ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2017 р. Справа № 917/1500/16

За позовом Державної екологічної інспекції у Полтавській області (вул. Коцюбинського, буд. 6, м. Полтава, 36039)

до Комбінату комунальних підприємств м. Глобине (вул. Мічуріна, буд. 94/1, м. Глобине, Полтавська область)

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: 1) Глобинська міська рада (вул. Центральна, буд. 285, м. Глобине, Полтавська область, 39000)

2) Управління житлово-комунального господарства Полтавської обласної державної адміністрації ( вул. Козака, буд. 1-А, м. Полтава, 36014)

про стягнення 4 254 454,20 грн.

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Безрук Т.М., суддя Іванко Л. А., суддя Киричук О. А.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача: ОСОБА_2

від третіх осіб: не зявились

Розглядається позовна заява про стягнення 4 254 454,20 грн. збитків, завданих державі самовільним використанням надр (підземних вод).

Відповідач у відзиві та додаткових поясненнях проти позову заперечує посилаючись на те, що позивачем вже було проведено планову перевірку у період з 23.10.2013р. по 12.11.2013р., якою виявлено відсутність спеціального дозволу на користування надрами (підземними водами) при цьому позивач повторно включив даний період в Акт перевірки № 87/01-01-14 за період з 21.07.2015р. по 10.08.2015р.; позивачем не надано будь-яких цифрових значень (обсягів) понаднормативного видобування підземних вод; позивачем невірно застосовано методику розрахунку, оскільки 13.10.2015р. №367 наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України були внесені зміни до даної Методики, а саме змінилися ставки коефіцієнтів; відповідач є субєктом господарювання, що за ст.23 Кодексу про надра України дає право на видобування підземних вод для нецентралізованого та централізованого господарсько-питного водопостачання, за умови не перевищення водозаборів підземних вод 300 куб.м. на добу, а тому позивачем неправомірно здійснено розрахунок обєму видобутої води. Крім того, основним видом діяльності відповідача є надання послуг населенню з централізованого водопостачання та водовідведення, але підприємство є збитковим, що унеможливлює отримання грошових коштів на отримання спеціального дозволу на користування надрами; засновником відповідача є Глобинська міська рада, яка відмовила у виділення грошових коштів з місцевого бюджету з метою оформлення спеціального дозволу на користування надрами, а тому у відповідача відсутня вина щодо самовільного використання надр (т.1 а.с.88-93, 236-241; т.2 а.с.9).

Відповідач у відзиві прохає застосувати позовну давність до спірних вимог (т.1 а.с.88-93).

Третя особа - Глобинська міська рада у відзиві прохає відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що у відповідача була відсутня фінансова можливість для отримання спеціального дозволу на користування надрами, діяльність відповідача є збитковою, він не взмозі погасити вказані збитки, що призведе до зупинення водопостачання місцевої територіальної громади (т.1 а.с.2111-213).

В судовому засіданні 06.02.2017р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення згідно ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Протягом 21.07.-10.08.2015 Державної екологічної інспекції у Полтавській області (позивачем) було проведено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства Комбінатом комунальних підприємств м. Глобине (відповідачем), за результатом якої складено акт № 87/01-01-14 (т.1 а.с.9-18).

Під час перевірки позивачем встановлено, що відповідач має дозвіл на спеціальне водокористування від 10.04.2012 № 2761, терміном дії до 10.04.2015 та дозвіл на спеціальне водокористування від 14.05.2015 № 0455/Пол, терміном дії до 14.05.2018р. (т.1 а.с.19-22).

У відповідності до дозволу на спеціальне водокористування від 10.04.2012 № 2761 водозабір складається з 29 водних свердловин (24-робочі, 5-законсервовані), ліміт забору - 796,240 тис. м.куб/рік, 2224,616 м. куб/добу.

Відповідачем представлено державну статистичну звітність 2-ТП (водгосп) за 2013 рік, відповідно до якої відповідачем забрано 358,3 тис. м. куб. води (гр. 2 табл. 1) та вказано кількість календарних днів роботи - 251 (гр. 36 табл. 1), що становить більше 300 куб.м на добу (т.1 а.с.23).

