ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

01 лютого 2017 р. Справа № 903/935/16

Господарський суд Волинської області, розглянувши матеріали по справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до відповідача ОСОБА_1 підприємства теплових мереж "Володимир-Волинськтеплокомуненерго", м. Володимир-Волинський Волинської обл.

про стягнення 2 208 103,16грн.

Суддя: С.В. Бондарєв

За участю представників сторін:

від позивача: н/з

від відповідача: н/з

В судовому засіданні 01.02.2017 року відповідно до ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Суть спору: Позивач- Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"- звернувся до господарського суду з позовом до відповідача- Володимир-Волинського підприємства теплових мереж "Володимир-Волинськтеплокомуненерго"- про стягнення 2 208 103,16грн., в т.ч. 646 349,84грн.-пені за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання по оплаті отриманого природного газу за період з 15.02.2014р. по 28.04.2015р. (по кожній поставці окремо) згідно п. 7.2. договору №573/14-БО-2 купівлі-продажу природного газу від 28.11.2013р., 105 002,37грн.-3% річних за період з 15.02.2014р. по 28.04.2015р. включно (по кожній поставці окремо) та 1 456 750,95грн.-суми індексу інфляції за період з березня 2014р. по квітень 2015р. (включно) згідно ст. 625 ЦК України.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на несвоєчасне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань по оплаті отриманого природного газу, у встановлені договором №573/14-БО-2 купівлі-продажу природного газу від 28.11.2013р.строки.

Ухвалою суду від 08.12.2016р. порушено провадження по справі та призначено її до розгляду на 11.01.2017р. на 15:00год.

Через відділ документального забезпечення та контролю суду від відповідача надійшло до суду клопотання №25 від 11.01.2017р. (вх.№01-54/272/17), в якому він визнав позовні вимоги позивача повністю та просив суд розглядати справу за відсутності його представника.

Представник позивача в судовому засіданні 11.01.2017р. позовні вимоги підтримав та просив задовольнити останні в повному обсязі, з підстав, викладених у позовній заяві та в письмових поясненнях №14/4-25в від 06.01.2017р. (вх.№01-54/184/17 від 10.01.2017р.).

Відповідач в судове засідання 11.01.2017р. не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду спору, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №009 від 15.12.2016р.

Ухвалою суду від 11.01.2017р. розгляд справи відкладався згідно ст. 77 ГПК України з метою повного та всебічного з'ясування всіх обставин по справі, зважаючи на неявку відповідача в судове засідання, неподання ним витребуваних судом доказів та необхідність витребування додаткових доказів по справі.

Крім того, зобов'язано сторін представити суду: позивача- первинні докази проплати; відповідача- первинні докази проплати; статут.

Позивач в судове засідання 01.02.2017р. не зявився, хоча вчасно та належним чином був повідомлений про час та місце судового розгляду, що стверджується протоколом судового засідання від 11.01.2017р. та розпискою від 11.01.2017р.

Вищий господарський суд України у п.3.9.1 від 26.12.2011р. №18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції вказав, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

У разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 81 1 ГПК), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

Відповідач в судове засідання 01.02.2017р. не зявився, хоча вчасно та належним чином був повідомлений про час та місце судового розгляду, що стверджується підписом його уповноваженого представника про отримання ухвали від 11.01.2017р. на примірнику ухвали господарського суду Волинської області від 11.01.2017р.

Згідно із ч. 3 ст. 22 ГПК сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи. У разі неподання учасником судового процесу з неповажних причин або без повідомлення причин матеріалів та інших доказів, витребуваних господарським судом, останній може здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами та доказами (Інформаційний лист Вищого господарського суду України від 15.03.2010р. №01-08/140 "Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальним правами у господарському судочинстві").

