ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

08.02.2017 Справа № 904/10952/16

Суддя господарського суду Дніпропетровської області Новікова Р.Г. при секретарі судового засідання Яковлєвій А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

За позовом Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "ОСОБА_1 залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

про стягнення штрафу у розмірі 133933грн.20коп.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_2, дов. №3/81 від 03.01.2017р.;

Від відповідача: ОСОБА_3, дов. №2077 від 25.10.2016р.

СУТЬ СПОРУ: Приватне акціонерне товариство "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" звернулось до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "ОСОБА_1 залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" з позовом про стягнення штрафу у розмірі 133933грн.20коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час здійснення перевезення залізничних вагонів, на адресу позивача за накладними №№№49263874, 49263866, 49090137, 49664097, 49568827 відповідачем було допущено прострочення термінів доставки вантажу, що передбачені статтею 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, та що, відповідно, є порушенням статей 41, 116 Статуту залізниць України. За порушення терміну доставки вантажів позивач просив суд стягнути з відповідача штраф у сумі 133933грн.20коп.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 29.11.2016р. порушено провадження у справі. Справа призначалась до розгляду в судових засіданнях на 14.12.2016р., 18.01.2018р., 01.02.2017р. та 08.02.2017р.

01.02.2017р. відповідач надав письмові заперечення на позовну заяву №б/н від 01.02.2017р. У вказаних запереченнях відповідач зазначає, що залізничні накладні, згідно яких здійснювалось перевезення, були оформлені на станціях Каракуба, Харцизьк та Сартана. Вказані станції належать Державному підприємству "Донецька залізниця" та знаходяться у зоні АТО. Відповідач стверджує, що у звязку з неможливістю оформити певні документи, а також без припинення Державного підприємства "Донецька залізниця", Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" не може бути його правонаступником. За наведених обставин, відповідач зазначає, що він не може бути відповідачем у справі.

08.02.2017р. позивач надав заперечення на відзив, в якому зазначив, що оскільки станцією призначення у всіх спірних накладних є станція ОСОБА_1 залізниці, в порядку статті 131 Статуту залізниць України саме Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "ОСОБА_1 залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" є належним відповідачем у справі. Крім того, позивач виклав свою правову позицію стосовно сертифікату ТПП України №1361 від 11.10.2014р., виданого Державному підприємству "Донецька залізниця".

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд, встановив.

У липні 2016 року Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "ОСОБА_1 залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" до станції призначення ОСОБА_1 залізниці здійснено перевезення вантажу.

Під час здійснення вказаних перевезень вантажів відповідачем було допущено прострочення термінів доставки, що підтверджується календарними штемпелями на залізничних накладних №№№49263874, 49263866, 49090137, 49664097, 49568827 а саме: вантаж доставлено одержувачу з порушенням терміну доставки, визначеного статтею 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 (далі - Правила обчислення термінів доставки вантажу).

Отже, позивач, посилаючись на допущене відповідачем прострочення термінів доставки вантажу, що передбачені статтею 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, на підставі статті 116 Статуту залізниць України нарахував та просить суд стягнути з відповідача штраф у загальному розмірі 133933грн.20коп. Відповідач з розміром штрафу не погоджується, що і є причиною спору.

Відповідно до статті 307 Господарського кодексу України, положення якої кореспондуються із положеннями статті 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до частини 2 статті 908 Цивільного кодексу України умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної (частина 3 статті 909 Цивільного кодексу України).

Відповідно до підпункту 8 пункту 6 розділу 1 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 (далі - Статут), накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

При цьому, Статут залізниць України визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (стаття 2 Статуту). На підставі цього Статуту затверджені Міністерством транспорту Правила перевезень вантажів, які є обов'язковими для всіх юридичних осіб (стаття 5 Статуту).

Правилами перевезень вантажів, а саме пунктом 1.1. "Правил оформлення перевізних документів", затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 № 644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 №138) та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.06.2011 за № 765/19503, а також статтею 23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Накладна згідно з вказаними Правилами може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису). Порядок здійснення електронного документообігу під час перевезення вантажів залізничним транспортом у внутрішньому сполученні регламентується додатком до договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги.

Згідно зі статтею 22 Статуту за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов'язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов'язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Відповідно до статті 41 Статуту залізниці зобов'язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами обчислення термінів доставки вантажів, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно з пунктом 1.2. Правил обчислення термінів доставки вантажу (далі - Правила), термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Пунктом 1.1. наведених Правил визначено терміни, в які залізниці зобов'язані доставляти вантажі за призначенням, зокрема, відповідно до підпункту 1.1.1. наведеного пункту, у разі перевезення вантажною швидкістю вагонними відправками у великотоннажних контейнерах термін доставки вантажу обчислюється виходячи з 1 (однієї) доби на кожні повні та неповні 200 км.