Під час перевірки було встановлено, що спеціальний дозвіл на надра (підземні води) у відповідача відсутній.

На підставі п.9.1, п.9.2 Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20.07.2009 р., позивач провів розрахунок розміру відшкодування збитків, обумовлених самовільним використанням водних ресурсів при відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води), який визначив у розмірі 4254454,20 грн. (т.1 а.с.25).

Позивачем на адресу відповідача було направлено претензію № 38/02-08 від 03.03.2016 щодо відшкодування заподіяних державі збитків.

Оскільки відповідач вказану суму збитків не сплатив, позивач звернувся до суду з даним позовом.

При вирішенні спору суд зазначає наступне.

У відповідності до ст. 61 Кодексу про надра України державний контроль за використанням і охороною надр у межах своєї компетенції здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Згідно п.1 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого указом Президента України від 13.04.2011 № 454/2011, остання входить до системи органів виконавчої влади та утворюється для забезпечення реалізації державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну екологічну інспекцію в Автономній республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 04.1 1.2011 № 429, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 25.11.2011 № 1347/20085 (далі - Положення), Державна екологічна інспекція в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі є територіальним органом Державної екологічної інспекції України, який діє у складі Держекоінспекції України і їй підпорядковується.

Відповідно до п. «й» ст. 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», п. 6.17 Положення про Державну екологічну інспекцію в Автономній республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 04.11.2011 № 429, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 25.11.2011 № 1347/20085, Державна екологічна інспекція у Полтавській області може виступати позивачем або відповідачем в судах.

У відповідності до ст. 19 Кодексу про надра України надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу.

Ст. 21 Кодексу про надра України передбачено, що надра у користування для видобування підземних вод (крім мінеральних) і розробки родовищ торфу надаються без надання гірничого відводу на підставі спеціальних дозволів, крім випадків, передбачених статтею 23 цього Кодексу, що видаються після попереднього погодження з ОСОБА_1 міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Статтею 23 Кодексу України про надра (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) закріплено право землевласників і землекористувачів в межах наданих їм земельних ділянок без спеціальних дозволів та гірничого відводу видобувати для своїх господарських і побутових потреб підземні води для власних господарсько-побутових потреб, нецентралізованого та централізованого (крім виробництва фасованої питної води) господарсько-питного водопостачання, за умови що продуктивність водозаборів підземних вод не перевищує 300 кубічних метрів на добу.

Спеціальний дозвіл на надра (підземні води) у відповідача відсутній.

Згідно ст. 65 Кодексу про надра України порушення законодавства про надра тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову і кримінальну відповідальність згідно з законодавством України. Відповідальність за порушення законодавства про надра несуть особи, винні у самовільному користуванні надрами.

Згідно зі ст. 1166 Цивільного кодексу України заподіяна шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20.07.2009 р. затверджено Методику розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 серпня 2009 р. за № 767/16783 Із змінами і доповненнями, далі - Методика). У відповідності до пункту 1.2. Методики, ця Методика встановлює порядок визначення розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, у разі, зокрема, самовільного використання водних ресурсів при відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води)). Розрахунок розміру відшкодування збитків, обумовлених самовільним використанням водних ресурсів при відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води)) здійснюється за формулою встановленою в пунктах 9.1. , 9.2 Методики.

Відповідно до п. 9.1, 9.2 Методики (в редакції на момент вчинення порушення), розрахунок розміру відшкодування збитків, обумовлених самовільним використанням водних ресурсів при відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води)), грн, здійснюється за формулою З сам =100xWxTap,

де W - об'єм води, що використана самовільно без дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води)), куб.м. Фактичний об'єм води, що використана самовільно без дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води)), визначається на основі даних: первинної документації, статистичної звітності, ліміту забору та використання води, індивідуальних норм водоспоживання та водовідведення або довідки суб'єкта господарювання за підписом керівництва, завіреної печаткою.

Відповідачем представлено державну статистичну звітність 2-ТП (водгосп) за 2013 рік, відповідно до якої відповідачем забрано 358,3 тис. м. куб. води, отже W=358300.