Неподання або несвоєчасне подання доказів з неповажних причин, спрямоване на штучне затягування судового процесу, суперечить, зокрема, вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

Водночас, судом встановлено, що при виготовленні ухвали господарського суду Волинської області від 08.12.2016р. про порушення провадження у справі та від 11.01.2017р. про відкладення розгляду справи у справі №903/935/16 допущено описки у їх вступних частинах щодо зазначення номерів справи та провадження, які мають технічний характер, а саме в ухвалі про порушення провадження у справі від 08.12.2016р. вказано "Провадження №05/903/937/16", "розглянувши матеріали по справі №903/937/16", а слідує: "Провадження №05/903/935/16", "розглянувши матеріали по справі №903/935/16"; в ухвалі про відкладення розгляду справи від 11.01.2017р. вказано "справа №903/937/16", а слідує: "справа №903/935/16".

Ухвалою суду від 01.02.2016р. виправлено за ініціативою суду допущені описки в ухвалах господарського суду Волинської області від 08.12.2016р. про порушення провадження у справі та від 11.01.2017р. про відкладення розгляду справи у справі №903/935/16. В ухвалі господарського суду Волинської області від 08.12.2016р. у справі №903/935/16 замість слів: "Провадження №05/903/937/16", "розглянувши матеріали по справі №903/937/16" слід читати: "Провадження №05/903/935/16", "розглянувши матеріали по справі №903/935/16" далі по тексту. В ухвалі господарського суду Волинської області від 11.01.2017р. у справі №903/935/16 замість слів: "справа №903/937/16" слід читати:"справа №903/935/16" далі по тексту.

Беручи до уваги приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно розгляду справи упродовж розумного строку, враховуючи те, що сторони належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, письмові докази могли відправити поштою і вправі були забезпечити явку представників на власний розсуд, господарський суд, визнавши зібрані докази достатніми для розгляду спору за наявними в справі матеріалами відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, -

встановив:

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 28 листопада 2013р. між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (продавець), в особі першого заступника голови правління ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності від 29.04.2013р. №14-112 та ОСОБА_1 підприємством теплових мереж "Володимир-Волинськтеплокомуненерго" (покупець), в особі директора ОСОБА_3, що діє на підставі статуту, було укладено договір купівлі-продажу природного газу №573/14-БО-2, згідно з умовами котрого ПАТ "НАК "Нафтогаз України" було взято на себе зобов'язання щодо передачі у власність Покупця у 2014 році природного газу, ввезеного на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами, а Володимир-Волинське ПТМ "Володимир-Волинськтеплокомуненерго", в свою чергу, зобов'язання щодо прийняття природного газу та проведення його оплати у визначеному договором порядку.

Згідно п.п. 2.1.-2.3. даного договору продавець передає покупцю з 01.01.2014р. по 31.12.2014р. природний газ в обсязі до 3020 тис. куб.м., в тому числі по місяцях кварталів. Встановлено, що обсяги газу, що планується передати за цим договором можуть змінюватись сторонами протягом місяця продажу в установленому порядку. Допускається відхилення місячного обсягу переданого газу в розмірі +/- 5% (плюс/мінус 5 відсотків) від узгодженого сторонами згідно з п. 2.1. цього договору планового обсягу продажу газу без коригування планового обсягу. Добовий розподіл планового обсягу продажу газу здійснюється рівномірно, виходячи з середньодобового обсягу передачі газу. Середньодобовий обсяг передачі газу визначається шляхом ділення планового обсягу продажу газу на кількість днів у відповідному місяці. За розрахункову одиницю переданого газу приймається один кубічний метр приведений до стандартних умов.

