КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" лютого 2017 р. Справа№ 910/13930/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Дідиченко М.А.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі: Верьовкін С.С.

за участю представників сторін:

від ПАТ «КБ «Правекс - Банк»: Куліш О.О. ( за довіреністю №484 від 09.06.2016)

від ПАТ "ДАТАГРУП": Шелест В.С. ( за довіреністю №113 від 06.09.2016)

від ТОВ «Технікс Ресурс»: Додул Максим ( керівник)

розглянувши апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Датагруп"

на рішення господарського суду міста Києва від 26.10.2016р.

у справі № 910/13930/16 (суддя: Андреїшина І.О.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Технікс Ресурс"

до приватного акціонерного товариства "Датагруп"

про стягнення 15 041249,84 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовною заявою до відповідача про стягнення 14 218 269, 25 грн., з яких: 11 729 750, 00 грн. простроченої кредитної заборгованості, 2 306 643, 10 грн. прострочених відсотків, 152 668, 91 грн. пені по кредиту, 29 207,24 грн. пені по відсоткам, у зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань відповідно до договору про відкриття кредитної лінії № 661-001/11 від 25.01.2011.

У жовтні 2016 року позивачем було подано до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №661-001/11 від 25.01.2011 року , в загальному розмірі 15 041 249,84 грн., в тому числі: 11 729 750,00 грн. - простроченої кредитної заборгованості; 2 153 409,019 грн. - простроченої заборгованості за відсотками; 187 864,57 грн. - пені по відсоткам; 970 226,08 грн. - пені по кредиту.

Рішенням господарського суду міста Києва від 26.10.2016 р. у справі № 910/13930/16 позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк "Правекс-Банк" задоволено повністю: стягнуто з приватного акціонерного товариства "ДАТАГРУП" на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "Правекс-Банк" 11 729 750 грн. 00 коп. простроченої кредитної заборгованості, 2 153409 грн. 19 коп. простроченої заборгованості за відсотками, 187 864 грн. 57 коп. пені по відсоткам, 970 226 грн. 08 коп. пені по кредиту.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що матеріалами справи належним чином доведено порушення позичальником - приватним акціонерним товариством "Датагруп" зобов'язання за кредитним договором щодо сплати суми кредиту та процентів за користування кредитом, та прийшов до висновку про те, що у публічного акціонерного товариства комерційний банк "Правекс-Банк" виникло право стягнення заборгованості та нарахувати штрафні санкції за невиконання зазначених зобов'язань за несвоєчасну сплату процентів та за несвоєчасне повернення кредиту.

Не погоджуючись з рішенням суду, приватне акціонерне товариство "Датагруп" звернулось з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 26.10.2016 р. по справі № 910/13930/16 та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав на те, що рішення суду є необґрунтованим та прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначив, що суд першої інстанції належним чином не дослідив розрахунок основного боргу та штрафних санкцій та безпідставно задовольнив позовні вимоги.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.11.2016 р. апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "ДАТАГРУП" прийнято до розгляду та порушено апеляційне провадження у справі № 910/13930/16.

20.12.2016 р. через відділ документального забезпечення суду від позивача надійшли письмові пояснення, в яких позивач просив залишити рішення господарського суду міста Києва від 26.10.2016 р. у справі № 910/13930/16 без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

30.01.2017 р. через відділ документального забезпечення суду від ТОВ "Технікс Ресурс" надійшло клопотання, в якому ТОВ "Технікс Ресурс" просить залучити його до розгляду справи як процесуального правонаступника ПАТ КБ "Правекс-Банк" та здійснити заміну сторони по справі - позивача з ПАТ КБ "Правекс-Банк" на ТОВ "Технікс Ресурс" і визнати його позивачем по справі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.02.2017 року клопотання ТОВ "Технікс Ресурс" задоволено: здійснено заміну сторони по справі №910/13930/16 позивача з ПАТ КБ "Правекс-Банк" на ТОВ "Технікс Ресурс" і визнано його позивачем по справі.

В судовому засіданні, 07.02.2017 року представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати.

Представник ТОВ «Технікс Регурс» підтримав вимоги апеляційної скарги відповідача, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст. 101 Господарського процесуального кодексу апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, між публічним акціонерним товариством комерційний банк "Правекс-Банк" (банк, позивач) та приватним акціонерним товариством "Датагруп" (позичальник, відповідач) було укладено договір про відкриття кредитної лінії №661-001/11 від 25.01.2011 р. (кредитний договір) (т.1 а.с.30-33).

За умовами п. 1.1. та п. 4.1 кредитного договору, банк має право надати позичальнику відновлювану кредитну лінію (кредит) у валюті, обумовлений в цьому договорі, у розмірі 15 000 000,00 грн., а позичальник зобов'язується прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути його банку в повному обсязі в порядку та строки, обумовлені цим договором, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобов'язання передбачені цим договором. Позичальник зобов'язаний повернути кредит в повному обсязі в валюті кредиту в строк до 25.01.2013 р., на рахунок № 0011 в ПАТКБ "ПРАВЕКС-БАНК", МФО 321983.

