УХВАЛА

06.02.2017Справа № 5011-65/4399-2012

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Шкоденко Ю.О., розглянувши матеріали справи

за скаргою Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк"

на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

про визнання дій неправомірними та незаконними, скасування вимоги, скасування постанови

у справі за заявою Публічне акціонерне товариство "Сведбанк"

про видачу судового наказу на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків у справі № 22-12.

за позовом Публічне акціонерне товариство "Сведбанк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія "Метал України"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Лотос-Дніпро"

про стягнення заборгованості.

за участю відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

за участю представників:

від скаржника:не з'явився
від боржника:не з'явився
від третьої особи:не з'явився
від ВДВС:не з'явився

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва звернулось Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" (далі - ПАТ "Дельта Банк") зі скаргою про визнання дій відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - відділ Департаменту ДВС) неправомірними та незаконними, зобов'язання вчинити певні дії.

Скарга мотивована тим, що під час проведення виконавчих дій державний виконавець звернувся до скаржника (стягувача) з вимогою щодо додаткового авансування витрат виконавчого провадження № 39308786 на суму 45 000,00 грн., які необхідно спрямувати на оплату послуг з оцінки арештованого майна боржника суб'єктом оціночної діяльності Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1.). Проте, скаржник не погоджується з такими діями державного виконавця, оскільки зазначений суб'єкт оціночної діяльності не входить до переліку осіб (суб'єктів оціночної діяльності), затверджених уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк", які мають право вживати заходи щодо повернення заборгованості боржників банку, та це призведе до невиправданих витрат стягувача.

У скарзі ПАТ "Дельта Банк" просить визнати дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення постанови про призначення ФОП ОСОБА_1 оцінювачем у виконавчому провадженні та направлення вимоги про додаткове авансування витрат виконавчого провадження № 39308786 неправомірними, а також скасувати постанову та вимогу державного виконавця № 39308786 від 24.11.2016 р. щодо додаткового авансування витрат виконавчого провадження.

Представники скаржника, стягувача та відділу Державної виконавчої служби в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи.

Представник відділу Департаменту ДВС через канцелярію суду подав заперечення на скаргу, в яких просив відмовити у задоволенні останньої, оскільки 26.12.2016 р. виконавче провадження № 39308786 державним виконавцем було закінчено у зв'язку з визнанням боржника (ТОВ "Інвестиційна компанія "Метал України") банкрутом у порядку Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Відповідно до ч. 2 ст. 121-2 ГПК України неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу державної виконавчої служби, приватного виконавця в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності представників зазначених осіб за наявними у справі доказами.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що ухвалою господарського суду м. Києва від 01.10.2012 року по справі № 5011-65/4399-2012 заяву Публічного акціонерного товариства "Сведбанк" про видачу судового наказу на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків у справі № 22-12 задоволено, вирішено видати наказ про звернення стягнення на предмети застави за договорами застави № 4/14-ЮР/ЗМ-1 від 27.06.2008 р. та № 4/14-ЮР/ЗМ-1 від 27.06.2008 р., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу предметів застави на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження з початковою ціною, у відповідності до Закону України "Про виконавче провадження" для задоволення вимог Публічного акціонерного товариства "Сведбанк" у розмірі 7 440 934 дол. США 57 центів та 23 078 021,48 грн.

Отже, 27.02.2013 р. господарським судом міста Києва був виданий відповідний наказ.

12.08.2013 р. за заявою стягувача державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження № 39308786, про що була винесена постанова.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 17.11.2014 р. у вказаному виконавчому провадженні замінено стягувача - Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» на його правонаступника - Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк".

Як зазначає скаржник, під час проведення виконавчих дій обладнання, яке було предметом застави за договорами застави № 4/14-ЮР/ЗМ-1 від 27.06.2008 р. та № 4/14-ЮР/ЗМ-1 від 27.06.2008 р. та на яке було звернуто стягнення відповідно до наказу господарського суду міста Києва, виконавчою групою було описано та арештоване, про що були складені акти № 2 та № 6 від 30.04.2014 р.

У подальшому, з метою визначення ринкової вартості арештованого обладнання та передачі його на реалізацію, відділом Департаменту ДВС був залучений суб'єкт оціночної діяльності ФОП ОСОБА_1 (сертифікат суб'єкта оціночної діяльності № 16515/14 від 03.06.2014 р.), про що держаним виконавем була винесена постанова.

На підставі вказаної постанови суб'єкт оціночної діяльності ФОП ОСОБА_1 виконав оцінку заставленого майна та склав калькуляцію вартості наданих ним послуг з оцінки арештованого майна, виставив відповідні рахунки № 1-/11 та № 2-/11 на загальну суму 45 000,00 грн. Зазначені рахунки були направлені стягувачу - ПАТ "Дельта Банк" для оплати разом з вимогою № 39308786/18 від 24.11.2016 р. щодо додаткового авансування витрат виконавчого провадження.

