ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" лютого 2017 р.Справа № 922/4799/16

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Суслової В.В.
при секретарі судового засідання Помпі К.І.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бахмут-Енергія", м. Бахмут
до Квартирно - експлуатаційного відділу м. Харкова, м. Харків
про стягнення коштів
за участю представників:
позивача - Церковна О.Ю., довіреність №юр/3 від 29.12.2016 року;

відповідача - Сумцова Н.В., довіреність №10010 від 29.12.2016 року;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Бахмут-Енергія" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова про стягнення суми основного боргу за теплову енергію за квітень 2014 року та грудень 2014 року у розмірі 136092,00 грн.

Позовні вимоги позивач обгрунтовує неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за Договором про закупівлю теплової енергії за державні кошти № 265 від 31.10.2014 року щодо своєчасної оплати за поставлену теплову енергію.

Судові витрати позивач також просить покласти на відповідача.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 03.01.2017 року прийнято вказану позовну заяву до провадження, порушено провадження у справі та призначено її розгляд у судовому засіданні на 01.02.2017 року об 11:15 год.

27 січня 2017 року від позивача до канцелярії суду надійшло клопотання за вх. № 2801 про долучення до матеріалів справи додаткових документів. Клопотання та додані до нього документи долучені судом до матеріалів справи.

01 лютого 2017 року від позивача надійшло клопотання за вх. № 3240 про долучення до матеріалів справи додаткових доказів. Подані позивачем до суду документи долучені судом до матеріалів справи.

01 лютого 2017 року від відповідача до канцелярії суду надійшов відзив на позов за вх. № 3345, який долучений судом до матеріалів справи.

В судовому засіданні 01.02.2017 року була оголошена перерва до 08.01.2017 року об 11:40 год.

07 лютого 2017 року від позивача до суду надійшли письмові заперечення на відзив позивача за вх. № 321.

08 грудня 2017 року від позивача повторно до суду надійшли письмові заперечення на відзив відповідача за вх. № 4240.

Надані позивачем документи долучені судом до матеріалів справи.

Після перерви в судовому засіданні розгляд справи було продовжено 08.02.2017 року об 11:40 год.

Представник позивача наполягає на задоволенні позову.

Представник відповідача заперечує проти позову.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

31 жовтня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Артемівськ-Енергія" (в подальшому перейменоване в Товариствоз обмеженою відповідальністю "Бахмут-Енергія) (позивачем) та Квартирно-експлуатаційним відділом м. Харків (споживачем, відповідачем) було укладено договір про закупівлю теплової енергії за державні кошти № 265.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків зазначено ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 1.1. Договору, виробник зобов`язується у 2014 році надати послуги з газопостачання теплової енергії в опалювальний період, для опалення приміщень за Додатком № 1 у відповідності з умовами договору, а споживач зобов`язується своєчасно проводити оплату за використану теплову енергію за встановленими тарифами в терміни, передбачені цим договором .

Найменування предмета закупівлі Лот № 1: згідно ДК 016-2010 код 35.30.1 пара та гаряча вода: постачання пари та гарячої води (постачання теплової енергії), кількість послуг в обсязі 219,451876 Гкал.

Відповідно до п. 1.3 Договору, обсяги закупівлі послуг можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків та фактичного споживання теплової енергії.

Відповідно до п. 1.5. Договору, тариф на теплову енергію на момент підписання договору (з ПДВ) складає:

теплова енергія за Гкал - 1184,77 грн. з ПДВ, в т.ч. ПДВ 197,46 грн.;

гаряча вода за Гкал -1184,77 грн. з ПДВ, в т.ч. ПДВ 197,46 грн.

Відповідно до п. 3.1. Договору, загальна сума договору складає 26000,00 грн.

Згідно п. 3.2. Договору, ціна договору може бути зменшена за згодою сторін.

Пунктом 4.1. Договору встановлено, що розрахунки проводяться шляхом оплати у безготівковій формі у національній грошовій одиниці Замовником за спожиту теплову енергію після пред`явлення Учасником рахунків - фактур на оплату послуг, які відправляються замовнику поштою або вручаються під розпис або згідно актів здачі - приймання виконаних робіт (послуг).

Відповідно до п. 4.2. договору, оплата здійснюється після отримання від учасника рахунка-фактури, згідно ст. 46, 48, 49 Бюджетного кодексу України, на розрахунковий рахунок учасника.

Відповідно до п. 4.3. Договору, оплата за надані послуги відбувається за тарифами, діючими на день отримання послуг з постачання теплової енергії. в разі затвердження змін по тарифам уповноваженим на те органом нарахування сплати по новим тарифам здійснюється з дати вступу їх в законну силу, з послідуючим письмовим повідомленням замовника.

Пунктом 5.1 договору передбачено, що строк поставки теплової енергії: протягом 2014 року.

