ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07 лютого 2017 р. Справа № 918/1262/16

Господарський суд Рівненської області у складі судді Марач В.В. розглянувши справу

за позовом Державного підприємства "Березнівське лісове господарство"

до відповідача Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2

про стягнення в сумі 17 268,70 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: Діжурко І.Д.;

від відповідача: не з"явився.

Статті 20, 22 Господарського процесуального кодексу України сторонам роз'яснені.

Відводи з підстав визначених статтею 20 ГПК України відсутні.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Березнівське лісове господарство" (надалі Позивач або ДП "Березнівське лісове господарство" або Підприємство) звернулося в господарський суд Рівненської області з позовом до ОСОБА_2) в якому просить стягнути з останнього основний борг у розмірі 10080,50 грн., 3 % річних у розмірі 908,07 грн. та інфляційні у розмірі 6280,13 грн.

Свої вимоги Позивач мотивує тим, що на підставі договору купівлі - продажу № 17 від 29.02.2012 року він відвантажив Відповідачу лісопродукцію на суму 10 770,50 грн., однак Відповідач оплатив її вартість частково в сумі 690,00 грн.

До винесення рішення зі спору представник позивача подав заяву від 21.12.2016 р. про зменшення розміру позовних вимог в якій просить суд стягнути 10 080 грн. 50 коп. основного боргу, 695 грн. 97 коп. 3 % річних та 6 421 грн. 26 коп. інфляційних. Дії позивача не суперечать законодавству та не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб, а відтак суд приймає дану заяву до розгляду.

Відповідач відзиву на позов суду не надав, представник його в судове засідання повторно не з"явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень, які наявні в матеріалах справи.

Розглянувши документи і матеріали, які подані учасниками судового процесу, заслухавши пояснення представника позивача, давши належну оцінку доказам, які мають значення для справи, господарський суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. При цьому господарський суд керувався наступним.

29 лютого 2012 року ДП СЛАП "Березнівський держспецлісгосп" (правонаступником якого є Державне підприємство "Березнівське лісове господарство"), як Продавець та підприємець ОСОБА_2, як Покупець, уклали Договір купівлі-продажу № 17 (надалі Договір).

Відповідно до п. 1 Договору, Продавець зобов'язується продати, а Покупець зобов'язується прийняти й оплатити товар на умовах даного договору. Загальна сума (ціна) Договору складається із сукупності сум визначених у накладних, товарно - транспортних накладних, що виписані протягом дії даного Договору і є невід'ємною частиною.

Здача - приймання товару проводиться уповноваженими представниками Покупця і Продавця. Датою передачі товару вважається дата одержання товару на верхньому складі Покупцем (п. 3.2, п. 3.3. Договору).

Згідго п. 4.1. Договору розрахунки проводяться в національній валюті шляхом готівкового та безготівкового зарахування сум з розрахункового рахунку Покупця на рахунок Продавця.

Цей договір набирає чинності в момент його підписання і діє до 31.12.2012 року (п. 9.1. Договору).

Вказаний Договір підписаний повноважними представниками сторін.

За твердженням Позивача на виконання Договору він передав, а Відповідач отримав товар згідно товарно - транспортних накладних № 0000203 від 29.02.2012 р., № 0000230 від 02.03.2012 р., № 0000233 від 03.03.2012 р., № 0000236 від 06.03.2012 р., № 0000250 від 19.03.2012 р., № 0000320 від 30.03.2012 р., № 0000477 від 22.09.2012 р., № 0000516 від 26.09.2012 р. загальною вартістю 10 770 грн. 50 коп.

Відповідно до п. 4.1 Договору Відповідач зобов"язався провести оплату за товар, однак вартість отриманого товару оплатив частково на суму 690 грн. 00 коп.