Згідно п.п. 3.3.-3.4. договору, приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця. Не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов'язується надати продавцю підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірника акту приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов'язується повернути покупцю та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акту, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Розділом 5 даного договору сторони визначили ціну газу, а саме ціна (граничний рівень ціни) на газ і тарифи на його транспортування установлюються НКРЕ. Ціна за 1000 куб. м. природного газу становить 3 459,00грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ-2%, ПДВ 17%. Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами-295,60грн., крім того ПДВ-17%-50,25грн., а всього з ПДВ-345,85грн. До сплати за 1000 куб.м. природного газу-3 823,78грн., крім того ПДВ-17%-650,04грн., а всього з ПДВ-4 473,82грн. У разі зміни НКРЕ ціни на газ та/або тарифів на його транспортування, розподіл і постачання вони є обовязковими для сторін за цим договором з моменту введення їх в дію. Реалізація газу покупцю за зазначеною у п.5.2. ціною здійснюється при умові наявності відповідної ліцензії на виробництво теплової енергії (у випадках передбачених чинним законодавством України). Загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок газу.

Оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу. При невиконанні покупцем вимог, передбачених у п.6.1. цього договору, продавець має право обмежити передачу газу покупцеві або припинити передачу газу до повного погашення заборгованості за переданий газ по цьому договору (розділ 6 договору).

Згідно п.п. 7.1.-7.2. договору за невиконання або неналежне виконання договірних зобовязань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також цим договором. У разі невиконання покупцем умов пункту 6.1. цього договору продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання покупцем пункту 6.1 умов цього договору він зобовязується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

У відповідності до п. 9.3. договору купівлі-продажу строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у т.ч. щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 років.

Відповідно до п. 11 цього договору, договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2014 року, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

Даний договір підписано сторонами, підписи скріплені печатками продавця та покупця.

В додатковій угоді №1 від 24.01.2014р. до договору купівлі-продажу природного газу №573/14-БО-2 від 28.11.2013р. сторони погодили викласти з 01.01.2014р. п. 5.2. статті 5 "Ціна газу" договору в наступній редакції: "Ціна за 1000 куб. м. природного газу становить 2 448, 00 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ-2%, ПДВ 20%. Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами-287,00грн., крім того ПДВ-20%-57,40грн., а всього з ПДВ-344,40грн. До сплати за 1000 куб.м. природного газу-2 783,96грн., крім того ПДВ-20%-556,79грн., а всього з ПДВ-3 340,75грн."

В додатковій угоді №2 від 30.04.2014р. до договору купівлі-продажу природного газу №573/14-БО-2 від 28.11.2013р. сторони погодили викласти з 01.04.2014р. п. 5.2. статті 5 "Ціна газу" договору в наступній редакції: "Ціна за 1000 куб. м. природного газу становить 4 020, 00 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ-2%, ПДВ 20%. Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами-287,00грн., крім того ПДВ-20%-57,40грн., а всього з ПДВ-344,40грн. До сплати за 1000 куб.м. природного газу-4 387,40,70грн., крім того ПДВ-20%-877,48грн., а всього з ПДВ-5 264,88грн."

В додатковій угоді №3 від 27.05.2014р. до договору купівлі-продажу природного газу №573/14-БО-2 від 28.11.2013р. сторони погодили викласти з 01.05.2014р. п. 5.2. статті 5 "Ціна газу" договору в наступній редакції: "Ціна за 1000 куб. м. природного газу становить 4 724, 00 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ-2%, ПДВ 20%. Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами-355,00грн., крім того ПДВ-20%-71,00грн., а всього з ПДВ-426,00грн. До сплати за 1000 куб.м. природного газу-5 173,48грн., крім того ПДВ-20%-1 034,70грн., а всього з ПДВ-6 208,18грн."

В додатковій угоді №4 від 13.06.2014р. до договору купівлі-продажу природного газу №573/14-БО-2 від 28.11.2013р. сторони погодили викласти з 01.06.2014р. п. 5.2. статті 5 "Ціна газу" договору в наступній редакції: "Ціна за 1000 куб. м. природного газу становить 4 724,00 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ-2%, ПДВ 20%. Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами-366,70грн., крім того ПДВ-20%-73,34грн., а всього з ПДВ-440,04грн. До сплати за 1000 куб.м. природного газу-5 185,18грн., крім того ПДВ-20%-1 037,04грн., а всього з ПДВ-6 222,22грн."

