ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02.02.2017 Справа № 905/3555/16

Суддя господарського суду Донецької області Філімонова О.Ю., розглянувши матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» м.Дніпро

до Управління соціального захисту населення Селидівської міської ради м. Селидове Донецька область

про стягнення заборгованості у розмірі 86793,09 грн.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1-довіреність №1022 від 12.12.2016р.

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство «Укртелеком» в особі Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою до Управління соціального захисту населення Селидівської міської ради м. Селидове Донецька область про стягнення заборгованості у розмірі 86793,09 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідно до умов укладеного між сторонами договору № 493-12/200 від 27.02.2015р. про відшкодування витрат по наданню телекомунікаційних послуг пільговим категоріям населення у 2015 році, позивач зобовязався надавати відповідачу телекомунікаційні послуг пільговим категоріям населення, а відповідач зобовязався своєчасно здійснювати розрахунки за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям населення, однак свої зобовязання відповідач не виконав в повному обсязі, в результаті чого за ним утворилась заборгованість у розмірі 86793,09 грн.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує п. 1, 6 ст. 92, ст. 124 Конституції України, ст.ст. 96, 509, 526, 617, ч.1 ст. 625 Цивільного кодексу України, ст.193, ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, ст. ст. 1, 2, 54, 58 Господарського процесуального кодексу України, ст.19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та про державні соціальні гарантії», ч. 6 ст.48, ст.ст.89, 102 Бюджетного кодексу України, пункту 2,3 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, ч. 3 ст.63 Закону України «Про телекомунікаційні послуги».

31.01.2017р. через канцелярію суду від відповідача надійшло заперечення на позовну заяву про стягнення заборгованості по компенсації витрат понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових, в якому просить відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши надані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд.

В С Т А Н О В И В:

27.02.2015р. між Публічним акціонерним товариством «Укртелеком» (постачальник), в особі директора Дніпропетровської філії ПАТ «Укртелеком» ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності № 4383 від 01.12.2014р. та Управлінням соціального захисту населення Селидівської міської ради (платник) в особі начальника Управління ОСОБА_3, яка діє на підставі Положення, затвердженого Рішенням Селидівської міської ради від 20.11.2013 № 6/42-1067 укладено договір № 493-12/200 про відшкодування витрат по наданню телекомунікаційних послуг пільговим категоріям населення у 2015 році.

Відповідно до п.1.1. договору, предметом цього договору є відносини сторін щодо фінансування пільг, повязаних з наданням телекомунікаційних послуг пільговим категоріям населення.

Згідно до п.1.2. договору постачальник здійснює надання телекомунікаційних (абонплата, встановлення телефонів, проведення додаткових робіт при позачерговому та пільговому встановлені квартирних телефонів) громадянам, які мають відповідні пільги, а платник здійснює фінансування пільг, відповідно до статті 102 Бюджетного кодексу України, Закону України « Про державний бюджет України на 2015 рік», проводить розрахунки за надані пільги в межах своїх кошторисних призначень.

Відповідно до п. 1.3. договору, сума цього договору відповідає кошторисним призначенням на 2015р. і обумовлюється у додатковій угоді №1 до цього договору, яка є його невідємною його частиною.

Згідно з п.2.1.1. договору, постачальник зобовязується надати населенню обумовлені законодавством України пільги на оплату телекомунікаційних послуг (абонплата, встановлення телефонів, проведення додаткових робіт при позачерговому та пільговому встановлені квартирних телефонів) відповідно до затверджених тарифів і в обсязі, передбаченому платником у кошторисі доходів і видатків на фінансування цих пільг.

Відповідно до п.2.2.2. договору, платник зобовязується проводити розрахунки за надані телекомунікаційні послуги пільговій категорії населення, які внесені до Єдиного реєстру.

Цей договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами та діє до 31.12.2015р., а в частині розрахунків за надані пільги до повного виконання зобовязань за цим договором.

Сторонами були підписані додаткові угоди: №1/714-12/200 від 24.03.2015 та №2/1976-12/200 від 12.08.2015.

Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Згідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обгрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим (ст. 43 Господарського процесуального кодексу України).

Договір № 493-12/200 від 27.02.2015 про відшкодування витрат по наданню телекомунікаційних послуг пільговим категоріям населення у 2015 році, укладений між сторонами за своєю правовою природою є договором про надання послуг та підпадає під правове регулювання норм ст. 901-907 Цивільного кодексу України та істотними умовами договору про надання послуг, зокрема, є предмет, ціна, строк дії договору.

Відповідно до ст.901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст.902 Цивільного кодексу України передбачено, що виконавець повинен надати послугу особисто.

Згідно з ч.1 ст.903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 905 Цивільного кодексу України визначено, що строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 3 ст. 63 Закону України "Про телекомунікації" телекомунікаційні послуги (послуги зв`язку) споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Згідно з п. 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 № 295, визначено, що установлені законами пільги з оплати послуг звязку надаються споживачеві відповідно до законодавства за місцем його проживання з дня предявлення ним документа, що підтверджує право на пільги.

У відповідності до ст. 19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", який визначає правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, встановлено, що пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг звязку та критерії їх надання визначаються виключно законами України.

Статтею 87 Бюджетного кодексу України визначено, що видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення належать до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України.

Відповідно до ч. 2 ст. 97 Бюджетного кодексу України встановлений порядок та умови надання субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.п. б п. 4 ч. 1 ст. 89 та ст. 102 Бюджетного кодексу України видатки на відшкодування вартості послуг наданих пільговим категоріям громадян здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з державного бюджету України (субвенцій з державного бюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256 затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення на рахунок субвенцій з державного бюджету, якими встановлено механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення компенсаційних виплат за вказані пільги окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету.

В пункті 2 зазначеної постанови визначено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Відповідно до п. 3 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення на рахунок субвенцій з державного бюджету головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Тобто, розпорядником коштів бюджетного фінансування вищевказаних соціальних пільг м. Селидове Донецької області є Управління праці та соціального захисту населення Селидівської міської рада, а отже відшкодування витрат, понесених позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям населення м. Селидове, повинен здійснювати відповідач за рахунок державних субвенцій.

Факт неналежного виконання відповідачем своїх зобовязань щодо відшкодування позивачу наданій пільговій категорії населення послуг звязку підтверджується оформленим сторонами актом звіряння заборгованості за надані пільги станом на 01.01.2015р., який підписаний та скріплений печатками сторін. (а.с. 28)

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

За змістом ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Відповідно до ст. 202 Господарського кодексу України та ст.599 Цивільного кодексу України зобовязання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005 відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України на відповідний рік, не виправдовує бездіяльність органу державної влади і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення грошового зобовязання.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 у справі № 3-28гс12. Висновок Верховного Суду України відповідно до статті 111-28 ГПК України щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Відповідач доказів оплати заборгованості у розмірі 86793,09 грн. до матеріалів справи не надав, тому суд вважає позовні вимоги доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32-34, 36, 43, 49, 82-85, 115, 116, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Управління соціального захисту населення Селидівської міської ради (85401, Донецька обл., м. Селидове, вул. Пушкіна, 8, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» (49600, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, Кіровський район, вул. Херсонська, буд. 26, ) суму заборгованості у розмірі 86793(вісімдесят шість тисяч сімсот девяносто три) грн. 09 коп., судовий збір у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня складення повного рішення та може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя О.Ю. Філімонова

Дата складання повного тексту рішення 03.02.2017р.

Надруковано 3 примірника:

1-до справи;

1-позивачу;

1-відповідачу