р. за № 861/5082. Також згаданою нормою визначено, що рішення про те, хто буде супроводжувати вантаж, воєнізована охорона залізниці чи провідник відправника, приймається відправником. У разі супроводження вантажу під час перевезення провідником відправника (одержувача) плата за охорону не справляється.

Наказом Міністерства транспорту України від 20.01.1997 р. № 18 «Про охорону і супроводження вантажів, що перевозяться залізничним транспортом України», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 лютого 1997 р. за № 36/1840, встановлений Перелік вантажів, які повинні супроводжуватися особовим складом відомчої воєнізованої охорони на залізничному транспорті на всьому шляху прямування залізницями України.

Тарифи за охорону та супроводження вантажів особовим складом і засобами відомчої воєнізованої охорони залізничного транспорту України визначені пунктом 31 Розділу ІІ Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги та Коефіцієнтів, що застосовуються до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту України від 26.03.2009 р. № 317.

Плата за охорону та супроводження вантажів, що підлягають обов'язковій охороні силами відомчої воєнізованої охорони на залізничному транспорті, визначається за тарифами, наведеними в табл. 3, за тарифну відстань. У перевізних документах робиться відмітка «Охорона залізниці». Плата за охорону і супроводження нараховується кожному відправнику (одержувачу, експедитору) окремо («Охрана железной дороги») (п. 31.1 Збірника від 26.03.2009 р. № 317).

Крім того, обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом визначені Статутом залізниць України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 р. № 457.

За змістом ч. 1 п. 46 Статуту залізниць України одержувач зобов'язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами зберігання вантажів.

У відповідності до пункту 8 Розділу ІІІ Правил користування вагонами та контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 р. № 113, у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Пунктом 1 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334, передбачено, що при перевезеннях у залежності від обставин, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, відправника, одержувача, пасажира, складаються комерційні акти (додаток 1) та акти загальної форми (додаток 6 до Правил користування вагонами та контейнерами, затверджених наказом Мінтрансу від 25.02.1999 № 113).

Згідно з пунктом 3 Правил складання актів, акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу та вантажобагажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, зокрема, затримки вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вивантаження (перевантаження) з причин, що залежать від одержувача, власника залізничної під'їзної колії, порту, підприємства. Акт загальної форми підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання акта, але не менше як двома особами.

Як вбачається з матеріалів справи, Між ДП «Одеська залізниця», правонаступником якого є ПАТ «Українська залізниця», і ПАТ СК «Укррічфлот» укладено договір № 1401316 від 01.03.2012 р. про організацію перевезень і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги, з урахуванням додаткової угоди від 02.12.2015 р. № 6, предметом якого згідно пп. 1.1 є надання залізницею вантажовласнику послуг, пов'язаних з перевезенням вантажів, та проведення розрахунків за ці послуги.

24 серпня 2012 року між Одеською залізницею та ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» в особі Ольшанської філії укладено договір № ДН-4/100, з урахуванням додаткової угоди до нього, про експлуатацію залізничної підїзної колії ПрАТ Київ-Дніпровське МППЗТ дільниця № 3 Миколаївського виробничого району Ольшанської філії, умовами якого передбачено, що згідно зі Статутом залізниць України, Правилами перевезення вантажів і на умовах цього договору експлуатується підїзна колія, яка належить ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ», та примикає стрілкою № 60 до колії № 32 станції Миколаїв-Вантажний Одеської залізниці.

Час перебування вагонів на підїзній колії обчислюється з моменту закінчення передавальних операцій при передачі вагонів Залізницею власнику колії до моменту закінчення цих операцій при поверненні Залізниці. У разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від власника колії або його контрагента складається акт загальної форми. В акті вказується час початку та закінчення затримки вагонів і їх номери Загальний час, за який вноситься плата за користування вагонами включає час затримки з вини власника колії або його контрагентів та час перебування вагонів у безпосередньому розпорядженні (п. 11 договору № ДН-4/100).

