ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

07 лютого 2017 року Справа № 5017/3706/2012

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіСибіги О.М.,
суддівДанилової М.В., Мачульського Г.М.
розглянувши матеріали касаційної скаргиВеселодолинської сільської ради Тарутинського району Одеської області, с. Весела Долина, Одеська обл.
на ухвалуОдеського апеляційного господарського суду від 04.10.2016 року
у справі господарського суду Одеської області
за позовомЗаступника Білгород-Дністровського прокурора з нагляду за додержанням законів в воєнній сфері, м. Білгород-Дністровський, Одеська обл. в інтересах держави в особі: 1. Міністерства оборони України, м. Київ, 2. Білгород-Дністровської квартирно-експлуатаційної частини району, м. Білгород-Дністровський, Одеська обл.
до1. Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області, смт. Тарутине, Одеська обл., 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Мазур-Юг", смт. Тарутине, Одеська обл.
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивачів1. Кабінету Міністрів України, м. Київ; 2. Оперативного командування "Південь", м. Одеса
провизнання недійсними договорів оренди землі та витребування земельної ділянки
та за зустрічним позовомТарутинської районної державної адміністрації Одеської області, смт. Тарутине, Одеська обл.
до1. Міністерства оборони України, м. Київ; 2. Білгород-Дністровської квартирно-експлуатаційної частини району, м. Білгород-Дністровський, Одеська обл.
провизнання припиненим права постійного користування земельною дылянкою

В С Т А Н О В И В:

Касаційна скарга Веселодолинської сільської ради Тарутинського району Одеської області на ухвалу Одеського апеляційного господарського суду від 04.10.2016 року у справі № 5017/3706/2012 не відповідає вимогам розділу ХІІ1 ГПК України з огляду на наступне.

За змістом статті 110 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання судовим рішенням апеляційного господарського суду законної сили.

Дотримання цього строку є обов'язковим для всіх учасників судового процесу.

Як вбачається з матеріалів справи, Веселодолинська сільська рада Тарутинського району Одеської області вже зверталась до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, однак, у зв'язку з тим, що скаржником не було дотримано порядку подання касаційної скарги, ухвалою Вищого господарського суду України від 10.11.2016 року касаційну скаргу було повернуто скаржнику на підставі п. 3 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України.

Колегією суддів Вищого господарського суду України встановлено, що у відповідності до статті 110 Господарського процесуального кодексу України строк на касаційне оскарження ухвали Одеського апеляційного господарського суду від 04.10.2016 року закінчився 24.10.2016 року.

Проте, вдруге касаційну скаргу скаржником було подано лише 15.12.2016 року, що підтверджується відміткою на штампі реєстрації вхідної кореспонденції Одеського апеляційного господарського суду, а тому встановлений для оскарження судового акту строк було пропущено.

Загальний порядок поновлення пропущених процесуальних строків врегульований статтею 53 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і поновити пропущений строк, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Клопотання про поновлення процесуального строку повинно містити роз'яснення причин пропуску такого строку і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними.

Всупереч наведеному, подане Веселодолинською сільською радою Тарутинського району Одеської області клопотання про відновлення процесуального строку на касаційне оскарження мотивоване усуненням недоліків порядку подання касаційної скарги, зазначених в ухвалі Вищого господарського суду України від 10.11.2016 року.

Однак, колегія суддів Вищого господарського суду України відзначає, що скаржник не довів господарському суду поважність причини пропуску строку на касаційне оскарження, оскільки не дотримання порядку подання касаційної скарги і повернення її скаржнику на підставі ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України не перериває перебіг цього строку та не є поважною причиною для поновлення строку, передбаченого ст. 53 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, ніяких інших причин пропуску строку на касаційне оскарження скаржником наведено не було.

За таких обставин, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку, що лише факт подання особою клопотання про поновлення строку не кореспондується з автоматичним обов'язком суду поновити цей строк, оскільки клопотання про поновлення строку для подання касаційної скарги з огляду на приписи частини першої статті 53 Господарського процесуального кодексу України повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску цього строку.

Поряд з цим, колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає, що поновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яким останній користується виходячи із поважності причин пропуску строку, які в даному випадку не вбачаються за відсутності обставин, які об'єктивно перешкоджали скаржнику реалізувати своє право на подання касаційної скарги протягом законодавчо встановленого терміну.

Отже, можливість вчасного подання касаційної скарги на ухвалу Одеського апеляційного господарського суду від 04.10.2016 року залежала виключно від волевиявлення самого скаржника, тобто мала суб'єктивний характер, а тому підстав для поновлення пропущеного процесуального строку у даному випадку колегія суддів Вищого господарського суду України не вбачає.

Крім того, слід зазначити, що згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В пункті 41 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008 року судом вказано, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

В своєму рішенні у справі "Устименко проти України" від 29.10.2015 року Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що національні суди, вирішивши поновити пропущений строк оскарження остаточної постанови у справі заявника без наведення відповідних причин та скасувавши постанову суду, порушили принцип правової визначеності та право заявника на справедливий судовий розгляд за пунктом 1 статті 6 Конвенції.

Отже, можливість поновлення пропущеного строку судом касаційної інстанції не є необмеженою, а вирішення цього питання пов'язується із наявністю поважних причин пропуску строку.

Відповідно до пункту 5 частини 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про поновлення цього строку або таке клопотання відхилено.

Таким чином, виходячи з приписів процесуального закону касаційна скарга Веселодолинської сільської ради Тарутинського району Одеської області на ухвалу Одеського апеляційного господарського суду від 04.10.2016 року не може бути прийнята до розгляду Вищим господарським судом України і підлягає поверненню скаржнику на підставі п. 5 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 53, 86, 110, п. 5 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,-

У Х В А Л И В:

1. Клопотання Веселодолинської сільської ради Тарутинського району Одеської області про відновлення строку на касаційне оскарження ухвали Одеського апеляційного господарського суду від 04.10.2016 року у справі № 5017/3706/2012 - відхилити.

2. Касаційну скаргу Веселодолинської сільської ради Тарутинського району Одеської області на ухвалу Одеського апеляційного господарського суду від 04.10.2016 року у справі № 5017/3706/2012 повернути скаржнику.

Головуючий суддяО.М. Сибіга

СуддіМ.В. Данилова

Г.М. Мачульський