ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" лютого 2017 р. Справа № 914/1581/14

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Плотніцького Б.Д.

суддів Гриців В.М.

ОСОБА_1

при секретарі судового засідання Кобзар О.В.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2 довіреність № 700 від 12.12.2016 р.;

від відповідача: ОСОБА_3 довіреність №б/н від 04.01.2016р.;

віт третьої особи: не зявились,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Шляхбудсервіс Д, вих. №396 від 18.11.2016 року

на рішення господарського суду Львівської області від 17.10.2016 року

у справі № 914/1581/14, суддя Пазичев В.М.

за позовом: Виконавчого комітету Перемишлянської міської ради, м. Перемишляни,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Шляхбудсервіс Д, м. Жидачів,

за участю третьої особи: Золочівської міжрайонної державної фінансової інспекції, м. Золочів

про: стягнення зайво сплачених коштів в сумі 4643,00 грн.,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Львівської області від 17.10.2016 року у справі № 914/1581/14 позов задоволено. З Товариства з обмеженою відповідальністю Шляхбудсервіс Д на користь Виконавчого комітету Перемишлянської міської ради стягнуто 4643 грн. 00 коп. заборгованості та 1827 грн. 00 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду мотивоване обґрунтованістю вимог Позивача, зокрема тим, що Відповідач ухилився від спростування позовних вимог та висновків Золочівської міжрайонної Державної фінансової інспекції, що викладені в Акті ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Позивача від 22.11.2013 р. № 29-38/19, фактів, що зазначені в претензії Позивача про повернення коштів № 814 від 13.12.2013 р., а також ухилився від виконання вимог суду щодо проведення судової експертизи з цього питання.

Не погодившись з рішенням господарського суду Львівської області у даній справі, ТОВ Шляхбудсервіс Д звернулось до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Львівської області від 17.10.2016 року у справі № 914/1581/14 скасувати та прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Свої доводи скаржник мотивує тим, зокрема, що перелік та вартість робіт, що підлягали виконанню згідно укладеного між сторонами Договору, були визначені проектно-кошторисною документацією робочим проектом, який пройшов державну експертизу та був виготовлений на замовлення Позивача і ним же затверджений. Відповідачем виконано роботи у відповідності до проектно-кошторисної документації, наданої замовником (Позивачем). Відтак, на переконання скаржника, правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Ухвалами Львівського апеляційного господарського суду від 28.11.2016 року ТОВ Шляхбудсервіс Д поновлено строк на подання апеляційної скарги, апеляційну скаргу прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 14.12.2016 року.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 14.12.2016 року розгляд справи відкладено на 11.01.2017 року. Сторін зобовязано подати суду акти приймання-передачі виконаних робіт, довідки про вартість виконаних робіт та кошторисну документацію.

У звязку з тимчасовою непрацездатністю головуючого судді, судове засідання 11 січня 2017 року не відбулось, у звязку з чим ухвалою суду від 20.01.2017 року розгляд справи призначено до розгляду на 01.02.2017 року.

У судове засідання, призначене на 01.02.2017 року зявились представники обох сторін які висловили свої доводи та міркування з питань, що виникли в ході розгляду спору.

Скаржник просить суд скасувати рішення суду у даній справі та прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, позивач просить суд у задоволенні вимог апеляційної скарги відмовити, оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Третя особа участі уповноваженого представника у судове засідання не забезпечила, хоча своєчасно та належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Надіслана на адресу третьої особи поштова кореспонденція повертається на адресу суду з відміткою відділення поштового звязку «за зазначеною адресою відсутні».

Враховуючи те, що учасників судового процесу не було позбавлено права на захист охоронюваних законом інтересів, судова колегія вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника третьої особи.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню, рішення господарського суду Львівської області у даній справі скасуванню, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.11.2011 р. між Виконавчим комітетом Перемишлянської міської ради та ТОВ Шляхбудсервіс - Д було укладено Договір № 6 на надання послуг (виконання робіт) з капітального ремонту дороги по вул. Топольна в м. Перемишляни Львівської області, відповідно до п. 1.1. якого Підрядник зобовязується у 2011-2012 роках надати послуги (виконати роботи), зазначені в технічних вимогах, зведеному кошторисному розрахунку, а Замовник прийняти і оплатити такі послуги (роботи) в межах затверджених бюджетних асигнувань на 2011-2012 роки та фактично отриманих бюджетних коштів (а.с.56-58, Том І).

