УХВАЛА

про відмову у прийнятті позовної заяви

02.02.2017Справа № 910/1559/17

Суддя Пукшин Л.Г., розглянувши

позовну заяву ОСОБА_1

до Аграрного фонду та Товариства з обмеженою відповідальністю "СТАТУС.КВО"

про визнання контракту недійсним

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Аграрного фонду та Товариcтва з обмеженою відповідальністю «Статус.Кво» про визнання контракту недійсним.

Розглянувши матеріали справи суд прийшов до висновку про необхідність відмовити позивачу в прийнятті позовної заяви з огляду на наступне.

Відповідно до ст.1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів.

У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» № 13 від 24.10.2008 зазначено, що при визначенні підвідомчості (підсудності) справ цієї категорії судам необхідно керуватися поняттям корпоративних прав, визначеним частиною першою статті 167 Господарського кодексу України, згідно з якою корпоративними є права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Відповідно до п. 7 постанови Пленум Верховного Суду України «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» від 24.10.2008 р. № 13 у зв'язку з відсутністю в законодавстві норм про спеціальну підвідомчість (підсудність) спорів, пов'язаних з емісією цінних паперів, розміщенням акцій чи їх обігом, а також часток у статутному (складеному) капіталі товариства, що виникають між акціонерами (учасниками) господарського товариства та товариством (крім передбачених п. 4 ч. 1 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України), такі позови повинні приймати господарські суди за правилами ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, тобто з урахуванням суб'єктного складу учасників спору.

Пунктом 51 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» від 24.10.2008 р. № 13 встановлено, що законом не передбачено право акціонера (учасника) господарського товариства звертатися до суду за захистом прав чи охоронюваних законом інтересів товариства поза відносинами представництва. На цій підставі господарським судам належить відмовляти акціонерам (учасникам) господарського товариства в задоволенні позову про укладення, зміну, розірвання чи визнання недійсними договорів та інших правочинів, вчинених господарським товариством. Спори цієї категорії є підвідомчими (підсудними) господарським судам незалежно від їх суб'єктного складу на підставі п. 4 ч. 1 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, якщо акціонер (учасник) господарського товариства обґрунтовує відповідні позовні вимоги порушенням його корпоративних прав.

Як вбачається з позовної заяви, предметом позову є вимоги ОСОБА_1 про визнання недійсним Форвардного біржового контракту на закупівлю Аграрним фондом зерна №368Ф від 01.03.2013 року, який був укладений між Приватним підприємством «Удача», в особі Брокерської контори № 197 Товариство з обмеженою відповідальністю «Статус.Кво» та Аграрним фондом.

У позовній заяві позивач зазначає, що з 31.05.2016 року він є єдиним учасником (власником) Приватного підприємства «Удача», водночас, позовні вимоги мотивує тим, що спірний правочин від імені Приватного підприємства «Удача» підписувався брокером-продавцем ОСОБА_2 Брокерської контори № 197 Товариство з обмеженою відповідальністю «Статус.Кво», що діяв (діяла) на підставі довіреності від 14.02.2013 та договору-доручення від 01.03.2013 № 01/14 (К), які ПП «Удача» не видавались.

При цьому, обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач на порушення своїх корпоративних прав як учасника підприємства не посилається.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» від 24.10.2008 р. № 13 визначено, що у разі якщо суб'єктний склад осіб, які беруть участь у справі, або предмет позову не відповідають визначеним п. 4 ч. 1 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України справам, що виникають із корпоративних відносин, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі спори щодо захисту порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів підприємств, установ, організацій, інших юридичних осіб (у тому числі іноземних), громадян, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи.

Отже, зважаючи на невідповідний суб'єктний склад сторін спору (позов подано ОСОБА_1 як фізичною особою) та характер правовідносин (спір не є спором, що виникає з корпоративних відносин, в розумінні п.4 ч.1 ст.12 Господарського процесуального кодексу України), поданий позов не підлягає розгляду в господарському суді, що зумовлює відмову у його прийнятті на підставі п. 1 ч. 1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити ОСОБА_1 у прийнятті позовної заяви до розгляду.

2. Позовні матеріали (позовна заява № б/н від 28.01.2017 з додатками) повернути заявнику.

Суддя Л.Г.Пукшин