УХВАЛА

07.02.2017Справа № 910/22759/16
За позовом Приватного підприємства "СЕБ-ФАРМАЦІЯ"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЕРША"

про стягнення 40 042,02 грн., -

Суддя Морозов С.М.

За участю представників сторін:

від позивача: Свиридова М.А. (представник за довіреністю вих. № 13 від 10.01.2017р.);

від відповідача: Чепелянський В.Є. (представник за довіреністю № 2-2017 від 14.12.2016р.).

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "СЕБ-ФАРМАЦІЯ" звернулось до суду з позовною заявою про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЕРША" суми в розмірі 40 042,02 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.12.2016р. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі, розгляд призначено на 24.01.2017р.

В судовому засіданні 24.01.2017р. оголошено перерву до 07.02.2017р.

03.02.2017р. до суду від позивача надійшла заява про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, які належать відповідачу, що розміщені на його рахунках.

В судовому засіданні 07.02.2017р. вказану заяву позивача судом було поставлено на обговорення представників сторін.

Представник позивача підтримала подану заяву та просила суд її задовольнити.

Представник відповідача поклав вирішення вказаної заяви на розсуд суду.

Дослідивши зміст поданої заяви та додані до неї документи, суд дійшов висновку про те, що в задоволенні заяви позивача про вжиття заходів до забезпечення позову слід відмовити з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 66 ГПК України господарський за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

За змістом вищезазначеної статті заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

Заява позивача обґрунтована тим, що відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання по виплаті страхового відшкодування та такі дії відповідача будуть перешкоджати, утруднювати або зроблять неможливим виконання рішення суду.

Як передбачено в п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Разом з тим, згідно з п. 3 вказаної постанови, умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Так, позов, згідно з ч. 1 ст. 67 ГПК України, забезпечується, зокрема, накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві.

Заходи щодо забезпечення позову обов'язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв'язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити припущення про утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

Дослідивши збалансованість інтересів сторін, суд виходить з того, що припущення позивача про неможливість виконання прийнятого в подальшому судового рішення, в разі його задоволення, не підтверджується жодними належними та допустимими доказами.

Таким чином, позивачем не доведено, що грошові кошти, які є у відповідача на рахунках до винесення рішення можуть зникнути або зменшитись, а тому його заява про вжиття заходів до забезпечення позову є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 66, 67, 86 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в задоволенні заяви Приватного підприємства "СЕБ-ФАРМАЦІЯ" про вжиття заходів до забезпечення позову в справі №910/22759/16.

Суддя С.М. Морозов