Відповідно до п. 3.1. Договору ціна Договору складає 637124 (шістсот тридцять сім тисяч сто двадцять чотири) гривні 40 коп. Ціна Договору може бути зменшена за взаємною згодою Сторін (п. 3.3. Договору).

22 листопада 2013 року Золочівською міжрайонною Державною фінансовою інспекцією було проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Позивача за період з 01.01.2011 року по 30.09.2013 pоку, про що складено Акт ревізії фінансово - господарської діяльності за №29-38/19 (а.с. 17-28, Том І).

Зокрема, у вказаному Акті зазначено, що під час виконання робіт з капітального ремонту дороги по вул.Топольна в м.Перемишляни Львівської області (акт форми № КБ-2в за листопад 2011 року) включено норму Р16-51-1 Встановлення колодців дощеприймальних та, поряд з цим, застосовано норму Р16-52-1 Приєднання каналізаційних трубопроводів до існуючої мережі в кількості 6 штук. Оскільки норма Р16-51-1 передбачає зароблення труб, а приєднання до існуючої мережі проведено лише один раз, то враховуючи, що виконану роботу було проведено по влаштуванню нових дощоприймальних колодязів, підрядником ТОВ Шляхбудсервіс - Д завищено вартість робіт за 2011 рік на суму 4643,00 грн.

На підставі зазначеного акту ревізії, Золочівською міжрайонною Державною фінансовою інспекцією Позивачу пред'явлено вимогу про усунення фінансових порушень, виявлених ревізією фінансово-господарської діяльності, якою, зокрема, останнього зобовязано провести претензійно-позовну роботу з підрядником щодо відшкодування зайвих виплат шляхом повернення коштів в сумі 4 643 грн. на рахунок міської ради (а.с. 30-31, Том І).

В свою чергу, 13.12.2013 року Позивач звернувся до Відповідача з претензією-вимогою про повернення йому зазначеної суми, як зайво сплачених коштів (а.с. 33-35, Том І).

Неповернення Відповідачем коштів у розмірі 4643 грн. слугувало підставою для звернення до суду з позовом у даній справі, предметом якого є стягнення вказаних коштів на підставі ст.ст. 216 та 224 Господарського кодексу України.

Задовольняючи позов, місцевий господарський суд виходив з того, зокрема, що Відповідач ухилився від спростування позовних вимог та висновків Золочівської міжрайонної Державної фінансової інспекції, що викладені в Акті ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Позивача від 22.11.2013 р. № 29-38/19, та фактів, що зазначені в претензії Позивача про повернення коштів № 814 від 13.12.2013 р., а також ухилився від виконання вимог суду щодо проведення судової експертизи з цього питання.

Однак, судова колегія не погоджується з доводами Позивача та з висновками суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.

Частина перша статті 193 Господарського кодексу України передбачає, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч.2 ст. 11 ЦК України договори є підставою для виникнення цивільних прав і обовязків.

Приписами ст. 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 632 ЦК України передбачено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Матеріали справи свідчать про те, що між сторонами у справі склалися правовідносини, які виникли з договору підряду і його виконання регулюється приписами глави 61 ЦК України та відповідними положеннями Господарського кодексу України.

Відповідно до приписів статей 837, 843 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її зазначення..

Відповідно до ст. 853 ЦК України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).

Якщо після прийняття роботи замовник виявив відступи від умов договору підряду або інші недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (приховані недоліки), у тому числі такі, що були умисно приховані підрядником, він зобов'язаний негайно повідомити про це підрядника.

Відповідно до статті 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Матеріали справи свідчать про те, що у даному випадку правовідносини між сторонами у справі виникли на підставі Договору про виконання робіт з капітального ремонту дороги по вул. Топольна в м. Перемишляни Львівської області, в якому сторони вільно, на власний розсуд, визначили об'єм робіт, що підлягають виконанню, та їх вартість, оскільки відповідно до вимог чинного законодавства ці умови є обов'язковими для сторін.

