РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2017Справа №910/20762/16
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О., розглянувши справу за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "УКРГАЗБАНК" до Державного підприємства "УКРТРАНСНАФТОПРОДУКТ" про стягнення 143 499,08 грн., за участю представників позивача - Яців О.Р., довіреність №399 від 28.09.2016 року, відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення 31 469,74 грн. - заборгованості за несплаченими процентами, 23 143,91 грн. - пені за порушення строків повернення кредиту та 88 885,43 грн. - пені за порушення строків сплати процентів за користування кредитом у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору №241 від 22.04.2004 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.11.2016 року порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 30.11.2016 року.

14.12.2016 року представником відповідача через канцелярію суду надано заперечення на позовну заяву, в яких відповідач просив суд відмовити в задоволенні позову повністю.

16.01.2017 року представником відповідача через канцелярію суду надано заяву щодо застосування строків позовної давності, а якій він просив суд застосувати строк позовної давності та відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

16.01.2017 року в судовому засіданні представником позивача були подані заперечення на відзив відповідача на позовну заяву.

В судовому засіданні 16.01.2017 року оголошено перерву на 25.01.2017 року.

24.01.2017 року представником відповідача через канцелярію суду надано додаткові пояснення.

В судовому засіданні 25.01.2017 року оголошено перерву на 01.02.2017 року.

01.02.2017 року в судовому засіданні представником позивача були подані заперечення на додаткові пояснення відповідача та заяву відповідача про застосування строків позовної давності.

В судовому засіданні 01.02.2017 року оголошено перерву на 06.02.2017 року.

02.02.2017 року відповідачем через канцелярію суду надано клопотання про залучення до участі в справі в якості третьої яка не заявлвяє самостійних вимог на предмет спору Відділ Державної виконавчої служби Шевченківського РУЮ у місті Кмєві, в задоволенні якого судом відмовлено зважаючи на те, що суду не надано жодного належного доказу на підтвердження того факту, що рішення по даній справі якимось чином вплине на права та обов'язки вказаної особи.

Представник відповідача у судове засідання 06.02.2017 року не з'явився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином відповідно до вимог ст. 64 ГПК України.

Враховуючи те, що нез'явлення представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути позов за відсутності представника відповідача, за наявними у справі матеріалами згідно з вимогами статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22.04.2004 року між Відкритим акціонерним товариством Акціонерний банк "Укргазбанк" (після зміни організаційно-правової форми - Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Укргазбанк" (далі - банк) та Державним підприємством "Кременчуцьке управління магістральних нафтопродуктів", правонаступником якого є Державне підприємство "Укртранснафтопродукт" (далі - позичальник) було укладено Кредитний договір №241 (надалі по тексту - договір, кредитний договір) за умовами якого банк надає позичальнику кредит в сумі 76 136,00 гривень на строк з 22 квітня 2004 року по 21.04.2007 року із сплатою процентів за користування кредитом виходячи з 23% річних (п. 1.1. договору).

У відповідності до п.п. 3.1.1 договору банк зобов'язується відкрити позичальнику позичковий рахунок № та перерахувати позичальнику кредит в межах суми 76 136,00 гривень з позичкового рахунку № на поточний рахунок позичальника №260011694 в Полтавській філії ВАТ АБ "Укргазбанк", МФО 331520.

Згідно з п.п. 3.3.1 договору позичальник зобов'язується використати кредитна зазначені в пункті 1.1 дійсного договору цілі і повернути кредит в сумі, отриманій згідно п. 1.1 дійсного договору, не пізніше 21.04.2007 року. Погашення кредиту здійснювати на рахунок № в Полтавській філії ВАТ АБ "Укргазбанк", МФО 331520, щомісячно рівними частками в сумі 2 115,00 грн., не пізніше останнього банківського дня місяця.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.07.2008 року у справі №25/237, яке набрало законної сили, позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" задоволено повністю та стягнуто з Державного підприємства "Укртранснафтопродукт" заборгованість по кредиту за кредитним договором №241 від 22.04.2004 року у розмірі 23 261,00 грн., а ткаож - проценти за користування кредитом у розмірі 15 486,15 грн., державне мито у розмірі 467,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118,00 грн.

Також рішенням Господарського суду міста Києва від 19.11.2013 року у справі №910/15200/13, яке набрало законної сили, позовні вимоги Публічного акціонерне товариство Акціонерний банк "Укргазбанк" задоволено повністю та стягнуто з Державного підприємства "Укртранснафтопродукт" проценти за користування кредитом за кредитним договором №241 від 22.04.2004 року за період з 01.08.2008 року по 25.07.2013 року у розмірі 56 877 (п'ятдесят шість тисяч вісімсот сімдесят сім) грн. 37 коп., а також - пеню за порушення строків повернення кредиту у розмірі 3 465 (три тисячі чотириста шістдесят п'ять) грн. 90 коп., пеню за порушення строків сплати процентів за користування кредитом у розмірі 9 915 (дев'ять тисяч дев'ятсот п'ятнадцять) грн. 74 коп. та судовий збір у розмірі 1 720 (одна тисяча сімсот двадцять) грн. 50 коп.

