ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" січня 2017 р.Справа № 922/3975/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калантай М.В.

при секретарі судового засідання Семенову О.Є.

розглянувши справу

за позовом Заступника керівника Лозівської місцевої прокуратури, м.Лозова Харківської області
до Близнюківської районної державної адміністрації Харківської області, смт.Близнюки Харківської області , Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Лозова Харківської області
про визнання недійсним договору
за участю представників:

від прокуратури: Горгуль Н.В., посвідчення від 29.10.2015 №036152

від першого відповідача: не з'явився

від другого відповідача: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Лозівської місцевої прокуратури, м.Лозова Харківської області (далі за текстом - прокурор), в інтересах держави звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Близнюківської районної державної адміністрації Харківської області, смт.Близнюки Харківської області (далі за текстом - перший відповідач), та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Лозова Харківської області (далі за текстом - другий відповідач), про визнання недійсним договору б/н від 20.04.2004 та додаткової угоди від 03.01.2012, укладених між відповідачами, щодо оренди земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2.

В судовому засіданні прокурор підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив позов задовольнити.

Перший відповідач в судове засідання представника не направив, відзиву не надав, причини неявки суду не повідомив. Про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Другий відповідач у відзиві проти позову заперечив, просив в його задоволенні відмовити. При цьому, вказав, що законодавство, яке діяло на момент виникнення спірних правовідносин, не надавало орендарю права самостійно визначати нормативну грошову оцінку землі, а підставою для її проведення було: рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування; договір між зацікавленими особами. Близнюківською районною державною адміністрацією Харківської області рішення про проведення нормативної грошової оцінки земельних ділянок, які передавалася в оренду мені, не приймалося. Відтак, під час укладення спірного договору оренди було застосовано норми постанови Кабінету Міністрів України від 13.12.2006 № 1724 "Деякі питання оренди земель", а саме додаток 1 "розрахунок розміру орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності, грошова оцінка яких не проведена" та Методики нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 1995 року № 213. В п. 5 спірного Договору оренди землі, нормативно-грошова оцінка земельної ділянки зазначена та становить 513883,32грн. Будь-яких доказів про заниження розміру нормативно-правової оцінки земельної ділянки і, відповідно, розміру орендної плати, суду не було подано. Крім того, відсутність належно проведеної нормативної грошової оцінки земельної ділянки може слугувати підставою не для визнання договору оренди недійсним в цілому, а підставою для внесення відповідних змін до таких договорів та спонукання орендаря до вчинення відповідних дій. Також вважає, що протиправна поведінка першого відповідача, як органу публічної влади, при укладенні оспорюваного договору в будь-якому випадку не може бути підставою для позбавлення права орендаря користування орендованою земельною ділянкою. Крім того, прокурором не надано жодного доказу на підтвердження того, що оспорювані договори порушують економічні інтереси держави.

В призначене судове засідання другий відповідач не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши представника прокуратури, всебічно і повно дослідивши надані до матеріалів справи докази, суд встановив наступне.

Розпорядженням голови Близнюківської районної державної адміністрації №117 від 20.04.2004 затверджено проект відводу земельної ділянки у тимчасове користування на умовах оренди ПП ОСОБА_1 та надано земельну ділянку площею 56,0303 га в оренду.

На підставі вказаного розпорядження між Близнюківською районною державною адміністрацією Харківської області та ФОП ОСОБА_1 укладено договір оренди б/н від 20.04.2004 (далі за текстом - Договір), за умовами якого перший відповідач передав в платне користування другому відповідачу земельну ділянку сільськогосподарського призначення (рілля), яка знаходиться за межами населеного пункту на території Криштопівської сільської ради Близнюківського району Харківської області, площею 56,0303га, строком до 5 років.

Пунктом 5 Договору встановлено, що нормативно-грошова оцінка земельної ділянки становить 513883,32грн.

Договір зареєстровано у Близнюківському районному відділі реєстрації земель, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 30.05.2105 за №04.

Розпорядженням голови Близнюківської районної державної адміністрації №219 від 14.04.2010 внесено зміни в п.2 вищевказаного розпорядження №117 від 20.04.2004, замінивши термін оренди з "п'яти" років на "двадцять".