Пунктом 2.1. вказаних Правил визначено, що обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах.

Разом з тим, згідно з пунктом 2.4. наведених Правил, терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов'язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції (пункт 2.9. Правил).

Відповідно до статті 116 Статуту за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб'єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання, в силу статті 525 Цивільного кодексу України, не допускається.

Відповідно до частини 1 статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За накладною №49263874 завантажені вагони прийнято до перевезення на станції Сартана - 05.07.2016р., далі на шляху прямування вантаж було затримано з 05.07.2016р. до 13.07.2016р. Приймання вантажу з Донецької залізниці на ОСОБА_1 по станції ОСОБА_1 відбулось 13.07.2016р. Таким чином, вагони по станціях Донецької залізниці знаходились 9 діб при нормі доставки в цілому за цим перевезенням 6 діб. Внаслідок затримки вантажу, позивачем заявлено штраф на накладною №49263874 в розмірі 5105грн.60коп. за порушення терміну доставки вантажу на 3 доби.

За накладною №49263866 завантажені вагони прийнято до перевезення на станції Сартана - 05.07.2016р., далі на шляху прямування вантаж було затримано з 05.07.2016р. до 13.07.2016р. Приймання вантажу з Донецької залізниці на ОСОБА_1 по станції ОСОБА_1 відбулось 13.07.2016р. Таким чином, вагони по станціях Донецької залізниці знаходились 9 діб при нормі доставки в цілому за цим перевезенням 6 діб. Внаслідок затримки вантажу, позивачем заявлено штраф на накладною №49263866 в розмірі 12838грн.00коп. за порушення терміну доставки вантажу на 3 доби.

За накладною №49090137 завантажені вагони прийнято до перевезення на станції Харцизьк - 27.06.2016р., далі на шляху прямування вантаж було затримано з 27.06.2016р. до 07.07.2016р. Приймання вантажу з Донецької залізниці на ОСОБА_1 по станції ОСОБА_1 відбулось 07.07.2016р. Таким чином, вагони по станціях Донецької залізниці знаходились 11 діб при нормі доставки в цілому за цим перевезенням 6 діб. Внаслідок затримки вантажу, позивачем заявлено штраф на накладною №49090137 в розмірі 3082грн.80коп. за порушення терміну доставки вантажу на 5 діб.

За накладною №49664097 завантажені вагони прийнято до перевезення на станції Каракуба - 22.07.2016р., далі на шляху прямування вантаж було затримано з 22.07.2016р. до 29.07.2016р. Приймання вантажу з Донецької залізниці на ОСОБА_1 по станції ОСОБА_1 відбулось 29.07.2016р. Таким чином, вагони по станціях Донецької залізниці знаходились 8 діб при нормі доставки в цілому за цим перевезенням 6 діб. Внаслідок затримки вантажу, позивачем заявлено штраф на накладною №49664097 в розмірі 16407грн.00коп. за порушення терміну доставки вантажу на 2 доби.

За накладною №49568827 завантажені вагони прийнято до перевезення на станції Каракуба - 18.07.2016р., далі на шляху прямування вантаж було затримано з 18.07.2016р. до 28.07.2016р. Приймання вантажу з Донецької залізниці на ОСОБА_1 по станції ОСОБА_1 відбулось 28.07.2016р. Таким чином, вагони по станціях Донецької залізниці знаходились 11 діб при нормі доставки в цілому за цим перевезенням 5 діб. Внаслідок затримки вантажу, позивачем заявлено штраф на накладною №49568827 в розмірі 96499грн.80коп. за порушення терміну доставки вантажу на 6 діб.

Тобто по станціях Донецької залізниці вантажі знаходились 2-6 діб. Станція Сартана Донецької залізниці, знаходиться в смт. Сартана, станція Харцизьк Донецької залізниці, знаходиться в м. Харцизьк, станція Каракуба розташована у м. Комсомольське Старобешівського району Донецької області.

Зазначені населені пункти входять до переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення (Додаток 2 до розпорядження КМУ 07.11.14 №1085-р). У зв'язку із руйнуванням залізничної інфраструктури на частині території Донецької залізниці, Укрзалізницею було внесено зміни до діючого Порядку направлення вагонопотоків та план формування вантажних поїздів (Оперативна вказівка №20/ПФ від 09.07.15р.).

