ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

31.01.2017 Справа № 905/3389/16

Господарський суд Донецької області у складі судді Огороднік Д.М., розглянувши матеріали справи

за позовомПублічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком»
доДержавної екологічної інспекції у Донецькій області
про за участю представників: від позивача: від відповідача:cтягнення 48611,34грн. ОСОБА_1 представник за довіреністю; не зявився.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду Донецької області передані позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» про стягнення з Державної екологічної інспекції у Донецькій області основного боргу у розмірі 44618,55грн., 3% річних у розмірі 483,65грн., інфляційних втрат у розмірі 3509,14грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань за договором №3392 про надання послуг бізнес - мережі від 01.04.2013 в частині здійснення своєчасних розрахунків.

На підтвердження вищезазначених обставин, позивач надає належним чином засвідчені копії наступних документів: договору №3392 про надання послуг бізнес - мережі від 01.04.2013, додаткових угод №1 від 01.04.2013, №2 від 01.04.2013, №3 від 01.04.2013, №3 1 від 01.04.2013, №4 від 01.04.2013, умов та порядку надання телекомунікаційних послуг, розрахунку суми заборгованості, рахунків актів від 31.12.2013 на суму 2349,18грн., від 31.01.2014 на суму 2308,88грн., від 28.02.2014 на суму 2320,02грн., від 31.03.2014 на суму 2368,88грн., від 30.04.2014 на суму 4872,95грн., від 31.05.2014 на суму 2977,72грн., від 30.04.2014 на суму 3005,30грн., від 31.07.2014 на суму 2972,65грн., від 31.08.2014 на суму 2874,05грн., від 30.09.2014 на суму 2929,14грн., від 31.10.2014 на суму 2946,10грн., від 30.11.2014 на суму 2923,70грн., від 31.12.2014 на суму 2992,67грн., від 31.03.2015 на суму 890,28грн., від 30.04.2015 на суму 492,66грн., від 31.05.2015 на суму 449,10грн., від 30.06.2015 на суму 436,30грн., від 31.07.2015 на суму 443,83грн., акту звірки взаєморозрахунків, реєстрів доставки пакетів, претензії від 21.09.2016.

24.01.2017 у судовому засіданні на підставі ст.77 Господарського процесуального кодексу України оголошувалася перерва до 31.01.2017.

Відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі та вважає, що договір про надання послуг бізнес мережі №2305320 закінчив свою дію 31.12.2013, оскільки договори, які укладаються з бюджетними організаціями та які передбачають витрачання бюджетних коштів можуть бути укладені виключно до кінця бюджетного періоду. Відповідач звертає увагу суду на те, що позивачем до позову не додано додаткову угоду №5 від 12.06.2013. Додаткова угода №5 визначає основну умову договору №3392 від 01.04.2013 суму на 2013 рік, яка складає 24000,00грн., у тому числі ПДВ 4000,00грн. Пунктом 2 цієї угоди визначено, що договір №3392 набуває чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2013. Тобто сторонами визначений строк дії зобовязань, оскільки враховуючи вищевикладене, відповідач є бюджетною установою, та не має право брати на себе зобовязання більш ніж на один бюджетний період. Після вказаного періоду, додаткові угоди про визначення основних умов договору суми та строку між позивачем та відповідачем не укладались. Матеріали позовної заяви не містять доказів на підтвердження того, що між сторонами вносились зміни до договору в частині продовження дії договору №3392 від 01.04.2013 про надання телекомунікаційних послуг. Отже, будь які відносини між позивачем та відповідачем у період з січні 2014 року до серпня 2015 року відсутні. Підприємство відповідача було зареєстровано у м.Донецьку, який входить до території проведення антитерористичної операції, а позивачем до спірного періоду включено час надання послуг відповідачу періоду проведення АТО. В цей час відповідач не мав можливості здійснювати дзвінки та користування мережею інтернет, оскільки територія була непідконтрольна державній владі України.