Додатковою угодою від 20.05.2010 продовжено Договір на 15 років, а також внесено зміни в частині розміру орендної плати, яку встановлено в розмірі 300,00грн. за гектар.

Додатковою угодою від 05.09.2016 до Договору внесено зміни шляхом доповнення пункту 2 Договору "Об'єкт оренди" абзацом наступного змісту: "В оренду передається земельна ділянка державної власності сільськогосподарського призначення (сільськогосподарські угіддя, рілля) - загальною площею 56,0303га, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2". Також пункт 9 розділу "Орендна плата" викладено в такій редакції: "Орендна плата за користування земельною ділянкою вноситься орендарем на рахунки місцевих бюджетів, відповідно до вимог Податкового кодексу України. Річна сума платежу у грошовій формі складає 4% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки з урахуванням її індексації".

Вказуючи, що Договір укладено з порушенням вимог статті 13 Закону України "Про оцінку земель", статей 15, 21 Закону України "Про оренду землі", прокурор звернувся до господарського суду з даним позовом, в якому просив визнати його недійсним.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, визначених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Відповідно до положень частини 1 статті 15 Закону України "Про оренду землі" (у редакції, яка була чинною на момент укладення оспорюваного Договору) істотною умовою договору оренди землі, зокрема, є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

При цьому, згідно частини 2 даної норми відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4 - 6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Стаття 21 Закону України "Про оренду землі" (у редакції, яка була чинною на момент укладення оспорюваного Договору) визначає, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Річна орендна плата за земельні ділянки, які перебувають у державній або комунальній власності, надходить до відповідних бюджетів, розподіляється і використовується відповідно до закону і не може перевищувати 10 відсотків їх нормативної грошової оцінки.

Отже, нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної та комунальної власності.

Згідно частини 1 статті 13 Закону України "Про оцінку земель" (у редакції, яка була чинною на момент укладення оспорюваного Договору) нормативна грошова оцінка земельних ділянок обов'язково проводиться у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Частинами 1, 2 статті 15 Закону України "Про оцінку земель" (у редакції, яка була чинною на момент укладення оспорюваного Договору) визначено, що підставою для проведення оцінки земель (бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок) є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок може проводитися також на підставі договору, який укладається заінтересованими особами в порядку, встановленому законом.

Однак, в матеріалах справи відсутні відповідне рішення або договір.

Статтею 18 Закону України "Про оцінку земель" (у редакції, яка була чинною на момент укладення оспорюваного Договору) передбачено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок сільськогосподарського призначення проводиться не рідше як один раз у 5-7 років, а несільськогосподарського призначення - не рідше як один раз у 7-10 років. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться юридичними особами, які отримали ліцензії на проведення робіт із землеустрою.

Згідно статті 23 Закону України "Про оцінку земель" (у редакції, яка була чинною на момент укладення оспорюваного Договору) технічна документація з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок у межах населених пунктів затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою. Технічна документація з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок, розташованих за межами населених пунктів, затверджується районними радами. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається відповідним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

У липні 2016 року в ході вивчення стану законності рішень, прийнятих органами державної влади та місцевого врядування при розпорядженні землями сільськогосподарського призначення, Лозівською місцевою прокуратурою Харківської області були здійснені ряд запитів щодо з'ясування дотримання відповідачами вищевикладених вимог законодавства при укладенні оспорюваного Договору, з яких прокурору стало відомо наступне.

Як вбачається з листа Близнюківської районної ради №01-53/34 від 19.07.2016, нормативна грошова оцінки орендованої за Договором земельної ділянки, площею 56,0303га не затверджувалася.

Також, на запит Лозівської місцевої прокуратури від 13.07.2016 №04-29/5706вих16 Відділ Держгеокадастру у Близнюківському районі Харківської області надав інформацію листом №10-20.11-0.6-1870/2-16 від 20.07.2016, з якої вбачається, що рішень про затвердження нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що була предметом Договору, не приймалося.