Скаржник посилаючись на те, що суб'єкт оціночної діяльності ФОП ОСОБА_1 не є особою, залученою уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ПАТ "Дельта Банк" до роботи щодо вжиття заходів для повернення заборгованості позичальників банку, вважає дії державного виконавця щодо призначення ФОП ОСОБА_1 суб'єктом оціночної діяльності та щодо додаткового фінансування неправомірними, а тому просить скасувати постанову відділу Департаменту ДВС про призначення оцінювача та вимогу державного виконавця № 39308786/18 від 24.11.2016 р. про додаткове авансування витрат виконавчого провадження.

Разом з тим, скаржник не надав, у тому числі на неодноразові вимоги суду, ні оскаржуваної постанови, ні оригіналу вимоги про додаткове авансування витрат виконавчого провадження. Так само відділ Департаменту ДВС вимоги ухвал суду про надання матеріалів виконавчого провадження № 39308786/18 не виконав. За таких обставин суд позбавлений можливості перевірити доводи скаржника та встановити фактичні обставини справи.

Відповідно до ст. 33 ЦК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст. 34 ГПК України).

Таким чином, суд вважає твердження скаржника недоведеними та непідтвердженими належними доказами.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 10 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 48 вказаного Закону України звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця.

Частиною 1 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що для з'ясування та роз'яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання.

Відповідно до ч. 3 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання.

Як вказував ПАТ "Дельта Банк", для визначення ринкової вартості арештованого майна боржника, на яке звернуто стягнення за наказом господарського суду міста Києва від 27.02.2013 р., відділом Департаменту ДВС був залучений суб'єкт оціночної діяльності ФОП ОСОБА_1, який виставив рахунки № 1-/11 та № 2-/11 на загальну суму 45 000,00 грн. в якості додаткового авансування виконавчого провадження № 39308786.

Разом з тим, встановлено, що державний виконавець в даному випадку діяв до вищевказаних приписів закону, як того вимагає ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», тому суд приходить до висновку, що для визначення ринкової вартості арештованого майна боржника державний виконавець правомірно залучив суб'єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_1, а саме - у спосіб та в порядку, встановленими виконавчим документом та Законом України «Про виконавче провадження».

З цих підстав суд відхиляє доводи скаржника, що ФОП ОСОБА_1 не був погоджений в якості суб'єкта оціночної діяльності у виконавчому провадженні уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Дельта банк».

Посилання скаржника на Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", зокрема на ч. 4 ст. 48 цього Закону, якою передбачено право Фонду залучати до своєї роботи інших осіб, оплата праці яких здійснюється за рахунок банку, що ліквідується, у межах кошторису витрат, затвердженого виконавчою дирекцією Фонду, суд приймає до уваги, але зазначає, що вказаною нормою визначено право банку, а не його обов'язок залучати до своєї роботи погоджених осіб, у тому числі і суб'єктів оціночної діяльності, для оцінки майна боржників банку.

Отже, вказані скаржником обставини не є законною підставою для визнання протиправними дій та скасування постанови про призначення ФОП ОСОБА_1 суб'єктом оціночної діяльності у виконавчому провадженні № 39308786.

Перевіряючи твердження скаржника в частині незаконності вимоги щодо додаткового авансування витрат у виконавчому провадженні № 39308786 на визначення ринкової вартості арештованого майна, суд зазначає таке.

Статтею 42 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

При цьому статтею 43 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі якщо витрати на залучення до проведення виконавчих дій суб'єктів господарювання на платній основі, виготовлення технічної документації на майно, здійснення витрат на валютообмінні фінансові операції та інших витрат, пов'язаних із перерахуванням коштів, перевищують суму сплаченого авансового внеску, стягувач зобов'язаний додатково здійснити авансування таких витрат.

Зважаючи на викладене та враховуючи висновок суду про правомірність призначення суб'єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_1 для проведення оцінки арештованого майна, суд вважає, що державний виконавець обгрунтовано звернувся до стягувача з вимогою № 39308786/18 від 24.11.2016 р. про додаткове авансування витрат виконавчого провадження. У зв'язку з наведеним дії відділу ДВС з направлення стягувачу вимоги відповідають закону та скарга в цій частині задоволенню не підлягає.

Щодо скасування самої вимоги необхідно зазначити, що листи, накладні, акти експертизи, тощо, не можуть бути оскаржені, оскільки не призводять до поновлення порушеного права скаржника та не можуть бути виконані у примусовому порядку.

Вказану правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 30.09.2008 р. у справі № 42/388.

Окрім усього суд враховує, що 26.12.2016 р. постановою відділу Департаменту ДВС виконавче провадження № 39308786 було закінчено на підставі п. 8 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку із визнанням боржника - ТОВ "Інвестиційна компанія "Метал України" банкрутом та відкриття щодо нього ліквідаційної процедури згідно з постановою господарського суду Дніпропетровської області від 13.12.2016 р. по справі № 904/10898/16, а отже, всі виконавчі дії органом Державної виконавчої служби закінчені.

Керуючись ст.ст. 32-35, 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання дій неправомірними та незаконними, скасування вимоги, скасування постанови.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через господарський суд м. Києва протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя Головіна К.І.