У відповідності до п. 14 договору № ДН-4/100 вагони подаються, зокрема, Миколаївському річковому порту.

Підприємство сплачує залізниці плату: за користування вагонами (контейнерами), за маневрову роботу з вагонами, які надійшли на адресу Власника колії згідно Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом; інші збори і плати згідно Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом та вільних тарифів (п. 16 договору № ДН-4/100).

Сторонами договору погоджено термін його дії 5 років з 02.10.2012 р. по 01.10.2017 р. включно (п. 21 договору № ДН-4/100).

Матеріалами справи підтверджується, що у квітні 2016 року на станцію Миколаїв-Вантажний на адресу відповідача прибуло 26 вагонів за №№: 58378498, 55118400, 60264116, 62004015, 57436321, 58378159, 61226403, 55118160, 54122361, 66750605, 66065665, 66130550, 56107683, 60971264, 53188975, 56952278, 67886150, 65882854, 65299075, 67883553, 66102062, 67889303, 66937558, 60669066, 67354704, 66935461, у котрих, згідно накладних №№ 47781323, 47781471, 47781489, 47781497, 47781513, 47781554, 47819123, 47819107, 47819099, 47882618, 47882600, 47882592, 47882584, 47882576, 47842000, 47841994, 47841713, 47841705, 47841697, 47841671, 45436086, 45436052, 45436078, 44711620, 40225807, 40225849, вантажем зазначено метал /а.с. 85-97/. У графі 49 цих накладних унесено запис «Охорона залізниці». Вказані вагони простояли в очікуванні вивантаження на станції призначення Миколаїв-Вантажний з простроченням установлених строків через неприйняття вантажу відповідачем. Викладене також підтверджується витягом з книги повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження форми ГУ-2 /а.с. 15/.

У звязку із несвоєчасним вивезенням вагонів із колій станції Миколаїв-Вантажний працівниками станції складено про початок затримки вагонів в очікуванні подачі під вантажні операції з вини клієнта (невиконання переробної спроможності), що підтверджується актами загальної форми ГУ-23: від 01.04.2016 р. № 1065, від 02.04.2016 р. № 1067, від 02.04.2016 р. № 1069, від 03.04.2016 р. № 1070, від 03.04.2016 р. № 1071, від 03.04.2016 р. № 1073, від 02.04.2016 р. № 1889, від 19.04.2016 р. № 1252, від 19.04.2016 р. № 1260, від 19.04.2016 р. № 1253, від 19.04.2016 р. № 1428 /а.с. 27-37/; від 02.04.2016 р. № 1068, від 03.04.2016 р. № 1074, від 03.04.2016 р. № 1072, від 19.04.2016 р. № 1483, від 19.04.2016 р. № 1448 про затримку стрілка ВОХР по охороні цих же вагонів /а.с. 16, 18, 20, 23, 25/, в яких відображені час початки та закінчення затримки, номери вагонів та причини затримки.

Зазначені акти підписано представниками станції Миколаїв-Вантажний Одеської залізниці та Миколаївського річкового порту.

Зазначені дані були внесені до накопичувальних карток зборів за роботи (послуги) та штрафів, пов'язаних з перевезенням вантажів (вантажобагажу), не підписаних відповідачем з мотивуванням того, що послуги охорони не замовлялися.

Відповідач оплатив надані станцією Миколаїв-Вантажний Одеської залізниці послуги зі зберігання вантажу у вагонах та плату за користування вагонами без зауважень на підставі складених працівниками станції відомостей плати за користування вагонами форми ГУ-46 №№ 03040399р, 04040406р, 04040407р, 05040408р, 21040449р, 27049110р та накопичувальної картки зборів за роботи (послуги) та штрафів, пов'язаних з перевезенням вантажів (вантажобагажу) форми ФДУ-92 № 05040541 (а.с. 38-44), проте відмовився від оплати зборів за охорону вантажу на суму 24908,08 грн. (з урахуванням ПДВ в сумі 4151,35 грн.), нарахованих згідно накопичувальних карток, що й стало підставою для звернення позивача з даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, місцевий господарський суд виходив з того, що матеріалами справи підтверджується факт затримки вантажу, що підлягає охороні, з незалежних від Одеської залізниці причин та здійснення охорони вантажу.