В подальшому, між сторонами були укладені договори про внесення змін та доповнень до кредитного договору від 01.03.2011 р., 30.06.2011 р., від 24.01.2012 р., від 24.02.2012 р., від 12.03.2012 р., від 16.05.2012 р., від 05.06.2012 р., якими було внесено зміни до п. 3.1., п.3.2. кредитного договір, а саме передбачено, що кожні дванадцять місяців дії кредитного договору (період) процентна ставка підлягає перегляду і погодженню сторонами. На перший період за домовленістю сторін процентна ставка погоджується в розмірі 17,5 % річних, в період: з 01.03.2011 до 01.07.2011 встановлюється процентна ставка в розмірі 17% річних, з 01.07.2011 до 24.01.2012 встановлюється процентна ставка в розмірі 17% річних, з 25.01.2012 до 25.02.2012 встановлюється процентна ставка в розмірі 21% річних, з 25.02.2012 до 25.03.2012 встановлюється процентна ставка 21% річних, з 25.03.2012 до 25.05.2012 встановлюється процентна ставка в розмірі 21%, з 25.05.2012 до 25.11.2012 встановлюється процентна ставка в розмірі 20% річних. (т. 1 а.с.16-30).

Відповідно до п.3.1. кредитного договору, з урахуванням змін та доповнень, внесених договорами про внесення змін та доповнень до кредитного договору від 04.02.2013 р., від 24.12.2013 р., від 29.12.2015 р., сторони домовились, що кредит надається позичальнику строком з 25.01.2011 р. до 30.06.2016 р..

На період: з 26.11.2012 до 01.04.2013 встановлюється процентна ставка в розмірі 21% річних, з 01.04.2013 до 31.03.2015 встановлюється процентна ставка в розмірі 21.% річних, з 01.04.2015 до 30.06.2016 встановлюється процентна ставка в розмірі 16% річних.

Відповідно до п.3.1. кредитного договору, з урахуванням змін та доповнень, внесених договором про внесення змін та доповнень до кредитного договору від 29.12.2015, сторони домовились, що позичальник зобов'язується погасити заборгованість за кредитом у строк до 30.06.2016 р., відповідно до графіку, встановленого в даному пункті, а саме:

- строк погашення до 29.12.2015 в сумі 957 600,00 грн.

- строк погашення до 31.12.2015 в сумі 119 700,00 грн.

- строк погашення до 31.01.2016 в сумі 119 700,00 грн.

- строк погашення до 29.02.2016 в сумі 119 700,00 грн.

- строк погашення до 31.03.2016 в сумі 119 700,00 грн.

- строк погашення до 30.04.2016 в сумі 128 250,00 грн.

- строк погашення до 31.05.2016 в сумі 128 250,00 грн.

- строк погашення до 27.06.2016 в сумі 128 250,00 грн.

- строк погашення до 30.06.2016 в сумі 11 729 750,00 грн.

Всього на загальну суму 13 552 900,00 грн.

За умовами п.п. 3.9. кредитного договору, з урахуванням змін та доповнень, внесених договором про внесення змін та доповнень до кредитного договору від 29.12.2015 р., проценти за користування кредитом та нараховані за період з 01.04.2015 до 31.03.2016 включно підлягають сплаті позичальником до 30.06.2016.

Пунктом 9.1. кредитного договору встановлено, що за порушення строків повернення кредиту та внесення процентів за користування кредитом, банк має право стягнути з позичальника пеню за кожен день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за весь період прострочення.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання вимог кредитного договору позивачем було надано відповідачу кредитні кошти в обумовленому порядку та розмірі, що підтверджується виписками з рахунків позичальника (а.с.15 том 1). Отже, позивачем були виконані зобов'язання перед відповідачем за кредитним договором у повному обсязі та належним чином. Проте, відповідач належним чином зобов'язання за кредитним договором не виконав.

Внаслідок невиконання умов договору, відповідач має заборгованість перед позивачем, за кредитним договором, яка виходить з розрахунку, що додається, і складає 14 218 269,25 грн., з яких:

- 11 729 750,00 грн. - сума простроченої кредитної заборгованості;

- 2 306 643,10 грн. - сума прострочених відсотків;

- 152 668,91 грн. - пеня по кредиту;

- 29 207,24 грн. - пеня по відсоткам.

У відповідності до заяви про збільшення позовних вимог, з урахуванням часткового погашення заборгованості та додатково нарахованої пені, відповідно до розрахунку заборгованості станом на 04.10.2016, 15 041 249,84 грн., з яких:

- 11 729 750,00 грн. - сума простроченої кредитної заборгованості;

- 2 153 409,19 грн. - сума простроченої заборгованості за відсотками;

- 970 226,08 грн. - пеня по кредиту;

- 187 864,57 грн. - пеня по відсоткам.

У зв'язку з чим має місце нова ціна позову - 15 041 249, 84 грн.