Тар - розмір, грн/100 куб.м, аналогічний ставці збору за спеціальне використання води, встановленої статтею 325 Податкового кодексу України на дату виявлення порушення (для води з лиманів - розмір, грн/100 куб.м, аналогічний ставці збору за спеціальне використання поверхневих вод для показника "Інші водні об'єкти", встановленої статтею 325 Податкового кодексу України на дату виявлення порушення).

У відповідності до ст. 352.2 Податкового кодексу України (в редакції на момент вчинення порушення) ставки збору за спеціальне використання підземних вод на території Глобинського району Полтавської області з 01.01.2013 по 31.12.2013 становить 39,58 коп./мЗ. Ст. 325.9. Податкового кодексу України (в редакції на момент вчинення порушення) передбачено, що до ставок збору житлово-комунальні підприємства застосовують коефіцієнт 0,3. Отже, Тар = 39,58/100*0,3= 0,11874грн/ куб.м.

З огляду на викладене, сума розміру збитку, завданого відповідачем внаслідок забору підземних вод становить 4254454,20 грн.

Заперечення відповідача проти позову з підстав відсутності підтвердження понаднормового видобування води, судом відхиляються з огляду на таке.

Під час проведення планової перевірки 21.07.2015-10.08.2015 перевірялося питання отримання спеціального дозволу на користування надрами (підземними водами) у 2013-2015 роках. Відповідачем представлено дозвіл на спеціальне водокористування від 10.04.2012 № 2761, терміном дії до 10.04.2015 та дозвіл на спеціальне водокористування від 14.05.2015 № 0455/Пол, терміном дії до 14.05.2018. У відповідності до дозволу на спеціальне водокористування від 10.04.2012 № 2761 водозабір складається з 29 водних свердловин (24-робочі, 5-законсервовані), ліміт забору - 796,240 тис. м.куб/рік, 2224,616 м.куб/добу. Відповідачем представлено державну статистичну звітність 2-ТП (водгосп) за 2013 рік, відповідно до якої відповідачем забрано 358,3 тис. м. куб. води (гр. 2 табл. І) та вказано кількість календарних днів роботи -251 (гр. 36 табл. 1), що становить більше 300 куб.м на добу. Вказане зазначено в акті перевірки від 10.08.2015 № 87/01-01-14 сторінка № 3.

Тому твердження відповідача про відсутність підтвердження факту понаднормового видобування води є безпідставними.

Судом відхиляються твердження відповідача про неправильне застосування коефіцієнта при здійсненні розрахунків.

Статтею 69 Закону «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Відповідно до роз'яснень Вищого арбітражного суду України N 02-5/744 від 27.06.2001 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із застосуванням законодавства про охорону навколишнього природного середовища» шкода, заподіяна внаслідок порушення природоохоронного законодавства, повинна відшкодовуватись у розмірах, які визначаються на підставі затверджених у встановленому порядку такс і методик обрахування розмірів шкоди, що діють на час здійснення порушення або, у разі неможливості встановлення часу здійснення порушення, - на час його виявлення.

Відповідно до п. 9.1, 9.2 Методики (в редакції на момент вчинення порушення) розрахунок розміру відшкодування збитків, обумовлених самовільним використанням водних ресурсів при відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води)), грн, здійснюється за формулою З =100xWxTap.

Тому твердження відповідача про помилкове застосування коефіцієнта 100 при здійсненні розрахунку є безпідставним.

Судом відхиляються твердження відповідача про відсутність необхідності отримувати

спеціальний дозвіл, оскільки використовує воду у господарсько-побутових потребах.

Відповідно до Водного кодексу України підземні води та джерела належать до водного фонду України (пункт 2 частини другої статті 3), а згідно з Кодексом України про надра вони є частиною надр (статті 1, 6). Тобто підземні води - це природний ресурс із подвійним правовим режимом, а тому, використовуючи підземні води, слід керуватися і водним законодавством, і законодавством про надра.

Згідно зі ст. 149 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання використовують у господарській діяльності природні ресурси в порядку спеціального або загального природокористування відповідно до цього Кодексу та інших законів.