Пунктом 5.2. договору встановлено, що місце поставки теплової енергії: Україна, Донецька область, м. Артемівськ, вул. Чайковського, 8.

Відповідно до п. 5.3. договору, факт отримання теплової енергії підтверджується актом приймання-передачі теплової енергії, який підписується уповноваженими представниками сторін в строк до 15 числа місяця, наступного за звітнім.

Відповідно до п. 10.1. Договору, цей договір діє до 31.12.2014 року.

Як вказує позивач у позові, позивачем відповідачу за поставлену теплову енергію було виставлено рахунки № 1900414 від 23.04.2014 року на суму 15002,68 грн. та рахунок № 1900115 від 06.01.2015 року на суму 121090,14 грн.

Проте, в порушення умов договору, відповідач виставлені рахунки не оплатив, внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість у розмірі 136092,82 грн. за квітень 2014 року та грудень 2014 року.

Позивач також стверджує, що на даний час заборгованість у розмірі 136092,82 грн. залишається відповідачем не погашеною, в зв`язку з чим позивач і змушений був звернутись до суду за захистом свого порушеного права з відповідним позовом, в якому просить стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 136092,82 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У відповідності із ст.173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконати її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать , як зазначено в ст. 174 Господарського кодексу України.

Згідно ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

В своїх запереченнях проти позову відповідач зазначає, що рахунки № 1900414 від 23.04.2014 року та № 1900115 від 06.01.2015 року, які направлені на адресу КЕВ м. Луганськ, були отримані Зуриліна О.Л. (слюсарем в/ч НОМЕР_1 ), який в свою чергу не є уповноваженим представником відповідача. Акт звірки від 23.04.2014 року та Акт прийому -передачі теплової енергії від 06.01.2015 року зі сторони КЕВ м. Луганськ були підписані командиром військової частини НОМЕР_1 , який також не є представником відповідача. Акт щодо підключення опалення від 21.10.2014 року, який доданий до матеріалів справи, підписано Бережною О.В., яка ніколи за твердженнями відповідача не працювала в КЕВ м. Харків та довіреність відповідачем на ім`я Бережної О.В. ніколи не видавалась.

Також в спростування позиції позивача, відповідач зазначає, що Акт зняття показників приладу обліку теплової енергії від 14.04.2014 року та від 30.12.2014 року до Договору № 186 від 17.02.2014 року, підписано Макогон О.В., який не є представником КЕВ та довіреність на підписання від імені КЕВ м. Харків будь - яких документів у даної особи відсутня. Окрім того, відповідач не є стороною за Договором № 186 від 17.02.2014 року на підставі якого були зняті показники лічильника.

Жодних доказів, які б спростовували факти викладені відповідачем, позивачем надано не було та жодних пояснень з цього приводу в судовому засіданні також не було висловлено.

Окрім того, дослідивши матеріали справи, судом було встановлено, що 24.12.2014 року між позивачем та відповідачем була підписана Додаткова угода до Договору про закупівлю теплової енергії за державні кошти № 265 від 31.10.2014 року, відповідно до якої обсяги закупівлі зменшуються на 149,642664 Гкал та становлять 69,809212 Гкал.

Також, вказаною Додатковою угодою, сторонами зменшено суму договору №465 від 31.10.2014 року та п. 3.1. Договору викладено в наступній редакції:

" Сума договору зменшується на суму без ПДВ - 147743,45 грн.. ПДВ -29548,69 грн. Загальна сума з ПДВ 82707,86 грн."

Також сторонами погоджено, що Додаткова угода є невід`ємною частиною Договору про закупівлю теплової енергії за державні кошти № 265 від 31.10.2014 року та набирає чинності з дня її підписання та діє до 31.12.2014 року, а в частині розрахунків - до їх повного завершення.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем з урахуванням Додаткової угоди було сплачено позивачу за теплову енергію суму у розмірі 82707,86 грн., яка була погоджена сторонами. Вказаний факт підтверджується платіжним дорученням № 1253 від 25.12.2014 року.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

В силу приписів ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень).

Згідно частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позивачем не було доведено суду існування за відповідачем заборгованості за Договором про закуплю теплової енергії за державні кошти № 265 від 31.10.2014 року, а тому позовна вимога щодо стягнення з відповідача суми заборгованості у розмірі 136092,82 грн. задоволенню не підлягає, оскільки не підтверджена матеріалами справи та спростована відповідачем.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст. 49 ГПК України та постановою № 18 від 26.12.2011 р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції". Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи відмову в позові, судові витрати у даній справі залишаються за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 8, 124, 129 Конституції України, статтями 1, 4, 12, 16, 21, 22, 33-34, 43, 44, 49, 75, 82-85, Господарського процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову - відмовити.

Повне рішення складено 13.02.2017 р.

Суддя В.В. Суслова

справа № 922/4799/16