В додатковій угоді №5 від 05.09.2014р. до договору купівлі-продажу природного газу №573/14-БО-2 від 28.11.2013р. сторони погодили викласти з 01.09.2014р. п. 5.2. статті 5 "Ціна газу" договору в наступній редакції: "Ціна за 1000 куб. м. природного газу становить 4 874, 00 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ-2%, ПДВ 20%. Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами-366,70грн., крім того ПДВ-20%-73,34грн., а всього з ПДВ-440,04грн. До сплати за 1000 куб.м. природного газу-5 338,18грн., крім того ПДВ-20%-1 067,64грн., а всього з ПДВ-6 405,82грн."

В додатковій угоді №6 від 19.11.2014р. до договору купівлі-продажу природного газу №573/14-БО-2 від 28.11.2013р. сторони погодили викласти з 01.11.2014р. п. 5.2. статті 5 "Ціна газу" договору в наступній редакції: "Ціна за 1000 куб. м. природного газу становить 5 100, 00 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ-2%, ПДВ 20%. Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними трубопроводами-366,70грн., крім того ПДВ-20%-73,34грн., а всього з ПДВ-440,04грн. До сплати за 1000 куб.м. природного газу-5 568,70грн., крім того ПДВ-20%-1 113,74грн., а всього з ПДВ-6 682,44грн."

В додатковій угоді №7 від 04.12.2014р. до договору купівлі-продажу природного газу №573/14-БО-2 від 28.11.2013р. сторони погодили викласти з 01.12.2014р. п. 5.2. статті 5 "Ціна газу" договору в наступній редакції: "Ціна за 1000 куб. м. природного газу становить 5 900, 00 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ-2%, ПДВ 20%. Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними трубопроводами-366,70грн., крім того ПДВ-20%-73,34грн., а всього з ПДВ-440,04грн. До сплати за 1000 куб.м. природного газу-6 384,70грн., крім того ПДВ-20%-1 276,94грн., а всього з ПДВ-7 661,64грн."

Дані угоди підписані сторонами, підписи скріплені їх печатками.

На виконання умов договору про закупівлю природного газу №573/14-БО-2 від 28.11.2013р. продавець поставив покупцю, а покупець прийняв природний газ на загальну суму 8 477 436,91 грн., що стверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2014р. на суму 1 296 141,61грн., від 28.02.2014р. на суму 1 331 941,12грн., від 31.03.2014р. на суму 823 258,17грн., від 30.04.2014р. на суму 439 964,97грн., від 30.06.2014р. на суму 1 008,00грн., від 31.07.2014р. на суму 7 074,66грн., від 31.10.2014р. на суму 473 838,22грн., від 30.11.2014р. на суму 805 414,44грн., від 31.12.2014р. на суму 3 298 795,72грн.

Таким чином, позивач виконав умови спірного договору та передав відповідачу природний газ на загальну суму 8 477 436,91грн.

Судом встановлено, що зазначені акти приймання-передачі природного газу підписані уповноваженими представниками сторін, скріплені відтисками печаток господарюючих субєктів, містять всі визначені законодавством обовязкові реквізити, в повному обємі відображають зміст та обсяги здійснених сторонами на їх підставі згідно умов підписаного договору №573/14-БО-2 від 28.11.2013р. впродовж 2014 року господарських операцій.

Передача позивачем природного газу у вказаних обємах та його отримання відповідачем не заперечується відповідачем.

Проте, Володимир-Волинське підприємство теплових мереж "Володимир-Волинськтеплокомуненерго" взяті на себе зобовязання в частині проведення з позивачем належних розрахунків по оплаті переданого природного газу (у порядку та строки, визначені вище) виконувало неналежним чином, чим порушило п. 6.1 договору.

Судом встановлено, що платежі проводились із допуском у певні періоди порушень, встановлених угодою граничних термінів, що, в свою чергу, призводило до прострочення платежів на той чи інший час та виникнення боргу у той чи інший період на певну суму.