Представники сторін клопотань щодо фіксації судового процесу не заявляли, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

01.04.2013 між Публічним акціонерним товариством «Укртелеком» в особі Донецької філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» (оператор, позивач) та Державною екологічною інспекцією (бізнес - абонент, відповідач) підписаний договір №3392 про надання послуг бізнес - мережі (далі - Договір), за умовами якого оператор надає бізнес - абоненту телекомунікаційні послуги бізнес мережі, а бізнес абонент отримує зазначені послуги та сплачує їх вартість. У разі зміни законодавства в сфері телекомунікацій щодо порядку надання та отримання телекомунікаційних послуг оператор та бізнес абонент зобовязуються з моменту набрання чинності новим актом законодавства дотримуватись його положень (п.1.1 Договору).

Між сторонами підписані додаткові угоди до Договору №1 від 01.04.2013, №2 від 01.04.2013, №3 від 01.04.2013, №3 1 від 01.04.2013, №4 від 01.04.2013, №5 від 12.06.2013, умовами яких конкретизовано: які саме послуги отримує відповідач та при на яких умовах.

Відповідно до додаткової угоди №1 оператор надає бізнес абоненту на території України послуги телефонного звязку, а бізнес абонент отримує зазначені послуги та сплачує їх вартість відповідно до встановлених тарифів.

Відповідно до додаткової угоди №2 оператор надає бізнес абоненту на території України послуги цифрової телефонії (ISDN PRI), а бізнес абонент отримує зазначені послуги ISDN PRI та сплачує їх вартість відповідно до встановлених тарифів.

Відповідно до додаткової угоди №3 оператор надає бізнес абоненту на території України послуги не комутованого доступу до мережі інтернет та додаткові послуги, визначені в замовленні, а бізнес абонент отримує зазначену послуги інтернет, користується нею на умовах договору та цієї додаткової угоди та сплачує їх вартість.

Відповідно до додаткової угоди №3 - 1 Укртелеком зобовязується забезпечити доступ до мережі інтернет за технологією ADSL згідно з додатковою угодою №3 про надання послуг не комутованого доступу до мережі інтернет до договору №3392 від 01.04.2013 та продаж ADSL модема ZTE ZXV H108L за спеціальною ціною 1,00грн. (з ПДВ).

Відповідно до додаткової угоди №4 бізнес абонент відповідно до вимог Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» бере на себе зобовязання самостійно контролювати споживання та оплату у 2013 році замовлених ним телекомунікаційних послуг за цим договором в межах витрати, встановлених кошторисом. Сума Договору до 31.04.2013 не буде перевищувати 22000,00грн., у тому числі ПДВ 3666,67грн..

Відповідно до додаткової угоди №5 сума Договору на 2013 рік складає 24000,00грн., у тому числі ПДВ 4000,00грн.

Під бізнес-мережною розуміється система комплексного обслуговування Бізнес-абонента, що забезпечує надання повного спектра телекомунікаційних послугу з підвищеним рівнем обслуговування (п. 1.2. Договору).

Перелік та опис замовлених послуг, спеціальні умови організації, технічні характеристики та порядок надання послуг бізнес-абоненту визначаються в окремих додаткових угодах до цього Договору, що підписуються сторонами за кожним з видів замовлених послуг (п. 2.2. Договору).

Згідно з п.3.2.3 бізнес абонент зобовязаний оплачувати послуги в порядку та терміни, визначені Договором.Надання послуг за цим договором є платним. Сума Договору складає 22000,00грн., у тому числі ПДВ 3666,67грн. (п.4.1 договору).

Відповідно до п.4.4 Договору не пізніше 10 числа місяця, що настає за розрахунковим, оператор виставляє бізнес абоненту рахунок для оплати вартості наданих послуг. Розрахунковим місяцем вважається кожний календарний місяць року. В межах якого надавалися послуги. У разі кредитної системи оплати бізнес абонент повинен оплатити рахунок за послуги не пізніше останнього числа місяця, що настає за розрахунковим, шляхом перерахування належної до сплати суми на розрахунковий рахунок оператора. Оплата послуг проводиться у національній валюті України (п.4.5 Договору).

Згідно з п.4.6 Договору у разі авансової системи оплати бізнес абонент для одержання послуг проводить щомісячно. До 20 числа поточного місяця, попередню оплату їх вартості в розмірі не менше суми послуг, наданих у попередньому розрахунковому періоді, з подальшим перерахунком (до 10 числа місяця, що настає після розрахункового періоду), виходячи з фактично наданих послуг. Залишок авансу переноситься на наступний розрахунковий період.