Відповідачем було надано ліцензія від 23.09.2009 серія АВ № 389144, видана Полтавською обласною державною адміністрацією на здійснення господарської діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення.

Статтею 1 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» централізоване питне водопостачання це господарська діяльність із забезпечення споживачів питною водою за допомогою комплексу об'єктів, споруд, розподільних водопровідних мереж, пов'язаних єдиним технологічним процесом виробництва та транспортування питної води.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» передбачено, що у разі використання підземних вод для питного водопостачання відповідне підприємство повинне одержати згідно з законом дозвіл на користування надрами.

Отже, чинним законодавством передбачено обов'язок отримання господарюючими суб'єктами як дозволу на спеціальне водокористування, так і спеціального дозволу на користування надрами, тому твердження відповідача є безпідставними.

Судом відхиляються твердження відповідача про те, що він звільнений від відповідальності в частині відшкодування збитків відповідно до прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дерегуляції в агропромисловому комплексі».

Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дерегуляції в агропромисловому комплексі» передбачено, що землевласники і землекористувачі, які на момент набрання чинності цим Законом розпочали відповідно до вимог законодавства процес отримання спеціальних дозволів та гірничого відводу, не потребують з моменту набрання чинності цим Законом таких спеціальних дозволів та гірничого відводу для видобування підземних вод (крім мінеральних), а також не несуть відповідальності за видобування до набрання чинності цим Законом підземних вод (крім мінеральних) без таких спеціальних дозволів та гірничого відводу у разі, якщо таке видобування здійснювалося в обсягах, передбачених частиною першою статті 23 Кодексу України про надра.

Відповідач не надав доказів того, що він на момент набрання чинності цим Законом розпочав відповідно до вимог законодавства процес отримання спеціальних дозволів.

Також згідно державного звіту відповідача (форма 2-ТП (водгосп)) за 2013 рік відповідачем забрано 358,3 тис. м. куб. води (гр. 2 табл. 1), в ньому також вказано кількість календарних днів роботи -251 (гр. 36 табл. 1), що становить більше 300 куб.м на добу. Тому твердження відповідача, що він підпадає під дію даної норми і звільняється від відповідальності є безпідставним.

Судом відхиляються твердження відповідача про вчинення збитків у стані крайньої необхідності.

Відповідач не надав жодних доказів неможливості виконання вимог діючого законодавства щодо отримання спеціального дозволу на використання надр.

Статтею 91 Цивільного кодексу України передбачено, що юридична особа може здійснювати окремі види діяльності, перелік яких встановлюється законом, після одержання нею спеціального дозволу (ліцензії). Отже, користуючись надрами (підземними водами) без дозволу на використання надр відповідач усвідомлював, що порушує вимоги чинного законодавства, проте жодних дій для припинення порушення не вживав. Тому твердження відповідача, що він діяв в стані крайньої необхідності є необґрунтованим.

Судом відхиляються твердження відповідача про невірне застосування бюджетного законодавства при заявленні позивачем вимог про зарахування спірних коштів на єдиний рахунок.

Відповідно до Плану рахунків бухгалтерського обліку виконання державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Держказначейства України «Про затвердження інструктивної бази» від 28.11. 2000 N 119, символ звітності 331 це кошти які підлягають розподілу між державним і місцевими бюджетами.

Пунктом 2.2. Порядку казначейського обслуговування доходів та інших надходжень державного бюджету, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 29.01.2013 № 43, зареєстрованим Міністерством юстиції України 19.02.2013 № 219/22823. передбачено, що у процесі казначейського обслуговування доходів та інших надходжень державного бюджету органи Казначейства здійснюють розподіл платежів між загальним та спеціальним фондами державного бюджету, між державним і місцевими бюджетами відповідно до нормативів відрахувань, визначених бюджетним законодавством, та перераховують розподілені кошти за належністю.

Тому твердження відповідача про невірне застосування бюджетного законодавства є безпідставним.

Відповідач у відзиві прохає застосувати позовну давність до спірних вимог (т.1 а.с.88-93).