Зазначене підтверджено розрахунком позивача та довідкою по операціях за договором.

Несвоєчасне проведення відповідачем належних розрахунків з позивачем, існування у певні періоди заборгованості по оплаті газу стало підставою для здійснення позивачем нарахувань відповідачу сум пені за прострочку виконання грошових зобовязань, а також інфляційних та процентів річних та подальше звернення до суду із позовом про стягнення нарахованих сум.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ст. 144 Господарського кодексу України, майнові права та майнові обовязки субєктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Статтею 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Судом встановлено, що в даному випадку, відносини між сторонами носять договірний характер, укладений між ними договір купівлі-продажу природного газу №1090/15-КП-2 від 04.12.2014р. предметом судових розглядів не виступав, недійсним судом не визнавався, сторонами розірваний не був.

Відповідно до ст. 173 ГК України та ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно з положеннями статті 193 ГК України, статей 526, 527, ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором, не випливає із суті зобовязання.

Згідно із статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим до виконання сторонами.

Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 599 Цивільного кодексу України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Крім того, згідно із ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобовязання (п. 1 ст. 549 ЦК України). Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобовязання.

Пункт 3 ст. 549 Цивільного кодексу України визначає, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до пункту 7.2 договору №573/14-БО-2 від 28.11.2013р сторони передбачили, що у разі невиконання відповідачем умов пункту 6.1 договору позивач має право не здійснювати поставку газу відповідачу або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості; у разі невиконання Відповідачем пункту 6.1 договору він зобов'язався сплатити позивачу крім суми заборгованості пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Згідно з представленим господарському суду розрахунком до позовної заяви позивачем було нараховано відповідачу 646 349,84грн.-пені за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання по оплаті отриманого природного газу за період з 15.02.2014р. по 28.04.2015р. (по кожній поставці окремо) згідно п. 7.2. договору №573/14-БО-2 купівлі-продажу природного газу від 28.11.2013р.

Перевіривши доданий позивачем до позовної заяви розрахунок пені за допомогою комплексної системи інформаційно-правового забезпечення "ЛІГА:ЗАКОН ЕЛІТ", суд погоджується з правильністю його проведення та прийшов висновку, що правомірним є нарахування та підлягає стягненню з відповідача 646 349,84грн. пені за період з 15.02.2014р. по 28.04.2015р. (по кожній поставці окремо).

У відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення платежів, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вищий господарський суд України у п.п. 1.3, 4.1 постанови пленуму від 17.12.2013р. №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» зазначив, що статтю 625 ЦК України вміщено в розділі 1 книги 5 цього Кодексу - "Загальні положення про зобов'язання", і ця стаття застосовується до всіх грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, які регулюють відносини, пов'язані з виникненням, зміною чи припиненням окремих видів зобов'язань.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно з представленими господарському суду розрахунками, позивачем відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України було нараховано відповідачу 105 002,37грн.-3% річних за період з 15.02.2014р. по 28.04.2015р. включно (по кожній поставці окремо).

Розрахунок нарахування річних перевірено судом за допомогою комплексної системи інформаційно-правового забезпечення "ЛІГА:ЗАКОН ЕЛІТ" 9.1.3.

Розглянувши позовні вимоги щодо стягнення річних, суд вважає, що останні підставні, нараховані у відповідності та з дотриманням вимог чинного законодавства України та підлягають до задоволення згідно зі ст. 625 ЦК України.

Перевіривши розрахунок заборгованості, суд врахував положення про те, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань, пені та 3% річних, що узгоджується з позицією Вищого господарського суду України викладеною у п.1.9. постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань".

