ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2017 р.Справа № 922/4691/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ольшанченка В.І.

при секретарі судового засідання Черновій В.О.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Харківміськгаз" (м. Харків)
до Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство "Пакс" (Харківська обл., м. Дергачі)
про стягнення 51876,55 грн.,
за участю представників:

позивача - начальника відділу претензійно-позовної роботи Управління правового супроводження проектів в м. Харкові юридичного департаменту ТОВ "Регіональна газова компанія" ОСОБА_1 (довіреність №007Др-44-1216 від 29.12.2016 р.),

відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь основний борг в сумі 51876,55 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує невиконанням відповідачем своїх зобовязань по оплаті отриманих послуг з постачання природного газу у січні 2015 р. за договором №2013/ТП-ПР-8855 на постачання природного газу за регульованим тарифом від 20.12.2012 р.

18.01.2017 р. розгляд справи був відкладений на 06.02.2017 р. о 14:00 год.

Позивач надав клопотання про долучення до матеріалів справи копії додатку №1 до договору №2013/ТП-ПР-8855 від 20.12.2012 р.

Розглянувши це клопотання, суд вважає за можливе задовольнити його.

Відповідач відзив на позов та витребувані документи суду не надав.

Представник відповідача у призначене судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, хоча відповідач був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами, відповідно до ст. 75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

20.12.2012 р. між позивачем та відповідачем був укладений договір №2013/ТП-ПР-8855 на постачання природного газу за регульованим тарифом (надалі - договір), за яким постачальник (позивач) протягом 2013 року здійснює споживачу постачання природного газу (далі - газ), в обсягах і порядку, передбачених договором для забезпечення потреб споживача, а споживач (відповідач) оплачує постачальнику вартість газу у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених договором.

Відповідно до п. 1.2 договору передача газу за цим договором здійснюється на межах балансової належності об'єктів споживача відповідно до актів розмежування ділянок обслуговування (далі - пункти призначення).

Згідно з п. 1.2.1 договору, перелік комерційних вузлів обліку газу та газоспоживного обладнання визначається сторонами в додатку 1 до договору.

Пунктом 2.1 вказаного договору сторони визначили, що договірні обсяги постачання газу споживачу наводяться в додатку 2 до договору.

Відповідно до п. 2.6 договору послуги з постачання газу документально оформлюються підписаним сторонами актом приймання-передачі газу, що оформлюється згідно з даними вузлів обліку, визначених у додатку 1 до договору.

Згідно з п. 2.7 договору постачальник до 05-го числа, наступного за звітним місяцем, направляє споживачу два примірники акту приймання-передачі газу за звітний місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою постачальника.

Пунктом 2.8 зазначеного договору сторони визначили, що споживач протягом двох робочих днів з дати одержання акта приймання-передачі газу зобов'язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі газу, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта приймання-передачі газу.

Відповідно до п. 2.9 договору акти приймання-передачі газу є підставою для остаточних розрахунків споживача з постачальником.

Згідно з п. 4.6 договору оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється споживачем авансовими платежами із розрахунку договірного обсягу постачання газу згідно з додатком 2.

Пунктом 10.1 вказаного договору сторони визначили, що цей договір набуває чинності з дати підписання та, відповідно до ч. 3 статті 631 Цивільного кодексу України, поширює свою дію на відносини, що склались між сторонами з 01 січня 2013 р. та діє до 31 грудня 2013 р., а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Відповідно до п. 10.1.1 даного договору, договір вважається продовженим на аналогічний період, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. При цьому сторони мають переоформити додаток 2 щодо договірних обсягів постачання газу, у якому визначити планові обсяги газу на продовжений термін.

Згідно з п. 10.2 договору усі зміни та доповнення до договору оформлюються письмово, підписуються уповноваженими особами та скріплюються печатками обох сторін.

Як убачається із матеріалів справи, 25.12.2013 р. між сторонами була підписана додаткова угода до договору №2013/ТП-ПР-8855 на постачання природного газу за регульованим тарифом, в якій сторони визначили договірні обсяги постачання природного газу на 2014 рік.

У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача борг в сумі 51876,55 грн. за отримані послуги з постачання природного газу у січні 2015 р.

Однак, позивач не надав суду доказів переоформлення додатку 2 щодо договірних обсягів постачання газу, у якому повинні бути визначені планові обсяги газу на продовжений термін, як це передбачено п. 10.1.1 договору.

За таких обставин, строк дії договору, визначений у п. 10.1 скінчився з урахуванням п. 10.1.1 - 31 грудня 2014 року.

Посилання представника позивача на те, що строк дії договору був продовжений автоматично на 2015 р. безпідставні та спростовуються умовами п. 10.1.1 договору №2013/ТП-ПР-8855 на постачання природного газу за регульованим тарифом від 20.12.2012 р., в якому відсутні положення щодо автоматичного прдовження строку дії договору на кожний наступний аналогічний період.

Відтак, поставка відповідачу природного газу у січні 2015 року є бездоговірною.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зобов'язання виникають з договору або інших підстав, зазначених у статті 11 ЦК України, ст. 174 ГК України.

Згідно з ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 статті 530 ЦК України передбачено, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Позивач не надав суду доказів направлення або предявлення відповідачу вимоги про оплату поставленого у січні 2015 р. природного газу в порядку ч. 2 ст. 530 ЦК України.

Таким чином, строк оплати наданих позивачем відповідачу послуг не настав, а від так право позивача не порушене.

Крім того, позивач не надав суду доказів знаходження відповідача за вказаною адресою у січні 2015 року, а також підписаний відповідачем акт приймання-передачі природного газу за січень 2015 року.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги недоведеними, необґрунтованими та не підлягаючими задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір належить покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 174, 193 ГК України, ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530 ЦК України, ст.ст. 33-35, 43, 49, 75, 82-85 ГПК України,

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 10.02.2017 р.

Суддя ОСОБА_2