Відповідно до п.6 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 № 454/2011, Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція України) для виконання покладених на неї завдань надано право проводити перевірки з питань, що належать до її компетенції, видавати за їх результатами обов'язкові для виконання приписи, розпорядження.

Процедура проведення перевірок з питань здійснення державного контролю у сфері охорони навколишнього природного середовища та оформлення їх результатів визначена Порядком організації та проведення перевірок суб'єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства, затвердженим наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10.09.2008 № 464 (далі за текстом - Порядок № 464).

Пунктом 2.1 Порядку № 464 встановлено, що періодичність здійснення перевірок визначається відповідно до Критеріїв розподілу суб'єктів господарювання за ступенем ризику їх господарської діяльності для навколишнього природного середовища та періодичність здійснення заходів державного нагляду (контролю), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 19.03.2008 №212, із урахуванням екологічної ситуації в районі розташування об'єкта перевірки, ступеня і характеру його впливу на навколишнє природне середовище, а саме: планові заходи державного нагляду (контролю) за діяльністю суб'єктів господарювання проводяться: з високим ступенем ризику - не частіше одного разу на рік, із середнім ступенем ризику - не частіше одного разу на два роки, з незначним ступенем ризику - не частіше одного разу на три роки.

Звертаючись із клопотанням про застосування строку позовної давності, відповідач наголошував, що такий строк відносно вимог про відшкодування шкоди за самовільне видобування надр (підземні води) у період із 01.01.2013 по 04.10.2013 сплив, оскільки з відповідними вимогами про стягнення збитків позивач звернувся лише 04.10.2016 року.

Позивач визначив період нарахування збитків за самовільне використання водних ресурсів при відсутності дозвільних документів за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року.

Проте, цей період нарахування збитків був частково предметом перевірки, що проводилася Позивачем у за результатами якої складено Акт перевірки № 620/01-01-14 (т. 1 а.с.69-85).

В акті перевірки № 620/01-01-14 позивачем аналізувалися дані ліміту забору підземної води, ліміти використання. Обсяги води поданої населенню, підприємствам та організаціям; дані звіту за формою 2-ТП (водгосп), зокрема щодо кількості забору води за 2013 рік; констатовано те, що спеціальний дозвіл на користування надрами не представлено (т. 1 а.с.71).

Заперечення позивача щодо застосування строків позовної давності з тих мотивів, що він не знав про наявність або відсутність вказаного дозволу у відповідача в звязку з ненаданням цього дозволу відповідачем під час перевірки, судом відхиляються з огляду на таке.

Згідно даного акту предметом здійснення державного нагляду було дотримання відповідачем вимог природоохоронного законодавства, зокрема і галузі охорони водних ресурсів (т. 1 а.с.70). Тобто, позивач повинен був перевірити і наявність спеціального дозволу на користування надрами.

В підп. 3.10 п. 3 акту перевірки № 620/01-01-14 позивачем серед питань у галузі охорони і раціонального використання вод та відтворення водних ресурсів зазначено, що спеціальний дозвіл на користування надрами (підземними водами) відповідачем не отримано (т. 1 а.с.75).

В п. 4 акту перевірки № 620/01-01-14 позивачем до порушення вимог законодавства, виявлених під час заходу державного нагляду (контролю), віднесено, зокрема, непредставлення відповідачем спеціального дозволу на користування надрами (підземними водами), що є порушенням ст.ст.68, 20-2 ЗУ № 1264-ХІІ (т. 1 а.с.80).

Отже, позивач знав чи міг знати про відсутність у відповідача спеціального дозволу на користування надрами (підземними водами) у вказаний період.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Як роз'яснено у постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" за змістом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

За загальним правилом, встановленим частиною 1 статті 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252 - 255 Цивільного кодексу України.

Загальна позовна давність статтею 257 Цивільного кодексу України встановлюється тривалістю у три роки.

Конституція України проголошує рівність усіх перед законом (стаття 24). Як орган державної виконавчої влади Державна екологічна інспекція здійснює свої повноваження в межах Конституції і законів України.