Цей Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.05.2013 (п. 8.1. Договору).

Згідно з п. 8.2. Договору, в разі коли жодна зі сторін за два тижні до закінчення строку дії Договору не заявить про своє небажання надалі продовжувати відносини, Договір вважається продовженим на кожний наступний рік на таких самих умовах.

Належним чином засвідчена копія Договору підписана сторонами, скріплена печатками їх підприємств та наявна в матеріалах справи.

Оцінивши зміст зазначеної угоди, з якої виникли цивільні права та обов'язки сторін, суд дійшов висновку, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою містить елементи договору надання послуг, який підпадає під правове регулювання норм

глави 63 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як визначено положеннями ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до умов укладеного договору.

При цьому, приписи ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобовязання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст.629 Цивільного кодексу України щодо обовязковості договору для виконання сторонами.

У відповідності до п. 5 ст. 33 Закону України "Про телекомунікації", пункту 36 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2012 року № 295, споживач зобов'язаний виконувати умови договору та своєчасно оплачувати отримані телекомунікаційні послуги згідно діючих тарифів.

Cтаттею 68 Закону України "Про телекомунікації" встановлено, що розрахунки за телекомунікаційні послуги здійснюються на умовах договору про надання телекомунікаційних послуг між оператором, провайдером телекомунікацій та споживачем або без договору за готівкову оплату чи за допомогою карток тощо в разі одержання споживачем замовленої за передоплатою (авансованої) послуги за тарифами, затвердженими згідно із законодавством.

На підтвердження виконання позивачем умов договору та надання послуг, останнім до матеріалів справи додані рахунки акти, які виставлялись позивачем відповідачу по його особовому рахунку №033923, а саме: від 31.12.2013 на суму 2349,18грн., від 31.01.2014 на суму 2308,88грн., від 28.02.2014 на суму 2320,02грн., від 31.03.2014 на суму 2368,88грн., від 30.04.2014 на суму 4872,95грн., від 31.05.2014 на суму 2977,72грн., від 30.06.2014 на суму 3005,30грн., від 31.07.2014 на суму 2972,65грн., від 31.08.2014 на суму 2874,05грн., від 30.09.2014 на суму 2929,14грн., від 31.10.2014 на суму 2946,10грн., від 30.11.2014 на суму 2923,70грн., від 31.12.2014 на суму 2992,67грн., від 31.03.2015 на суму 890,28грн., від 30.04.2015 на суму 492,66грн., від 31.05.2015 на суму 449,10грн., від 30.06.2015 на суму 436,30грн., від 31.07.2015 на суму 443,83грн., на загальну суму 44618,55грн. Вказані рахунки надсилались відповідачу кур»єрською поштою, про що свідчать реєстри поштових відправлень, копії яких наявні в матеріалах справи.

Окрім того, позивачем до матеріалів справи надана роздруківка міжміських та міжнародних розмов за період з грудня 2013 по травень 2015та коннекти інтернет-послуг.

Проте відповідач заперечує проти отримання від позивача послуг по договору №3392 та вважає, що строк дії останнього закінчився 31.12.2015. Разом з тим, відповідно до п. 8.2 договору у разі коли жодна зі сторін за два тижні до закінчення строку дії Договору не заявить про своє бажання надалі продовжувати відносини, Договір вважається продовженим на кожний наступний рік. Відповідачем не заявлялися вимога про розірвання Договору (матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження вказаної обставини), тому договір вважається продовженим.

Відповідач також посилається на те, що він не мав жодної можливості здійснювати дзвінки та користуватися мережею Інтернет, оскільки територія, на якій надавались послуги по договору була непідконтрольна державній владі України. Однак такі доводи відповідача повністю спростовуються наданими позивачем до матеріалів справи роздруківками міжміських та міжнародних розмов за період з грудня 2013 по травень 2015та коннекти інтернет-послуг, які здійснював та споживав відповідач протягом спірного періоду, за який завлено позов.

Відповідач вважає, що заборгованість за січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень 2015 року виникла вже на підставі договору №72 685 про надання телекомунікаційних послуг споживачем, які здійснюють їх закупівлю за державні кошти від 01.04.2015, послуги по якому відповідачем повністю оплачені.