Позивач звернувся з позовними вимогами на підставі того, що відповідачем не були виконанні зобов'язання за кредитним договором, кошти у встановлений строк повернуті не були, тому позивач просить стягнути 15 041 249,84 грн., з яких: 11 729 750, 00 грн. простроченої кредитної заборгованості, 2 153 409,19 грн. прострочених відсотків, 970 226,08 грн. пені по кредиту, 187 864,57 грн. пені по відсоткам у зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань відповідно до договору про відкриття кредитної лінії № 661-001/11 від 25.01.2011.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що оскільки позичальником - приватним акціонерним товариством "ДАТАГРУП" було порушено зобов'язання за кредитним договором щодо своєчасної сплати суми боргу по кредиту та процентів за користування кредитом, то у публічного акціонерного товариства комерційний банк "Правекс-Банк" виникло право стягнення заборгованості та нарахувати штрафні санкції за невиконання зазначених зобов'язань за несвоєчасну сплату процентів та за несвоєчасне повернення кредиту

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Як передбачено вимогами ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За змістом ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі змістом статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Частинами 1 ст. 625 та ч.1 ст.626 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У відповідності до статей 628 та 629 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За приписами ст. 1048 ЦК України України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів належних йому.

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, позивач взяті на себе зобов'язання виконав належним чином, надавши приватному акціонерному товариству "ДАТАГРУП" за кредитною лінією № 661-001/11 кредитні кошти у сумі 15 000 000,00 грн.

В свою чергу, приватне акціонерне товариство "ДАТАГРУП" в строк, визначений відповідно до умов кредитного договору та додаткових угод до нього, а саме до 30.06.2016 року свої зобов'язання за даним кредитним договором належним чином не виконало, у зв'язку з чим у публічного акціонерного товариства комерційний банк "Правекс-Банк" виникло право вимоги до боржника (позичальника) щодо сплати заборгованості за спірним кредитним договором.

Так за вірним розрахунком позивача, який було перевірено колегією суддів, станом час винесення рішення заборгованість приватного акціонерного товариства "ДАТАГРУП" по тілу кредиту за кредитним договором становить 11 729 750,00 грн. - основний борг за кредитом, 2 153 409,19 грн. - сума простроченої заборгованості за відсотками.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що позовні вимоги про стягнення 11 729 750,00 грн. - основний борг за кредитом та 2 153 409,19 грн. простроченої заборгованості за відсотками є обґрунтованими документально доведеними, а скаржником не спростовані, тому судом першої інстанції правомірно були задоволенні за вірним розрахунком позивача.

Доводи апеляційної скарги про неправильність нарахування заборгованості по кредитному договору №661-001/11, колегія суддів вважає необґрунтованими та безпідставними, оскільки розрахунок заборгованості повністю відповідає умовам кредитного договору, чинному законодавству та є вірним. Контрозрахунку відповідач не надавав.

Відносно позовних вимог про стягнення з приватного акціонерного товариства "ДАТАГРУП" 187 864,57 грн. пені по відсоткам та 970 226,08 грн. пені по кредиту, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

У відповідності до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Як видно з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, відповідно до умов п. 9.1. кредитного договору за порушення строків повернення кредиту та внесення процентів за користування кредитом, банк має право стягнути з позичальника пеню за кожен день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за весь період прострочення.

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції проте, що оскільки позичальником - приватним акціонерним товариством "ДАТАГРУП" було порушено зобов'язання за кредитним договором щодо сплати суми кредиту та процентів за користування кредитом, то у публічного акціонерного товариства комерційний банк "Правекс-Банк" виникло право нарахувати штрафні санкції за невиконання зазначених зобов'язань за несвоєчасну сплату процентів та за несвоєчасне повернення кредиту.

За таких обставин, перевіривши розрахунок пені, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що він є арифметично вірним, тому позовні вимоги в частині стягнення з приватного акціонерного товариства "ДАТАГРУП" 187 864, 57 грн. пені по відсоткам та 970 226,08 грн. пені по кредиту є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Контррозрахунку пені відповідачем надано не було.

Щодо клопотання представника позивача - товариства з обмеженою відповідальністю «Технікс Ресурс» про припинення провадження у справі на підставі того, що він не підтримує та відмовляється від позовних вимог, колегія суддів зазначає, що вищевказане клопотання задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до вимог ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до п. 8 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 17.05.2011 р. «Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України» норми ГПК щодо вчинення господарським судом першої інстанції певних процесуальних дій не застосовуються судом апеляційної інстанції у випадках, коли відповідною нормою ГПК прямо передбачено, що процесуальна дія вчиняється лише до прийняття рішення судом першої інстанції, крім передбаченого статтею 24 ГПК права залучати до участі у справі іншого відповідача, здійснити за згодою позивача заміну первісного відповідача належним відповідачем та зазначеного у статті 27 ГПК права залучити до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору. Апеляційна інстанція не застосовує положення ГПК щодо затвердження господарським судом мирової угоди та відмови позивача від позову.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.

Дослідивши матеріали наявні у справі, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та виніс законне обґрунтоване рішення, яке відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із рішенням господарського суду міста Києва від 26.10.2016 року у справі № 910/13930/16, отже підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Датагруп" на рішення господарського суду міста Києва від 26.10.2016 року у справі № 910/13930/16 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 26.10.2016 року у справі № 910/13930/16 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/13930/16 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через суд апеляційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді М.А. Дідиченко

Є.Ю. Пономаренко