ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10.02.2017 Справа № 907/843/16

За позовом Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради, м. Ужгород

до відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Ужгород

про стягнення суми 33 947,90 грн.

Суддя господарського суду -Кривка В.П.

Представники:

Позивача - Зінич А.Б., довіреність №24.01-12/14 від 05.01.17;

Відповідача - ОСОБА_2, підприємець;

СУТЬ СПОРУ: Департамент міського господарства Ужгородської міської ради, м. Ужгород заявив позов до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Ужгород про стягнення суми 33 947,90 грн.

Ухвалою господарського суду Закарпатської області від 21.12.2016 року було порушено провадження у даній справі. В судових засіданнях 11.01.17, 08.02.17 та 10.02.17 за клопотаннями сторін оголошувались перерви відповідно до ст. 77 ГПК України з метою проведення між сторонами звірки взаєморозрахунків та можливого врегулювання спору в позасудовому порядку.

Позовні вимоги вмотивованj тим, що 01 жовтня 2012 року між позивачем-Департаментом міського господарства Ужгородської міської ради та відповідачем - підприємцем укладено Договір №8 тимчасового користування місцем розміщення засобу зовнішньої реклами, предметом якого є передача позивачу в тимчасове платне користування чотирьох місць (станом на 01.12.14) для розміщення засобів зовнішньої реклами, відповідно до умов, наведених в таблиці 1. Внаслідок невиконання підприємцем визначених сторонами умов договору щодо внесення щомісячної плати за тимчасове користування місцями для розміщення зовнішньої реклами, заявник провів нарахування і просить стягнути з відповідача суму 33 947,90 грн., в т. ч. 24 633,79 грн. основного боргу по оренді, 7 232,61 грн. пені та 2 081,50грн. штрафу.

В ході судового розгляду з урахуванням заперечень відповідача та поданих ним матеріалів щодо зменшення фактичної кількості тимчасового користування місцями для розміщення зовнішньої реклами, внаслідок їх передання іншим суб'єктам господарювання та проведеної звірки взаєморозрахунків, від уповноваженого представника позивача надійшло письмове клопотання в порядку ст. 22 ГПК України, яким позовні вимоги уточнено та зменшено через допущену помилку при нарахуванні плати і, відповідно, штрафних санкцій, відтак, просить стягнути з відповідача суму 8 276,32грн., в т.ч. 6032,49грн.- основної заборгованості, 1565,12 грн. - пені за несвоєчасне погашення заборгованості та 678,71 грн. штрафу. Решту суми заявлених вимог просить не розглядати.

У п. 3.10. Постанови ВГСУ від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" роз'яснено, що під зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. За таких обставин, суд розглядає зменшені (уточнені) позовні вимоги.

Під час судового засідання відповідач проти первинних заявлених позовних вимог заперечила, пояснивши, що такі не відповідають дійсності. Інформувала суд, що внаслідок укладення договорів купівлі-продажу та переукладення позивачем з третіми особами договорів тимчасового користування місцем розміщення засобу зовнішньої реклами за спірний період в його користуванні залишилося лише дві рекламні конструкції. Після зменшення позивачем позовних вимог зменшену суму основної заборгованості визнала повністю та подала суду докази про повне погашення суми основного боргу в розмірі 6 032,49 грн. Факт зарахування коштів підтвердив присутній в судовому засіданні представник позивача. Просить суд взяти до уваги ступінь виконання зобов'язання перед позивачем за весь період дії договору, врегулювання спору в позасудовому порядку та зменшити нараховані їй суми пені та штрафу в порядку ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України в порядку винятку.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення уповноважених представників сторін суд,

ВСТАНОВИВ

01 жовтня 2012 року між Департаментом міського господарства Ужгородської міської ради (стороною-1) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (стороною-2) укладено Договір №8 тимчасового користування місцем розміщення засобу зовнішньої реклами, предметом якого є передача позивачу в тимчасове платне користування місця для розміщення засобів зовнішньої реклами, відповідно до умов наведених в таблиці 1 (додаток ).