Суд не приймає вказані доводи відповідача, оскільки всі рахунки акти, які надані позивачем на підтвердження надання послуг виставлені згідно особового рахунку відповідача №033923, який був відкритий згідно договору № 3392, а згідно договору №72-685 був відкритий відповідачу інший особовий рахунок №006853, послуги по якому не є предметом спору.

Враховуючи вищевикладене, доводи відповідача щодо не отримання послуг від позивача по договору № 3392 у спірний період повністю спростовуються матеріалами справи.

За таких обставин, матеріалами справи підтверджується виконання позивачем договору та прийняття відповідачем послуг по договору.

Договором №3392 передбачено дві системи оплати отриманих телекомунікаційних послуг: авансова система оплати та кредитна система оплати. Позивачем у своїй позовній заяві вказано, що відповідач мав виконувати свої зобовязання за кредитною системою оплати, а саме не пізніше останнього числа місяця, що настає за розрахунковим (п.4.5 Договору).

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Отже, остаточний строк оплати за рахунками актами від 31.12.2013 на суму 2349,18грн. настав 31.01.2014, від 31.01.2014 на суму 2308,88грн. настав 28.02.2014, від 28.02.2014 на суму 2320,02грн. настав 31.03.2014, від 31.03.2014 на суму 2368,88грн. настав 30.04.2014, від 30.04.2014 на суму 4872,95грн. настав 31.05.2014, від 31.05.2014 на суму 2977,72грн. настав 30.06.2014, від 30.06.2014 на суму 3005,30грн. настав 31.07.2014, від 31.07.2014 на суму 2972,65грн. настав 31.08.2014, від 31.08.2014 на суму 2874,05грн. настав 30.09.2014, від 30.09.2014 на суму 2929,14грн. настав 31.10.2014, від 31.10.2014 на суму 2946,10грн. настав 30.11.2014, від 30.11.2014 на суму 2923,70грн. настав 31.12.2014, від 31.12.2014 на суму 2992,67грн. настав 31.01.2015, від 31.03.2015 на суму 890,28грн. настав 30.04.2015, від 30.04.2015 на суму 492,66грн. настав 31.05.2015, від 31.05.2015 на суму 449,10грн. настав 30.06.2015, від 30.06.2015 на суму 436,30грн. настав 31.07.2015, від 31.07.2015 на суму 443,83грн. настав 31.08.2015.

Відповідач за отримані телекомунікаційні послуги по договору №3392 на суму 44618,55 грн., не розрахувався.

Судом не приймаються доводи відповідача щодо того, що на 2014 2015 роки відповідач не отримував бюджетні асигнування для укладення спірного Договору виходячи з того, що частиною 2 статті 218 Господарського кодексу України та статтею 617 Цивільного кодексу України прямо передбачено, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення від відповідальності.

Згідно з пунктом 5 Оглядового листа Вищого господарського суду України № 01-06/374/2013 від 18.02.2013, відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках державного бюджету України, не виправдовує бездіяльність замовника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Також, Європейським судом з прав людини у рішеннях у справі Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України від 18.10.2005 та у справі Бакалов проти України від 30.11.2004 зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Аналогічна правова позиція викладена в Постановах Верховного Суду України від 15.05.2012 у справі № 11/446, від 15.05.2012 у справі № 3-28гс12 та Постанові Вищого господарського суду України від 23.08.2012 у справі № 15/5027/715/2011.

Отже, відсутність у відповідача бюджетного фінансування не звільняє його від оплати отриманих телекомунікаційних послуг.

З метою досудового врегулювання спору позивачем на адресу відповідача надіслана претензія №12С000 1162 від 21.09.2016 з вимогою оплатити заборгованість, що виникла по договору №3392 від 01.04.2013. Разом з претензією відповідачу повторно надіслані всі рахунки акти по Договору, по особовому рахунку №033923.

Відповідачем 02.11.2016 надана відповідь на вказану претензію, в якій він повідомив, що відповідач є бюджетною організацією, що повністю утримується за бюджетні кошти, та попросив надати позивача докази на підтвердження надання телекомунікаційних послуг за період 2014 2015 років.