При цьому, з матеріалів справи не вбачається, що укладений між сторонами Договір в частині визначення його ціни було визнано в установленому порядку недійсним повністю або частково з підстав її завищення, чи до нього було внесено відповідні зміни.

Відповідно до даних, зазначених в акті ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Позивача за період з 01.01.2011 року по 30.09.2013 pоку та у довідці Золочівської міжрайонної Державної фінансової інспекції № 29-38/92з від 08.11.2013 року про наслідки зустрічної звірки ТОВ Шляхбудсервіс Д, на підтвердження виконання обумовлених договором робіт сторони підписали акти приймання виконаних робіт форми КБ-2в на загальну суму 566 953, 20 грн., зокрема, за листопад 2011 року на суму 99 724, 80 грн., за вересень 2012 року на суму 34354, 80 грн., 2 акти за жовтень 2012 року на суми 58387, 20 грн. та 129 778, 40 грн., відповідно, 2 акти за листопад 2012 року на суми 51 558, 40 грн. та 193149, 60 грн., відповідно.

На переконання Позивача, саме по причині застосування ТОВ Шляхбудсервіс - Д завищених одиничних розцінок при виконанні робіт з Капітального ремонту дороги по вул.Топольна в м. Перемишляни, Львівської області, з порушенням п. 3.3.10.1 ДБН Д. 1.-1-2000 Правила визначення вартості будівництва, затверджених Наказом Держбуду України від 27.08.2000 р. № 174, зайво використано бюджетних коштів на суму 4643,00 грн. (акт форми № КБ-2в за листопад 2011 року), оскільки перевіркою правильності визначення вартості робіт встановлено, що під час виконання вказаних робіт Відповідачем включено норму Р16-51-1 Встановлення колодців дощеприймальних, та поряд з тим застосовано норму Р16-52-1 Приєднання каналізаційних трубопроводів до існуючої мережі в кількості 6 штук, що не відповідає дійсності.

Разом з тим, матеріали справи свідчать про те, що обсяги робіт та їх вартість сторонами узгоджено у Робочому проекті з капітального ремонту дороги по вул. Топольна в м. Перемишляни, Львівської області, виготовленому ТОВ «Епін-Україна» на замовлення Позивача (а.с. 59-65, Том І).

На вимогу суду апеляційної інстанції Позивачем подано акт приймання виконаних робіт форми КБ-2в за листопад 2011 року, довідку про вартість виконаних робіт за листопад 2011 року та зведений кошторисний розрахунок вартості будівництва (а.с. 61-73, Том ІІ).

Відповідно до вимог ст. 853 ЦК України замовник зобовязаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і вразі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися, на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Акт здачі-приймання виконаних робіт форми КБ-2в за листопад 2011 року підписаний Позивачем без застережень, що свідчить про схвалення правочину та прийняття його до виконання.

З врахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що Позивач, прийнявши виконані роботи, втратив право посилатися на недоліки роботи, які, у даному випадку, полягають у невірному визначенні обсягів виконаних робіт.

При цьому, в акті ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Позивача за період з 01.01.2011 року по 30.09.2013 pоку та у довідці Золочівської міжрайонної Державної фінансової інспекції № 29-38/92з від 08.11.2013 року про наслідки зустрічної звірки ТОВ Шляхбудсервіс Д зазначено, що станом на 01.10.2013 року дебіторська заборгованість по розрахунках з Перемишлянською міською радою складає 193 149, 60 грн.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

За змістом ст. ст. 224, 225 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що особа, яка порушила зобов'язання, несе цивільно-правову відповідальність, зокрема у вигляді відшкодування збитків. Для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків необхідною є наявність всіх чотирьох загальних умов відповідальності, а саме: протиправної поведінка боржника, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні ним зобов'язання; наявності шкоди (збитки - це грошове вираження шкоди); причинного зв'язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою; вини боржника.