Відсутність вищевказаних рішень про затвердження нормативної грошової оцінки орендованої ділянки свідчить, що фактично така оцінка при укладенні Договору не проводилася, незважаючи на зазначення в пункті 5 Договору її розміру.

Верховний Суд України в своїх постановах від 01.07.2015 у справі №3-297гс15, від 08.04.2015 у справі № 3-41гс15, від 20.05.2015 у справі № 3-70гс15, від 01.07.2015 у справі № 916/1736/14, від 22.05.2013р. № 6-11цс13 висловив правову позицію, згідно якої укладення договору оренди землі без проведення нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що є обов'язковим у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності є порушенням приписів статті 13 Закону України "Про оцінку земель", статей 15, 21 Закону України "Про оренду землі".

Згідно частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Зокрема, відповідно до ч. 1 вказаної статті зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства.

За таких обставин, суд вважає, що оспорюваний договір оренди землі від 20.04.2004, що укладений між відповідачами щодо оренди земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2, слід визнати недійсним.

Отже, позовні вимоги прокурора підлягають задоволенню в повному обсязі.

Заперечення другого відповідача, викладені у відзиві спростовуються вищевикладеним, оскільки в даному випадку при вирішенні питання про недійсність Договору визначальним є з'ясування питання його відповідності чи невідповідності вищевказаним вимогам законодавства. При цьому, законодавець не пов'язує результат вирішення цього питання з тим, з чиєї вини були допущені такі порушення (орендаря чи орендодавця) та чи було при цьому допущено завищення розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Усунення порушення законодавства, яке було допущено в момент укладення осопорюваного Договору, шляхом внесення до нього відповідних змін в частині визначення розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки, є неможливим, оскільки законодавець не передбачає внесення змін до недійсного договору, який в силу статті 216 ЦК України не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Посилання на норми постанови Кабінету Міністрів України від 13.12.2006 №1724 "Деякі питання оренди земель", судом не приймаються, оскільки дана постанова не діяла на момент укладення Договору.

Зазначення в пункті 5 оспорюваного Договору, що розмір нормативно-грошової оцінки орендованої земельної ділянки складає 513883,32грн. не є беззаперечним доказом фактичного проведення такої оцінки, оскільки відповідачами всупереч положенням статті 33 ГПК України не надано суду будь-яких рішень про затвердження цієї оцінки в порядку, встановленому статтею 23 Закону України "Про оцінку земель" (у редакції, яка була чинною на момент укладення оспорюваного Договору).

Стосовно доводів про те, що прокурором не надано жодного доказу на підтвердження того, що оспорюваний договір порушує економічні інтереси держави слід зазначити наступне.

Згідно з вимогами ч.3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Частиною 6 ст. 23 цього Закону встановлено, що під час здійснення представництва інтересів громадянина або держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом та законом, що регулює виконавче провадження: звертатися до суду з позовом (заявою, поданням); вступати у справу, порушену за позовом (заявою, поданням) іншої особи, на будь-якому етапі судового провадження; ініціювати перегляд судових рішень, у тому числі у справі, порушеній за позовом (заявою, поданням) іншої особи; брати участь у розгляді справи; подавати цивільний позов під час кримінального провадження у випадках та порядку, визначених кримінальним процесуальним законом; брати участь у виконавчому провадженні при виконанні рішень у справі, в якій прокурором здійснювалося представництво інтересів громадянина або держави в суді; з дозволу суду ознайомлюватися з матеріалами справи в суді та матеріалами виконавчого провадження, робити виписки з них, отримувати безоплатно копії документів, що знаходяться у матеріалах справи чи виконавчого провадження.

Згідно з ч.3 ст.2 ГПК України прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до господарського суду прокурор зазначає про це в позовній заяві. Прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року у справі №1-1/99, державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної економічної інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання тощо.

Із врахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Пред'являючи позов у вказаній справі, прокурор виходить саме з необхідності вирішення проблем суспільного значення, існування яких виправдовує застосування механізму повернення спірної землі із користування відповідача.