Водночас, дослідивши розрахунок позивача щодо нарахованої до стягнення з відповідача в його користь суми індексу інфляції в розмірі 1 456 750,95грн.-суми індексу інфляції за період з березня 2014р. по квітень 2015р. (включно), суд зауважує, що за зобов'язаннями за спірний період позивачем ПАТ "НАК "Нафтогаз України" нараховано індекс інфляції не лише на суму основного боргу, а й на інфляційні нарахування за попередній період, що суперечить положенням ст. 625 ЦК України. Згідно п.п.3.3 п.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17.12.2013р. №14 на суму інфляційних нарахувань не нараховуються проценти. Вказаної позиції Вищий господарський суд України також дотримується у своїх постановах від 04.02.2015р. у справі №920/1073/14 та від 24.03.2015р. у справі №922/4355/14.

Пояснення позивача щодо правильності нарахувань суми індексу інфляції, на думку суду, є безпідставними.

Зважаючи на вищевикладене, здійснивши власний перерахунок суми індексу інфляції, суд встановив, що сума індексу інфляції за березень 2014 року на суму заборгованості в розмірі 1 296 141,61грн. становить 28 515,12грн., за період з квітня 2014 року по травень 2014 року (включно) на суму заборгованості в розмірі 1 096 141,61грн.-79 200,62грн., за період з червня 2014 року по листопад 2014 року (включно) на суму заборгованості в розмірі 996 141,61грн.-97 125,33грн., за грудень 2014 року на суму заборгованості в розмірі 211 311,19грн.-6 339,34грн., за період з квітня 2014 року по грудень 2014 року (включно) на суму заборгованості в розмірі 1 331 941,12грн.-282 510,60грн., за період з травня 2014 року по грудень 2014 року (включно) на суму заборгованості в розмірі 823 258,17грн.-142 738,79грн., за період з червня 2014 року по грудень 2014 року (включно) на суму заборгованості в розмірі 439 964,97грн.-57 383,12грн., за січень 2015 року на суму заборгованості в розмірі 23 293,32грн.-722,09грн., за період з серпня 2014 року по січень 2015 року (включно) на суму заборгованості в розмірі 1 008,00грн.-150,53грн., за період з вересня 2014 року по січень 2015 року (включно) на суму заборгованості в розмірі 7 074,66грн.-991,95грн., за період з грудня 2014 року по січень 2015 року (включно) на суму заборгованості в розмірі 473 838,22грн.-29 344,80грн., за лютий 2015 року на суму заборгованості в розмірі 47 177,51грн.-2 500,41грн., за період з січня 2015 року по лютий 2015 року (включно) на суму заборгованості в розмірі 805 414,44грн.-68 978,11грн., за лютий 2015 року на суму заборгованості в розмірі 3 298 795,72грн.-174 836,17грн., за березень 2015 року на суму заборгованості в розмірі 2 734 299,86грн.-295 304,38грн., за квітень 2015 року на суму заборгованості в розмірі 572 415,20грн.-80 138,13грн., а тому до стягнення з відповідача підлягає 1 346 779,49 грн. інфляційних втрат за період з березня 2014р. по квітень 2015р. (включно).

У стягненні 109 971,46грн.-суми індексу інфляції позивачу слід відмовити, як нарахованої безпідставно.

Оскільки спір до суду доведений з вини відповідача, витрати по сплаті судового збору в сумі 31 471,98 грн. (пропорційно сумі задоволених вимог) слід віднести на нього відповідно до ст.49 ГПК України.

Враховуючи викладене, господарський суд, керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, -

вирішив:

1. Позовні вимоги задоволити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 підприємства теплових мереж "Володимир-Волинськтеплокомуненерго" (Волинська обл., м. Володимир-Волинський, вул. Сагайдачного, 19, код 05384488)

на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 6 , код 20077720)

2 098 131,70грн., в т.ч. 646 349,84грн.-пені, 105 002,37грн.-3% річних, 1 346 779,49грн.-суми індексу інфляції та 31 471,98грн.-витрат по сплаті судового збору.

3. В стягненні 109 971,46грн.- суми індексу інфляції відмовити.

Повний текст рішення складено

06.02.2017

Суддя С. В. Бондарєв