Аналізуючи матеріали справи, судова колегія доходить висновку, що судом першої інстанції цілком вірно встановлені обставини справи та ним була дана правильна юридична оцінка із застосуванням до спірних правовідносин належних норм матеріального права з дотриманням процесуального законодавства України.

Посилання Миколаївського річкового порту на відсутність договірних правовідносин щодо охорони, як на підставу для відмови у задоволені позовних вимог, колегія суддів вважає неспроможними.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, зокрема, з актів цивільного законодавства.

Статтею 14 названого Кодексу визначено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, установлених договором або актом цивільного законодавства.

Частиною 5 статті 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Нормативними актами, зокрема, статтею 12 Закону України «Про залізничний транспорт», постановою Кабінету Міністрів України «Про забезпечення охорони вантажів, що перевозяться залізничним транспортом» від 22.02.1994 р. № 106, Переліком вантажів, які повинні супроводжуватися особовим складом відомчої воєнізованої охорони на залізничному транспорті на всьому шляху прямування залізницями України, пунктом 31 Розділу ІІ Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту України від 26.03.2009 р. № 317, визначене обовязкове супроводження ВОХР та охорону певних вантажів, та встановлено, що плата за це нараховується кожному відправнику (одержувачу, експедитору) окремо.

Згідно до пункту 2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 р. № 644, усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки.

Такі картки наявні в матеріалах справи, складені належним чином, але відповідачем дані документи не підписувалися з причин, що послуги охорони, які є обовязковими, не замовлювалися.

Факти затримки вантажу і здійснення охорони встановлені на підставі досліджених матеріалів справи, тоді як відповідачем не доведені обставини, з якими пов'язується звільнення від сплати за охорону залізниці, а саме: супроводження вантажу під час перевезення провідником відправника (одержувача) згідно до п. 27 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 р.

Безпідставним є й посилання скаржника про непідтвердження здійснення охорони, оскільки це спростовується накладними, в графі 49 яких містяться відмітки про охорону залізницею, маршрутами варти відомчої воєнізованої охорони, журналом здачі вагонів під охорону тощо.

Не може погодитися колегія суддів й з твердженням Миколаївського річкового порту про те, що позивачем не обґрунтовані підстави покладення відповідальності саме на відповідача, оскільки згідно до п. 31.1 Збірника тарифів від 26.03.2009 р. № 317 передбачений обовязок плати альтернативно, тобто зобовязаними особами можуть бути як відправник, так і одержувач.

До того ж, у відповідності до угоди № 1 від 04 січня 2016 року, укладеною в межах договору № ДН-4/100 від 24.08.2012 р. про експлуатацію залізничної підїзної колії між Миколаївським річковим портом та ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЖТ», погодженою Одеською залізницею /а.с.106/, встановлене зобовязання відповідача здійснення оплати за користування вагонами у 2016 році, а також інших зборів.

За таких обставин, судова колегія вважає, що оскаржуване рішення господарського суду Миколаївської області відповідає обставинам справи та вимогам закону, а тому підстав для його скасування чи зміни не вбачається.

Керуючись ст.ст. 101-105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства судноплавної компанії «Укррічфлот» в особі філії публічного акціонерного товариства судноплавної компанії «Укррічфлот» «Миколаївський річковий порт» залишити без задоволення, а рішення господарського суду Миколаївської області від 09.11.2016 р. у справі № 915/1059/16 без змін.

Головуючий суддя В.В. Лашин

Суддя К.В. Богатир

Суддя О.Ю. Аленін