РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2017Справа №910/23660/16

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Сіті Соул"

до: державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія

"Енергоатом"

про: визнання недійсним пункту договору поставки

Суддя: Шкурдова Л.М.

Представники:

Від позивача: не з'явився

Від відповідача: Шевченко І.О. - представник за довіреністю

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Господарським судом міста Києва розглядається справа за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Сіті Соул" до державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про визнання недійсним п.7.2. договору поставки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.12.2016 року порушено провадження у справі №910/23660/16.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що що директор товариства з обмеженою відповідальністю "Сіті Соул" під час підписання даного договору не міг оцінити всі ризики покладені на позивача, умови договору викладені в п.7.2. Договору є несправедливим та суперечать принципу добросовісності, в зв'язку з чим п.7.2. Договору має бути визнано судом недійсним.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, вказуючи, що Договір поставки №53-129-01-15-00507 від 22.05.2015 року підписано сторонами, а відтак умови договору сторонами погоджено. Відповідач зазначає, що відповідальність, визначена в п.7.2. Договору поставки відповідає розміру відповідальності постачальника, зазначеної в ст. 231 ГК України.

У судовому засіданні 02.02.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позивач про дату та час розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини своєї неявки суд не повідомив, в зв'язку з чим суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності представника позивача.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

22 травня 2015 року між товариством з обмеженою відповідальністю "СІТІ СОУЛ" (постачальник) та Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (покупець) укладено Договір поставки №53-129-01-15-00507 від 22.05.2015 року (далі - Договір).

Відповідно до п.1.1. Договору постачальник зобов'язався в порядку і на умовах, визначених у Договорі, поставити трансформатори напруги ємнісні виробництва Trench Ltd, Канада (структурний підрозділ фірми Siemens АG, Німеччина), для ВП «Запорізька АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом», а покупець зобов'язався в порядку і на умовах, визначених у Договорі, прийняти і оплатити продукцію.

Згідно з п.7.9. Договору за порушення строку поставки продукції за Договором постачальнику нараховується пеня в розмірі 0,1% вартості не поставленої в строк продукції за кожний день прострочення (включно з днем фактичної поставки, відповідно до видаткової накладної), але не більше 30% вартості несвоєчасно поставленої продукції. Нарахування штрафних санкцій здійснюється за весь період прострочення виконання зобов'язання. За прострочення поставки продукції понад 30 днів постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 7% вартості несвоєчасно поставленої продукції.

Згідно з п.7.3. Договору постачальник за Договором несе відповідальність за якість продукції. Якщо поставлена продукція не відповідає за якістю стандартам, ТУ, ТВ, іншій документації або умовам Договору, а також у випадку поставки некомплектної або недопоставки продукції, постачальник зобов'язаний власними силами і за свій рахунок здійснити заміну неякісної/некомплектної продукції або допоставити продукцію у 20-денний термін з моменту направлення повідомлення покупцем (вантажоодержувачем). Якщо постачальник не здійснив заміну невідповідної продукції у зазначений термін, покупець має право вимагати сплати постачальником штрафу в розмірі 20% від вартості продукції невідповідної якості.

Відповідно до п.7.5.Договору у разі односторонньої відмови від виконання своїх зобов'язань за Договором постачальник зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 20% від суми Договору.

Звертаючись з позовом до суду про визнання недійсним п.7.2. Договору позивач зазначає, що директор товариства з обмеженою відповідальністю "Сіті Соул" під час підписання даного договору не міг оцінити всі ризики покладені на позивача, умови договору викладені в п.7.2. Договору є несправедливим та суперечать принципу добросовісності.

Відповідно до ст.626 ЦК України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків.

Згідно статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до п.1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 638 ЦК України та ст. 180 ГК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст.217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Статтею 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Частинами 1-3, 5 та 6 ст.203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Судом встановлено, що Договір поставки №53-129-01-15-00507 від 22.05.2015 року зі сторони товариства з обмеженою відповідальністю "Сіті Соул" підписаний директором Анапріюк А.С., скріплений печатками сторін.

Як вбачається зі Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних-осіб підприємців, зробленим судом, станом на 22.05.2015 року, дату укладення договору, Анапріюк А.С. є керівником товариства з обмеженою відповідальністю "Сіті Соул", будь-яких обмежень щодо її повноважень в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних-осіб підприємців не міститься.

Таким чином, Договір поставки №53-129-01-15-00507 від 22.05.2015 року підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений їх печатками, в зв'язку з чим суд приходить до висновку, що під час підписання договору сторонами погоджено його умови.

Відповідно до ст.231 ГК України у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов'язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Таким чином, встановлена в п.7.2. Договору відповідальність постачальника кореспондується зі ст.231 ГК України.

Посилання позивача на те, що директор ТОВ "Сіті Соул" не має юридичної освіти, а тому під час підписання договору не міг оцінити покладені на постачальника ризики не є підставою для визнання п.7.2. договору поставки, якою передбачена відповідальність постачальника за порушення строків поставки товар, недійсним.

Згідно зі ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд приходить до висновку, що позивач не довів та не надав суду жодних доказів, які підтверджують, що в момент вчинення правочину стороною (сторонами) були недодержані вимоги, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України, тобто не довів підстави, в силу яких п.7.2. Договору поставки має бути визнано недійсним.

Наведені вище обставини у своїй сукупності є підставою для відмови у позові. Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд , -

ВИРІШИВ:

В задоволені позову відмовити.

Суддя Л.М. Шкурдова

Повний текст рішення складено: 08.02.17р.