Згідно зі ст. 35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Позивач просить стягнути з відповідача 31 469,74 грн. заборгованості за несплаченими процентами за період з 26.07.2013 року (дата на яку була обчислена сума процентів, стягнутих за рішенням господарського суду міста Києва від 19.11.2013 року у справі №910/15200/13, яке набрало законної сили) по 04.07.2016 року (дата надходження сум заборгованостей, стягнутих з відповідача від ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві на виконання наказів господарського суду міста Києва, що були видані на виконання рішення від 19.11.2013 року по справі №910/15200/13 та рішення від 15.07.2008 року у справі №25/237).

Факт перерахування від ВДВС позивачу коштів стягнутих з відповідача за результатом виконання вищезазначених судових рішень підтверджується наявними в матеріалах справи меморіальними ордерами №9729_24126 від 04.07.2016 року на суму 23 261,00 грн.,№9729_24125 від 04.07.2016 року на суму 15 486,15 грн. та №9729_24122 від 04.-7.2016 року на суму 56 877,37 грн.

Доказів погашення заборгованості за несплаченими процентами за період, який заявлено позивачем, відповідачем суду не надано.

Статтею 536 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Ст.ст. 525, 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За таких обставин позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 31 469,74 грн. заборгованості за несплаченими процентами у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору №241 від 22.04.2004 року є обгрунтованими та позов у цій частині підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня).

Відповілно до. п.п. 3.3.3. договору, за порушення строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом сплачує банку суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочки виконання зобов'язань, а також пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, обчисленої від суми прострочення платежу за кожен день прострочки виконання зобов'язань від дня невиконання такої прострочки до повного погашення заборгованості, але в межах строків позовної давності.

На підставі вищевикладених норм закону та умов договору у зв'язку з порушенням відповідачем виконання зобов'язань з оплати процентів за користування кредитом у визначений договором строк позивачем нараховано 23 143,91 грн. пені за порушення строків повернення кредиту та 88 885,43 грн. пені за порушення строків сплати процентів за користування кредитом

Позовні вимоги в частині стягнення 23 143,91 грн. пені за порушення строків повернення кредиту та 88 885,43 грн. пені за порушення строків сплати процентів за користування кредитом на підставі ст. 230 ГК України є обґрунтованими та підлягають задоволенню за розрахунком позивача, який відповідає умовам договору та вимогам закону.

Судом було надано належну оцінку відзиву відповідача на позовну заяву, проте доводи відповідача про те, що позивачу слід відмовити в задоволенні позову врахувавши ту обставину, що відповідачем було сплачено заборгованість за кредитним договором є необгрунтованими, оскільки позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача заборгованості та штрафних санкцій за період, який передував виконання державним виконавцем рішень суду від 19.11.2013 року по справі №910/15200/13 та від 15.07.2008 року у справі №25/237 про стягнення сум інших заборгованостей та санкцій за порушення умов договору за інші періоди.

16.01.2017 року представником відповідача через канцелярію суду надано заяву щодо застосування строків позовної давності, а якій він просив суд застосувати строк позовної давності та відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Згідно зі статтями 256, 257, 261 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. До вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна позовна давність у один рік. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до положень статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Як було встановлено судом вище, позивач двічі звертався до суду з позовами про захист свого права та охоронюваного законом інтересу, в яких заявляв про стягнення заборгованості у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору №241 від 22.04.2004 року, таким чином позовна давність була перервана двічі - у 2008 та у 2013 році відповідно. Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було здійснена часткова оплата заборгованості за кредитним договором 01.09.2015 року, таким чином позовна давність була перервана у зв'язку із вчиненням відповідачем дії, що свідчить про визнання нею свого боргу.

За таких обставин, оскільки право та охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду, порушено відповідачем, підстави для застосування строку позовної давності до позовних вимог відсутні, тому позов підлягає задоволенню.

Судові витрати відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства "УКРТРАНСНАФТОПРОДУКТ" (04070, м. Київ, ВУЛИЦЯ ФРОЛІВСЬКА, будинок 1/6; код 34355770) на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "УКРГАЗБАНК" (03087, м. Київ, ВУЛИЦЯ ЄРЕВАНСЬКА, будинок 1; код 23697280) 31 469 (тридцять одна тисяча чотириста шістдесят дев'ять) грн. 74 коп. - заборгованості за несплаченими процентами, 23 143 (двадцять три тисячі сто сорок три) грн. 91 коп. - пені за порушення строків повернення кредиту, 88 885 (вісімдесят вісім тисяч вісімсот вісімдесят п'ять) грн. 43 коп. - пені за порушення строків сплати процентів за користування кредитом та 2152 (дві тисячі сто п'ятдесят дві) грн. 49 коп. судового збору.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 13.02.2017р.

Суддя С.О. Чебикіна