Господарський процесуальний кодекс України встановлює, що правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом (стаття 42).

В акті перевірки № 620/01-01-14 Держінспекція зазначила про те, що попередня перевірка позивача проводилася 12.02.2013р. 19.02.2013р. (т.1 а.с.69). Позивач надалі проводив планову перевірку відповідача 23.10.2013р.-12.11.2013р., йому було надано відповідачем звіт за формою 2-ТП (водгосп), зокрема щодо кількості забору води за 2013 рік; було зафіксовано порушення відповідачем вимог природоохоронного законодавства, зокрема ненадання відповідачем спеціального дозволу на користування надрами (підземними водами).

Відсутність спеціального дозволу на користування надрами (підземними водами) є триваючим порушенням і позивач міг знати про нього при проведенні вказаних перевірок відповідача, зокрема під час перевірки 12.02.2013р. 19.02.2013р.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що позивач звернувся з пропуском строку позовної давності в частині вимог про відшкодування шкоди, завданої самовільним використанням водних ресурсів за відсутності спеціального дозволу на користування надрами (підземні води) у період з 01.01.2013 до 04.10.2013р. та вважає за можливе задовольнити заяву відповідача та застосувати до цих вимог строк позовної давності.

При цьому суд задля єдності судової практики враховує правову позицію Вищого господарського суду України щодо застосування позовної давності у схожих правовідносинах, викладену у постанові від 20.12.2016р. № 910/1682/15.

Згідно з приписами пункту 9.2 «Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків.

заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне

використання водних ресурсів», що затверджена наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20.07.2009 року № 389, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.08.2009 року за № 767/16783, фактичний об'єм води, що використана самовільно без дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води)), визначаються на основі даних: первинної документації, статистичної звітності, ліміту забору та використання води, індивідуальних норм водоспоживання та водовідведення або довідки суб'єкта

Відповідно до відомостей, що містяться у означеному вище «Журналу обліку водоспоживання (водовідведення) побічними методами» відповідач здійснив забір води з артезіанських свердловин у таких об'ємах: з 04.10.2013 року по 31.10.2013 року - 27405 м3; з 01.11.2013 року по 30.11.2013 року - 28600 м3; з 01.12.2013 року по 31.12.2013 року - 30346 м3 .

Тобто, загальний обсяг видобутої води за період з 05.10.2013 року по 31.12.2013 року становить 86351 м3.

Отже, розмір шкоди, завданий державі внаслідок використання води без спеціального дозволу на користування надрами за період з 04.10.2013 року по 31.12.2013 року, з урахуванням наслідків спливу позовної давності становить 1 025 331,77 грн. (з розрахунку: Сума збитків = 100 х 86 351 м3 х 0,3958 х 0,3 = 1 025 331,77 грн. В цій частині позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню судом.

В іншій частині у позові слід відмовити в звязку з пропуском позивачем строку позовної давності, про застосування якого є заява відповідача.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

Вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комбінату комунальних підприємств м. Глобине (вул. Мічуріна, буд. 94/1, м. Глобине, Полтавська обл., 39000; ідентифікаційний код 30864грн. 77 коп. збитків, завданих державі самовільним використанням надр (підземні води) на р/р 0571, Глобинське УК/отг. м. Глобино/24062100, , МФО 831019 для зарахування надходжень по коду бюджетної класифікації 24062100 Грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, символ звітності 331 в установі банку - Головне управління Державної казначейської служби України у Полтавській області.

3. Стягнути з Комбінату комунальних підприємств м. Глобине (вул. Мічуріна, буд. 94/1, м. Глобине, Полтавська обл., 39000; ідентифікаційний код 30864136) на користь Державної екологічної інспекції у Полтавській області (вул. Коцюбинського, буд. 6, м. Полтава, 36039; ідентифікаційний код 38019348) 15379грн. 98 коп. відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Видати накази після набрання цим рішенням законної сили.

4. В іншій частині у позові відмовити.

Повне рішення складено та підписано: 09.02.2017р.

Головуючий суддя Т. М. Безрук

Суддя Л. А. Іванко

Суддя О. А. Киричук