Пунктом 2.2 договору сторони обумовили порядок здійснення оплати по договору, зокрема визначили, що плата за тимчасове користування місцями для розміщення зовнішньої реклами у сумі 601,92 грн., яка варіювалася відповідно до укладених згодом Додатків до Договору №№1-5) вноситься Стороною 2 щомісячно у грошовій формі, перераховується на р/р № 0002, код ЄДРПОУ одержувача 38015610, МФО банку 812016, банк УДКСУ в Закарпатській області, одержувач: місцевий бюджет м. Ужгорода, призначення платежу - за користування місцями для розміщення засобів зовнішньої реклами.

Обчислення розміру місячно плати здійснюється з урахуванням індексу інфляції, визначеного державним комітетом статистики України.

Плата вноситься стороною 2 рівними частинами протягом терміну дії договору, починаючи з дати видачі дозволу щомісячно до 5-го числа наступного за попереднім місяцем. Сторона 2 вправі перераховувати однією сумою плату за весь період договору.

За даними позивача, з урахуванням доводів відповідача щодо фактичної кількості місць розміщення засобів зовнішньої реклами, які використовувались за спірний період (з січня 2015 року по листопад 2016 року), проведеним ним проплат станом на момент пред'явлення позову у підприємця наявна заборгованість за вказаним договором, яка складає 6 032,49 грн. (уточнені, зменшені позовні вимоги). Вказані обставини та зазначену суму основного боргу підтверджено долученими до справи матеріалами, розгорнутим розрахунком, та визнано відповідачем.

В ході судового розгляду підприємець подала суду докази про повне погашення нею боргу перед Департаментом міського господарства Ужгородської міської ради, факт якого підтвердив присутній в судовому засіданні уповноважений представник останнього (платіжне доручення №244 від 09.02.17 про сплату 6 032,49 грн. долучено до матеріалів справи).

За таких обставин, в частині вимоги про стягнення 6 032,49 грн. суми основного боргу провадження у справі належить припинити відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 80 ГПК України за відсутності предмету спору.

Поряд з цим, покликаючись на умови договору та Закону, за прострочення виконання грошових зобов'язань заявником проведено нарахування штрафних санкцій і просить стягнути з відповідача суми 1 565,12 грн. пені та 678,71 грн. штрафу (заявлений період нарахування: грудень 2015 року по травень 2016 року).

Згідно пункту 2.3 Договору сторони обумовили, що за несвоєчасне внесення плати за договором відповідач зобов'язується сплатити пеню в розмірі 0,1 відсотка місячної плати, за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Згідно до ст. 599 Цивільного кодексу України, ст. 202 Господарського кодексу України зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (ст. 610 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. При цьому неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; Пенею є неустойка, що обчислюється від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, а в даному випадку її стягнення заявлено за порушення строків виконання грошових зобов'язань за договором.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені та штрафу, суд дійшов висновку про його обґрунтованість, арифметичну правильність.

Між тим, в ході судового розгляду заявником подана заява про зменшення судом заявлених до стягнення штрафних санкцій.

Відповідно до ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право, зокрема, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання. Таке право суду делеговано і нормами матеріального права у разі, якщо: розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (ст. 551 ЦК Ураїни); належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу(ст. 233 ГК України).

Враховуючи встановлені судом обставини виникнення спору (помилкове неврахування позивачем зменшення кількості орендований місць для розміщення реклами внаслідок передання цих об'єктів іншим користувачам), ступеню виконання відповідачем зобов'язань за договором вцілому, так і за спірний період (повне погашення суми основного боргу в ході судового розгляду), керуючись вищезазначеними положеннями Закону, суд дійшов висновку про необхідність зменшення суми нарахованих позивачем сум штрафних санкцій до 1 000 грн., в т. ч. 500 грн. штрафу та 500 грн. пені. В задоволенні решти заявленої до стягнення суми в зазначеній частині слід відмовити.

Відповідно до положень ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, які становлять 1 378 грн., покладаються судом на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 43, 22, 32, 33, 34, 49, п. 1-1 ч. 1 ст. 80, ст.ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України,

СУД ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. В частині стягнення 6032,49 грн. основного боргу провадження у справі припинити.

3. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради (88000, Закарпатська обл., м. Ужгород, пл. Поштова, 3, ідентифікаційний код 36541721) суму 1 000 (Одна тисяча) грн., в т. ч. 500 грн. штрафу та 500 грн. пені, а також суму 1 378 (Одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. у відшкодування сплаченого судового збору.

4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 15.02.2017 року.

Суддя В.Кривка