ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2017р. Справа№ 914/100/17

За позовом: Публічного акціонерного товариства «Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», м. Київ,

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго», м. Львів,

про: стягнення заборгованості в розмірі 1 512 832,66 грн.

Суддя М. Синчук

при секретарі Х. Карась

За участю представників:

від позивача: не зявився;

відповідача: ОСОБА_1 довіреність від 04.01.2017 р. №5.

Представнику відповідача розяснено права та обовязки передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Заяв про відвід судді не подавалось. Клопотань про технічну фіксацію судового процесу не поступало.

На розгляд господарського суду Львівської області подано позов Публічного акціонерного товариства «Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» до Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» про стягнення заборгованості в розмірі 1 512 832,66 грн.

Ухвалою суду від 13.01.2017 р. провадження у справі порушено, позовну заяву прийнято до розгляду, розгляд справи призначено на 23.01.2017 р. Ухвалою суду від 23.01.2016 р. розгляд справи відкладено на 06.02.2017 р.

В судове засідання 06.02.2017 р. представник позивача не зявився, не зважаючи на те, що був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи судом. Вимог ухвали суду від 13.01.2017 р. не виконав.

В судове засідання 06.02.2017 р. представник відповідача зявився, надав усні пояснення у справі, просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, зазначивши, що розрахувався за природний газ, поставлений позивачем на підставі договору від 23.12.2014 р. за №3-1-2014/062-ПТ-ПРМ купівлі-продажу природного газі, в повному обсязі в грудні 2015 року (останній платіж). Відповідач вказав на те, що 30 листопада 2016 року набув чинності Закон України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», згідно ч. 3 ст. 7 якого на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом

Відповідно до ч.3 ст.22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Відповідно до п.3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача, оскільки про місце, час та дату розгляду справи останній повідомлений належно, проте не скористався правами передбаченими діючим господарським процесуальним законодавством, а також в матеріалах справи достатньо необхідних господарському суду документів для прийняття обґрунтованого та правомірного рішення.

Згідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 06.02.2017 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Вислухавши представника відповідача, проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне.

23 грудня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (надалі продавець, позивач по справі) та Публічним акціонерним товариством «ДТЕК Західенерго (покупець, відповідач по справі) був укладений договір №3-1-2014/062-ПТ-ПРМ купівлі-продажу природного газу (надалі Договір), за умовами якого позивач зобовязався передати у власність відповідачу у 2015 році природний газ, ввезений на митну територію України Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» за кодом УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а відповідач зобовязався прийняти та оплатити цей природній газ (надалі газ), на умовах цього договору. Газ, що продається за цим договором, використовується відповідачем виключно для власних потреб. Покупець є кінцевим споживачем. (п. 1.2. Договору). (а.с.17-22)

Пунктом 2.1 Договору сторони узгодили обсяги газу, що мають бути поставлені за договором. Так, продавець передає покупцеві у період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року газ за обсягом до 8 192,400 тис. куб. м. Приймання передача газу, переданого позивачем відповідачу у відповідному місяці продажу оформлюється актом приймання передачі газу (п. 3.3 договору). Акт є підставою для остаточних розрахунків між сторонами (п. 3.4 договору). Пунктом 5.1 сторони погодили, що ціна (граничний рівень ціни) на газ і тарифи його транспортування установлюються уповноваженим державною владою України органом. У разі зміни НКРЕ ціни на газ та/або тарифів його транспортування, розподіл і постачання, вони є обовязковими для сторін за цим договором з моменту введення їх в дію.

Пунктом 6.1 договору сторони узгодили строки оплати за поставлений природний газ. Так, оплата за газ здійснюється відповідачем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом: оплати в розмірі 30% від вартості запланованих місячних обсягів проводиться не пізніше ніж за 5 банківських днів до початку місяця поставки газу; оплата в розмірі по 35% від вартості запланованих місячних обсягів проводиться до 5 числа та до 15 числа поточного місяця поставки. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється відповідачем до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Договір набув чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін і діяв в частині реалізації газу до 31 грудня 2015 року, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (розділ 11 договору).

З матеріалів справи вбачається, що позивач передав, а відповідач прийняв природний газ за договором у період з січня 2015 року по грудень 2015 року на загальну суму 8 430 484,43 грн., що підтверджується трьохсторонніми актами приймання передачі природного газу, що підписані та скріплені печатками обох сторін.

Відповідач за поставлений природний газ у спірному періоді розрахувався у повному обсязі в грудні 2015 р., що підтверджується рішенням господарського суду Львівської області від 22.06.2016 р. у справі №914/4005/15 та розрахунком штрафних санкцій поданим до суду позивачем. (а.с. 14-16)

30 листопада 2016 р. набув чинності Закон України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» за №1730-VIII.

Виходячи зі змісту ст. 2 вказаного Закону, дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії (спожитий природний газ, електричну енергію).

Частиною 3 ст. 7 даного Закону визначено, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Відповідно до п. 2.2. Статуту Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» виробництво електричної та теплової енергії є основними видами діяльності Товариства. Зазначене підтверджується випискою з ЄДРПОУ. Також на підтвердження того, що відповідач виробляє електричну та теплову енергію суду надано копії Ліцензії на виробництво електричної енергії серія АД №036306 та Ліцензію на виробництво теплової енергії.

З матеріалів справи вбачається, що заборгованість за поставлений природний газ, що використовувався відповідачем виключно для власних потреб (п. 1.2 договору), погашена останнім в повному обсязі у грудні 2015 року, тобто до набрання чинності ЗУ «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії».

Судом встановлено, що на момент звернення до суду з даним позовом (30.12.2016 штемпель відділення поштового звязку на конверті, в якому було направлено позовну заяву з додатками на адресу суду) у позивача були відсутні правові підстави для нарахування та стягнення 1 141 238,35 грн пені, 128 590,14 грн - трьох відсотків річних та 243 004,17 грн інфляційних втрат, внаслідок неналежного виконання відповідачем грошових зобовязань за договором №3-1-2014/062-ПТ-ПРМ купівлі-продажу природного газу від 23.12.2014 р., оскільки, виходячи зі змісту ч. 3 ст. 7 ЗУ «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до 30 листопада 2016 року, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані - підлягають списанню з 30 листопада 2016 року.

Статтею 1 Господарського процесуального кодексу України визначено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Судом встановлено, що на момент звернення позивача до суду з позовом, що розглядається, з урахуванням приписів ч. 3 ст. 7 ЗУ «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» , предмет спору був відсутній, право позивача не було порушено, а відтак, не підлягає судовому захисту.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні предявленого позову в повному обсязі.

Згідно ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ст.32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського суду.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

У відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 34, 49, ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. В позові відмовити в повному обсязі.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 09.02.2017 р.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст. ст. 91- 93 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Синчук М.М.