Відповідач вказує, що прострочення у доставці вантажу відбулося на шляху перевезення по Донецькій залізниці, проте, з незалежних від залізниці причин, а саме через перебування станцій залізниці на території проведення АТО.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 Про рішення ОСОБА_4 національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України уведено в дію відповідне рішення ОСОБА_4 національної безпеки і оборони України щодо проведення антитерористичної операції на сході України.

Тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, визначено Законом України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції від 2 вересня 2014 року № 1669-VII, за змістом ч. 1 ст. 1 якого періодом проведення антитерористичної операції є час між датою набрання чинності Указом Президента України від 14 квітня 2014 року №405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Частиною другою зазначеної статті встановлено, що територія проведення антитерористичної операції - це територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

У подальшому на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р, в який внесено зміни розпорядженням Кабінету Міністрів України від 18.02.2015 року №128-р, затверджено переліки населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до яких, у тому числі, включено м. Харцизьк, смт. Сартана, м. Комсомольське.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Статтею 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" в редакції Закону України від 02.09.2014 року також встановлено, що торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини.

Порядок, підстави та строк видачі Сертифікатів про настання форс-мажорних обставин встановлений Регламентом засвідчення Торгово - промисловою палатою України та регіональними ТПП форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). Відповідно до Регламенту форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за зверненням суб'єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, податковим та/чи іншим зобов'язанням, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.

Вказаний Регламент ТПП є спеціальною нормою, яка регулює відповідні правовідносини, а тому учасники таких правовідносин повинні дотримуватись вимог, викладених у Регламенті ТПП.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В матеріалах справи відсутній Сертифікат ТПП України, який би міг бути підставою для звільнення відповідача від відповідальності за неналежне виконання зобов'язання щодо вчасної доставки вантажу.

Наданий відповідачем сертифікат (висновк) №1361 про настання обставин непереборної сили від 14.10.2014, не є підставою для звільнення відповідача від відповідальності, оскільки вказаний сертифікат ТПП України, виданий ДП "Донецька залізниця", засвідчує настання обставин непереборної сили з 01.08.2014 при здійсненні господарської діяльності на території Донецької та Луганської областей та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обов'язкових платежів.

У разі наявності причин, що дають право залізниці на збільшення терміну доставки, такі причини повинні зазначатись у графі 49 накладної. У накладних №№49263874, 49263866, 49090137, 49664097, 49568827 відсутні будь-які відомості щодо причин, які б давали залізниці право на збільшення терміну доставки.

Отже, надані відповідачем документи не є належними та допустимими доказами в підтвердження наявності обставин непереборної сили як підстави для звільнення відповідача від відповідальності за неналежне виконання зобов'язання щодо вчасної доставки вантажу, внаслідок чого позовні вимоги слід визнати обґрунтованими.

Судом встановлено, що штрафні санкції, нараховані позивачем за накладними №№49263874, 49263866, 49090137, 49664097, 49568827 є обґрунтованими, а відтак сума штрафу за порушення терміну доставки вантажів становить 133933грн.20коп.

Разом з тим, пункт 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України надає право суду у виняткових випадках зменшувати розмір штрафу, який підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Виходячи із загальних засад, встановлених у ст. 3 Цивільного кодексу України, а саме, справедливості, добросовісності та розумності, приймаючи до уваги, що кількість днів прострочення доставки вантажу є відносно незначною, враховуючи, що вантаж відправлявся зі станцій, які знаходяться на території де триває антитерористична операція (розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р, від 18.02.2015 року №128-р), суд вважає за необхідне за власною ініціативою зменшити пред'явлений до стягнення штраф за накладними №№49263874, 49263866, 49090137, 49664097, 49568827 на 50%, тобто до стягнення за даними накладними підлягає штраф в загальному розмірі 66966грн.60коп.

Судові витрати розподіляються відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене та керуючись нормами статей Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 2, 4, 21, 22, 33, 34, 36, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "ОСОБА_1 залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення штрафу у розмірі 133933грн.20коп. задовольнити частково.

Зменшити розмір штрафу з 133933грн.20коп. до 66966грн.60коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ) в особі Регіональної філії "ОСОБА_1 залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (49602, м. Дніпропетровськ, пр. Д Яворницького, 108, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (ідентифікаційний код: 00191023; місцезнаходження: 50079, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг) штраф у розмірі 66966грн.60коп. та судовий збір в розмірі 2009грн.00коп.

Видати наказ після набрання чинності рішенням.

В судовому засіданні від 08.02.2017р. проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст підписаний 13.07.2017р.

Суддя ОСОБА_4