РІШЕННЯ

07.02.2017Справа №910/903/17

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., за участю секретаря судового засідання Багнюка І.І., розглядаючи у відкритому судовому засіданні

справу № 910/903/17

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Савсервіс-Мова», м. Київ,

до приватного підприємства «Млинок ЛТД», м. Київ,

про стягнення 6 385,39 грн.,

за участю представників:

позивача - Бурдейна Н.В. (довіреність від 26.12.2016 № б/н);

відповідача - не з'явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Савсервіс-Мова» (далі - Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з приватного підприємства «Млинок ЛТД» (далі - Підприємство) за неналежне виконання умов договору купівлі-продажу від 05.11.2015 № КФ01297 (далі - Договір): 3 616,32 грн. основного боргу; 101,35 грн. 3 % річних; 430,34 грн. втрат від інфляції; 1 152,48 грн. пені; 1 084,90 грн. штрафу, а всього 6 385,39 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.01.2017 порушено провадження у справі та призначено судовий розгляд на 07.02.2017.

27.01.2017 позивач подав суду клопотання про долучення до матеріалів справи документів на виконання вимог ухвали суду.

Представники відповідача у судове засідання 07.02.2017 не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, вимоги ухвали суду не виконали, відзив на позовну заяву не подали.

Ухвалу Господарського суду міста Києва було надіслано сторонам на адреси, зазначені у позовній заяві та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що також підтверджується відмітками канцелярії на звороті такої ухвали та рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Крім того, до матеріалів справи долучено конверт з ухвалою суду, які повернуті з адреси відповідача з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання».

У підпункті 3.9.2 пункту 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (далі - Постанова № 18) зазначено, що, розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Господарський суд визнав наявні в матеріалах справи документи достатніми для вирішення спору та відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) розглянув справу за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 07.02.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до статті 85 ГПК України.

Судом, у відповідності до вимог статті 811 ГПК України, складався протокол судового засідання, який долучено до матеріалів справи.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

05.11.2015 між позивачем (продавець) та відповідачем (покупець) було укладено Договір, за умовами якого:

- продавець зобов'язався передати у власність, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити товар на умовах Договору (пункт 1.1 Договору);

- ціни на товар встановлюються продавцем у прайс-листі (не є додатком до Договору), формуються в національній валюті України та зазначаються в накладних (пункт 2.1 Договору);

- датою передачі товару вважається дата прийому-передачі товару, зазначена у відповідній накладній (пункт 4.4 Договору);

- покупець здійснює розрахунки за товар на умовах, визначених сторонами у додатку № 1 (пункт 5.1 Договору);

- моментом виконання покупцем своїх зобов'язань по здійсненню розрахунків за товар є дата надходження відповідної суми на банківський рахунок або до каси продавця (пункт 5.2 Договору);

- покупець здійснює розрахунки за товар, отриманий відповідно до Договору, протягом 14 календарних днів (пункт 2 додатку № 1 до Договору);

- у випадку прострочки покупцем оплати вартості товару більше ніж на 60 календарних днів вважається, що покупець необґрунтовано відмовився від оплати товару та зобов'язаний сплатити продавцю, крім установленої Договором пені, штраф за ухилення від оплати у розмірі 30% від вартості отриманого та не оплаченого товару (пункт 7.4 Договору);

- Договір вступає в силу з моменту його підписання та діє протягом одного календарного року (пункт 10.1 Договору).

Договір підписано уповноваженими особами, а саме: від позивача заступником генерального директора Заграбчуком Я.О., який діяв на підставі довіреності від 22.10.2014 № б/н, та від відповідача директором Кір'яном Є.О., який діяв на підставі статуту, та скріплено печатками.

Договір у встановленому порядку не оспорений, не розірваний, не визнаний недійсним.

Таким чином, Договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 655 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Отже, укладений позивачем і відповідачем Договір за своєю правовою природою є договором купівлі-провадження.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Позивач належним чином виконував умови Договору та здійснював поставку товару, що підтверджується такими видатковими накладними:

- від 26.01.2016 № 78948236 на суму 1 100,64 грн.;

- від 29.01.2016 № 79018762 на суму 2 515,68 грн.

Вказані накладні підписані повноважними представниками, скріплені печаткою відповідача та штампом позивача, приймаються судом як належні докази виконання Товариством договірних зобов'язань.

Відповідач умови Договору не виконав та за отриманий товар не розрахувався, внаслідок чого виник борг у сумі 3 616,32 грн.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За таких обставин позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача боргу в сумі 3 616,32 грн. є обґрунтованою і тому підлягає задоволенню.

За умовами Договору (пункт 2 додатку № 1 до Договору) відповідач мав у встановлений строк 14 календарних днів розрахуватися за отриманий товар, проте цього не відбулося; доказів протилежного суду не подано.

Крім суми основного боргу, позивач просить стягнути з відповідача 430,34 грн. втрат від інфляції, 101,35 грн. 3% річних; 1 152,48 грн. пені та 1 084,90 грн. штрафу. Позивач визначає період прострочення з 10.02.2016 по 16.01.2017.

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до частини першої статті 230 Господарського кодексу України (далі - ГК України) штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

У частині першій статті 546 ЦК України зазначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Пунктом 3 частини першої статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Пунктом 7.1 Договору передбачено, що у разі несвоєчасного оплати вартості товару покупець зобов'язаний сплатити продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочки.

У випадку прострочки покупцем оплати вартості товару більше ніж на 60 календарних днів вважається, що покупець необґрунтовано відмовився від оплати товару та зобов'язаний сплатити на користь продавця, крім установленої Договором пені (пункт 7.1 Договору), штраф за ухилення оплати у розмірі 30 % від вартості отриманого та неоплаченого в строк товару (пункт 7.4 Договору).

Так, перевіривши здійснені позивачем розрахунки, Господарський суд міста Києва дійшов висновку, що вони неправильні в частині визначення розміру втрат від інфляції, 3% річних і пені.

За розрахунком суду стягненню підлягає 426,96 грн. втрат від інфляції, 101,03 грн. 3% річних і 1 147,75 грн. пені.

Що ж до штрафу, то слід вказати, що його розрахунок є вірним і підлягає стягненню у сумі 1 084,90 грн.

Відповідно до частини першої статті 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Згідно з статтею 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до пункту 2.3 Постанови № 18 якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК України.

Відповідач не подав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували заперечення проти задоволення позовних вимог.

За таких обставин, позов визнається судом доведеним, обґрунтованим, та таким, що підлягає частковому задоволенню.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на відповідача пропорційно задоволеним витратам.

Керуючись статтями 43, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з приватного підприємства «Млинок ЛТД» (02192, м. Київ, вул. Андрія Малишка, 3, кв. 130; ідентифікаційний код 40066879) з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання даного рішення суду, на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Савсервіс-Мова» (03115, м. Київ, вул. Краснова, 27; ідентифікаційний код 30776789): 3 616 (три тисячі шістсот шістнадцять) грн. 32 коп. основної заборгованості; 1 147 (одну тисячу сто сорок сім) грн. 75 коп. пені; 101 (сто одну) грн. 03 коп. 3 % річних; 1 084 (одну тисячу вісімдесят чотири) грн. 90 коп. штрафу; 426 (чотириста двадцять шість) грн. 96 коп. втрат від інфляції та 1 376 (одну тисячу триста сімдесят шість) грн. 18 коп. судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Відповідно до частини п'ятої статті 85 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання повного рішення шляхом подачі апеляційної скарги до місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Повне рішення складено 13.02.2017.

Суддя І.Д. Курдельчук