УХВАЛА

про повернення позовної заяви

06.02.2017Справа № 910/1757/17

Суддя Пукшин Л.Г., розглянувши

позовну заяву Державного підприємства "Українська авіаційна транспортна компанія"

до Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Горлиця"

про визнання права власності на повітряне судно

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Українська авіаційна транспортна компанія» звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом № 83 від 02.02.17 (вх. № суду 1757/17 від 02.02.2017) до Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Горлиця»; третя особа: Фонд державного майна України про визнання права власності на повітряне судно. Судом встановлено, що вказана позовна заява підлягає поверненню з наступних підстав.

Позивачем не подано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Згідно статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2017 року - 1600 гривень.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, розмір судового збору за розгляд позовних заяв в господарському суді майнового характеру становить не менше 1600,00 грн. та не більше 240 000,00 грн.

Проте, судом встановлено, що позивач не додав жодного доказу сплати судового збору за поданням позовної заяви № 83 від 02.02.17.

Згідно з п. 4 ч.1 ст. 63 ГПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не додано доказів сплати судового збору у встановлених порядку і розмірах.

Крім того, позивачем подано клопотання про відстрочення сплати судового збору до прийняття рішення по справі.

Мотивуючи подане клопотання, позивач зазначає, що постановою від 19.11.2015 старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Савчука Е.П. накладено арешт коштів на всі банківські рахунки ДП «Українська авіаційна транспортна компанія». Арешт на кошти позивача скасовано лише з банківського рахунку в ПАТ «Діамантбанк», на якому містяться недостатня кількість коштів для сплати судового збору. У зв'язку з викладеним, позивач просить відстрочити сплату судового збору до прийняття рішення по справі.

Розглянувши зазначене клопотання, суд дійшов висновку про відмову у його задоволенні, з огляду на наступне.

Згідно з ст. 8 Закону України Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Суд звертає увагу, що за змістом наведеної норми, відстрочення або розстрочення сплати судового збору є правом, а не обов'язком суду.

Згідно з пунктом 3.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" у розгляді питань, пов'язаних з відстроченням та розстроченням сплати судового збору, зменшенням його розміру або звільненням від його сплати (стаття 8 Закону) і застосуванням приписів Закону щодо пільг зі сплати судового збору (стаття 5 Закону) господарським судам слід враховувати таке.

Єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін.

Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Проте, позивач не вказав підстави та не надав докази, що після винесення рішення по справі у нього буде можливість сплатити судовий збір у відповідно розмірі.

Крім того, позивачем не подано доказів надсилання третій особі копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Відповідно до ст. 56 ГПК України позивач, прокурор чи його заступник зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів,відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Відповідно до Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року № 270, розрахунковим документом, що підтверджує факт надання послуг поштового зв'язку є документ встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми і змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).

Таким чином, належним доказом відправлення відповідачеві копії позовної заяви та доданих до неї документів є опис вкладення в поштовий конверт та документ, що підтверджує надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), надані в оригіналі.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, судом встановлено, що позивач направив копію позовної заяви з додатками лише на адресу відповідача, а доказів направлення матеріалів позовної заяви на адресу третьої особи: Фонду державного майна України не надано суду, що порушує встановлений порядок передбачений ст. 56 ГПК України.

За наведених обставин, позовна заява не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню.

Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку, що викладені обставини є підставою для повернення позовної заяви відповідно до ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Суд звертає увагу, що витребування додаткових доказів з ініціативи господарського суду, а не за клопотанням сторін, які з різних причин не можуть подати ті чи інші докази, не передбачено статтею 38 Господарського процесуального кодексу України, та суперечить принципу змагальності, закріпленому в пункті 4 частини 2 статті 129 Конституції України та статті 4-3 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись п.п. 4, 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Позовні матеріали повернути позивачеві без розгляду.

Звернути увагу позивача, що після усунення недоліків, які стали підставою повернення позовної заяви без розгляду, він може повторно звернутися до Господарського суду м. Києва з позовом.

Суддя Л.Г. Пукшин