Разом з тим, у даному випадку Позивачем не доведено порушення Відповідачем взятих на себе зобовязань, передбачених Договором, та спричинення цим збитків у розумінні ст. 22 ЦК України.

Згідно з п. 3 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 №550 (з наступними змінами та доповненнями), акт ревізії - документ, який складається посадовими особами контролюючого органу, що проводили ревізію, фіксує факт її проведення та результати. Заперечення, зауваження до акта ревізії (за їх наявності) та висновки на них є невід'ємною частиною акта.

Відповідно до п. 50 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав контролюючі органи вживають заходів для забезпечення, в тому числі, звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства.

Статтею 15 Закону України "Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні" передбачено, що законні вимоги службових осіб державної контрольно-ревізійної служби є обов'язковими для виконання службовими особами об'єкту, що ревізується.

Тобто, довідка контрольно-ревізійного управління чи акт перевірки може бути підставою для вчинення відповідних процесуальних дій посадовими особами (зокрема - пред'явлення відповідного позову до суду), однак не позбавляє відповідну особу процесуального обов'язку доводити свої вимоги належними та допустимими доказами. А виявлені внутрішньою ревізією порушення не впливають на умови спірних договірних відносин і не можуть їх змінювати.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання.

Однак, виявлені внутрішньою ревізією порушення не можуть впливати на умови спірних договірних відносин і не можуть їх змінювати.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 22.01.2013 № 3-69гс12.

Таким чином, акт ревізії лише фіксує порушення фінансової дисципліни учасника правовідносин, фінансово-господарська діяльність якого перевірялась. Зазначений акт ревізії не може змінювати, припиняти частково або повністю договірні правовідносини сторін, зобов'язання, визначені договором та підтверджені відповідними актами виконаних робіт. Акт ревізії фінансово-господарської діяльності не може обмежувати права та обов'язки сторін з приводу виконання зобов'язань за договором і змінювати їх умови, в тому числі щодо ціни договору; не є належним доказом порушення відповідачем зобов'язань за договором; не доводить протиправності поведінки відповідача (не виконання чи неналежне виконання ним своїх обов'язків за договором підряду), що, у сукупності з встановленими вище обставинами справи, не може слугувати правовою підставою для задоволення позову.

Отже, враховуючи ту обставину, що сторони погодили вартість робіт в Договорі, зміна умов якого в односторонньому порядку не допускається, роботи були виконані належним чином, Позивач не зазначив жодних зауважень, а отже визнав, що Відповідач виконав належним чином, вчасно і якісно роботи, передбачені Договором та оплатив виконані роботи, то Відповідачем не порушено умови укладеного між сторонами Договору, положення законодавства та права Позивача, а спірні кошти не є безпідставно отриманими, у зв'язку з чим вимоги Позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 632 ЦК України визначено, що зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Згідно з ч. 3 ст. 632 ЦК України зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

У той же час, виявлені під час ревізії порушення можуть бути підставою для притягнення до відповідальності посадових осіб у встановленому чинним законодавством порядку.

З огляду на викладене, судова колегія зазначає, що Позивачем у справі не доведено обставини, на які він покликається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.ст. 33 та 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на викладене, апеляційний господарський суд погоджується з доводами скаржника про наявність правових підстав для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки Позивач не подав у встановленому законом порядку належних та допустимих доказів, які б з достовірністю підтверджували доводи, викладені в позовній заяві та обґрунтували правомірність заявленого позову.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103, 104, 105, 107 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Шляхбудсервіс Д - задовольнити.

2. Рішення господарського суду Львівської області від 17.10.2016 року у справі №914/1581/14 скасувати та прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

3. Судові витрати у справі покласти на Позивача.

4. Стягнути з Виконавчого комітету Перемишлянської міської ради (81200, Львівська обл., м. Перемишляни, вул. Галицька, 50, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Шляхбудсервіс Д (81700, Львівська обл., м. Жидачів, вул. Залізнична, 5, ) 2009 грн. 70 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

5. На виконання постанови місцевому господарському суду видати наказ.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Б.Д. Плотніцький

Суддя В.М. Гриців

Суддя О.В. Михалюк