Позивачем на адресу Відповідача були надіслані: лист № 92 від 23.07.2014 року; претензія № 06-14/1886 від 18.12.2014 року; передсудове нагадування № 06-14/10 від 06.01.2015 року; передсудове нагадування № 06-14/329 від 02.03.2015 року; претензія № 06-14/536 від 09.04.2015 року, які були отримані останнім, про що свідчить підпис на повідомленні про вручення поштового відправлення. Відповідно до вищевказаних листів ДП "Березнівське лісове господарство" звернулося до ФОП ОСОБА_2 з вимогою погасити заборгованість в сумі 10 080,50 грн., які були залишені останнім без відповіді та задоволення.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України), господарський договір є підставою виникнення господарських зобов'язань.

Частиною 1 ст. 179 ГК України визначено, що майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України, ч. 1 ст. 173 ГК України).

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Положеннями ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи, товар за товарно-транспортними накладними № 0000203, № 0000230, № 0000250, № 0000477 на загальну суму 4 499 грн. 30 коп. був отриманий Відповідачем - ФОП ОСОБА_2, що підтверджується підписами останнього про отримання товару у вказаних ТТН.

Однак, в товарно-транспортних накладних №0000233, №0000236, № 0000320, № 0000516 зазначено перевізник - ОСОБА_4 та міститься підпис про отримання товару водієм - експедитором. Докази про отримання товару по вищевказаних товарно- транспортних накладних на загальну суму 6 271 грн. 20 коп. відповідачем - (замовником) ФОП ОСОБА_2 відсутні.

Таким чином, враховуючи, що зібраними у справі доказами підтверджується передача товару від Позивача до Відповідача лише по товарно- транспортних накладних № 0000203, № 0000230, № 0000250, № 0000477 на загальну суму 4 499 грн. 30 коп. та часткову сплату заборгованості відповідачем за товар у сумі 690 грн. 00 коп., суд визнає обґрунтованою вимогу позивача про стягнення заборгованості за переданий товар на суму 3 809 грн. 30 коп.

Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача 695,97 грн. - 3% річних та 6 421,26 грн. - інфляційних судом враховується наступне.

Згідно ч. 2 ст. 218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі ст. 625 ЦК України, за прострочення виконання грошового зобов'язання, Позивач просить стягнути з Відповідача 695 грн. 97 коп. - 3% річних, нарахованих за період прострочення з 07.08.2014 р. по 23.11.2016 р. та 6 421 грн. 26 коп. - інфляційних, нарахованих за період прострочення з серпня 2014 року по листопад 2016 рік

Здійснивши перерахунок 3 % річних та інфляційних, суд визнає обґрунтованим їх нарахування на суму заборгованості 3 809 грн. 30 коп., яка не була сплачена Відповідачем за отриманий товар, 3% річних за період прострочення з 07.08.2014 р. по 23.11.2016 р. в розмірі 262 грн. 72 коп. та інфляційних за період прострочення з серпня 2014 року по листопад 2016 рік в розмірі 2 967 грн. 80 коп.

Позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в сумі 6 271 грн. 20 коп., 3% річних в сумі 433 грн. 25 коп., інфляційних в сумі 3 453 грн. 46 коп. не підлягають задоволенню за їх безпідставністю та не доведенню належними доказами Позивачем.

Поняття і види доказів викладені у статті 32 ГПК України, згідно якої доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ст. 36 ГПК України).

Відповідно до частини 1 статті 33 та частини 2 статті 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На підставі ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обгрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

На підставі статті 49 Господарського процесуального кодексу України на сторони покладаються судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статями статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Державного підприємства "Березнівське лісове господарство" задоволити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Державного підприємства "Березнівське лісове господарство" (34600, Рівненська область, м. Березне, вул. Київська, 1, ) 3 809 грн. 30 коп. (три тисячі вісімсот дев'ять гривень 30 коп.) основного боргу, 262 грн. 72 коп. (двісті шістдесят дві гривні 72 коп.) три проценти річних; 2 967 грн. 80 коп. (дві тисячі дев'ятсот шістдесят сім гривень 80 коп.) інфляційних та 564 грн. 10 коп. (п'ятсот шістдесят чотири гривні 10 коп.) судового збору.

3. В решті позову Державного підприємства "Березнівське лісове господарство" відмовити в задоволенні.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення підписано "13" лютого 2017 року.

Суддя Марач В.В.