Таким чином, звернення прокурора до суду в цих спірних правовідносинах спрямоване саме на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання про повернення у володіння та розпорядження держави земельної ділянки, з урахуванням принципу справедливої рівноваги між суспільними інтересами та необхідністю дотримання прав власників.

Ці дії включають подання прокурором до господарського суду позовної заяви, його участь у розгляді справи за позовною заявою, а також у розгляді судом будь-якої іншої справи за ініціативою прокурора чи за визначенням суду, якщо це необхідно для захисту інтересів держави.

Порушення інтересів держави в даному випадку полягає в тому, що передача в оренду земельної ділянки без проведення нормативної грошової оцінки створила умови спричинення шкоди у вигляді ненадходжень до відповідних бюджетів коштів через неправильний розрахунок орендної плати, тобто не на підставі і після проведення та введення в дію нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

До того ж, відповідно до статті 5 Бюджетного кодексу України бюджетна система України складається з державного бюджету та місцевих бюджетів. Місцевими бюджетами є бюджет Автономної Республіки Крим, обласні, районні бюджети та бюджети місцевого самоврядування. Бюджетами місцевого самоврядування є бюджети територіальних громад сіл, їх об'єднань, селищ, міст (у тому числі районів у містах).

При цьому, кошти місцевих бюджетів спрямовуються на реалізацію державних програм. А, згідно із статтею 63 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" доходи місцевих бюджетів формуються за рахунок власних, визначених законом, джерел та закріплених у встановленому законом порядку загальнодержавних податків, зборів та інших обов'язкових платежів.

Окрім того, дотримання належного економічного регулювання земельних відносин, забезпечення надходжень платежів з орендної плати до місцевих бюджетів у законодавчо визначених межах шляхом їх вірного правового (в тому числі договірного) врегулювання, що виключає невизначеність у правовідносинах сторін, безпосередньо належить до інтересів держави. Аналогічне твердження міститься у Постанові Вищого господарського суду України від 02.12.2014 у справі №916/2287/14.

Крім того, про обов'язок прокурора зазначити у позовній заяві про відсутність такого органу вказано в абз. 4 п.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання участі прокурора у розгляді справ, підвідомчих господарським судам" від 23.03.2012 №7 (у редакції, викладеній у пункті 6 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про внесення до деяких постанов пленуму Вищого господарського суду України доповнень і змін, що стосуються участі прокурора у судовому процесі" від 16.01.2013 №2).

У даному випадку такий орган відсутній, оскільки особа, яка наділена відповідними повноваженнями виступає як відповідач. При цьому, слід окремо зазначити, що Близнюківська районна державна адміністрація своїм листом від 12.10.2016 №01-41/4060 відмовила прокурору у наданні копій розпоряджень, договорів та додаткових угод, укладених з ФОП ОСОБА_1, з посиланням на норми статті 19 Конституції України та статей 93, 159, 162 КПК України.

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що прокурор, дізнавшись у липні 2016 року, про порушення законодавства, які були допущені при укладенні Договору, обґрунтовано, на підставі наданих законом повноважень, звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи питання про стягнення судового збору, суд виходить з того, що фактично спір виник внаслідок неправильних дій першого відповідача, а тому судовий збір згідно положень частини 2 статті 49 ГПК України покладається на Близнюківську районну державну адміністрацію Харківської області.

Керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним договір оренди землі від 20.04.2004 та додаткову угоду від 03.01.2012, укладені між Близнюківською районною державною адміністрацією Харківської області (64800, Харківська область, смт.Близнюки, вул.Незалежності, б.39, код 04059533) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (64606, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) щодо оренди земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2.

Стягнути з Близнюківської районної державної адміністрації Харківської області (64800, Харківська область, смт.Близнюки, вул.Незалежності, б.39, код 04059533) на користь прокуратури Харківської області (61050, м.Харків, вул.Б.Хмельницького, 4, код 02910108, банк отримувач: Державна казначейська служба України м.Київ, код 820172, рахунок 7171, код класифікації видатків бюджету - 2800) 1378,00грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене в установленому законодавством порядку.

Повне рішення складено 06.02.2017 р.

Суддя М.В. Калантай