Враховуючи вищевикладене, матеріалами справи підтверджується а відповідачем не спростовується заборгованість відповідача перед позивачем у розмірі 44618,55 грн. , тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

У звязку з просточенням строку оплати отриманих послуг, позивач нараховує відповідачу 3% річних на суму 2992,67грн. за період з 01.02.2015 по 20.11.2016 у розмірі 162,10грн., на суму 3050,52грн. за період з 01.03.2015 по 20.11.2016 у розмірі 158,21грн., на суму 849,96грн. за період з 01.04.2015 по 20.11.2016 у розмірі 41,92грн., на суму 890,28грн. за період з 01.05.2015 по 20.11.2016 у розмірі 41,71грн., на суму 492,66грн. за період з 01.06.2015 по 20.11.2016 у розмірі 21,83грн., на суму449,10грн. за період з 01.07.2015 по 20.11.2016 у розмірі 18,79грн., на суму 436,30грн. за період з 01.08.2015 по 20.11.2016 у розмірі 17,14грн., на суму 443,83грн. за період з 01.09.2015 по 20.11.2016 у розмірі 16,31грн., на суму 164,66грн. за період з 01.10.2015 по 20.11.2016 у розмірі 5,64грн., на загальну суму 483,65грн. та втрати від інфляції на суму 2992,67грн. за період з 01.02.2015 по 20.11.2016 у розмірі 1557,88грн., на суму 3050,52грн. за період з 01.03.2015 по 20.11.2016 у розмірі 1323,91грн., на суму 849,96грн. за період з 01.04.2015 по 20.11.2016 у розмірі 257,77грн., на суму 890,28грн. за період з 01.05.2015 по 20.11.2016 у розмірі 127,51грн., на суму 492,66грн. за період з 01.06.2015 по 20.11.2016 у розмірі 58,44грн., на суму 449,10грн. за період з 01.07.2015 по 20.11.2016 у розмірі 51,27грн., на суму 436,30грн. за період з 01.08.2015 по 20.11.2016 у розмірі 54,72грн., на суму 443,83грн. за період з 01.09.2015 по 20.11.2016 у розмірі 59,69грн., на суму 164,66грн. за період з 01.10.2015 по 20.11.2016 у розмірі 17,954грн., на загальну суму 3509,14грн.

Стаття 625 Цивільного кодексу України не звільняє боржника від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, що прострочив виконання грошового зобовязання, за вимогою кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Судом перевірений розрахунок 3% річних та визнано його арифметично не вірним, оскільки позивачем не враховано, що 2016 рік містить 366 днів.

За розрахунком суду 3% річних нараховуються: на суму 2992,67грн. за період з 01.02.2015 по 31.12.2015 у розмірі 82,15грн., з 01.01.2016 по 20.11.2016 у розмірі 79,72грн., на суму 3050,52грн. за період з 01.03.2015 по 31.12.2015 у розмірі 76,72грн., з 01.01.2016 по 20.11.2016 у розмірі 81,26грн., на суму 849,96грн. за період з 01.04.2015 по 31.12.2015 у розмірі 19,21грн., з 01.01.2016 по 20.11.2016 у розмірі 22,64грн., на суму 890,28грн. за період з 01.05.2015 по 31.12.2015 у розмірі 17,93грн., з 01.01.2016 по 20.11.2016 у розмірі 23,72грн., на суму 492,66грн. за період з 01.06.2015 по 31.12.2015 у розмірі 8,67грн., з 01.01.2016 по 20.11.2016 у розмірі 13,12грн., на суму449,10грн. за період з 01.07.2015 по 31.12.2015 у розмірі 6,79грн., з 01.01.2016 по 20.11.2016 у розмірі 11,96грн., на суму 436,30грн. за період з 01.08.2015 по 31.12.2015 у розмірі 5,49грн., з 01.01.2016 по 20.11.2016 у розмірі 11,62грн., на суму 443,83грн. за період з 01.09.2015 по 31.12.2015 у розмірі 4,45грн., з 01.01.2016 по 20.11.2016 у розмірі 11,82грн., на суму 164,66грн. за період з 01.10.2015 по 31.12.2015 у розмірі 1,25грн., з 01.01.2016 по 20.11.2016 у розмірі 4,39грн., на загальну суму 482,91грн., які підлягають стягненню з відповідача.

Судом перевірений розрахунок інфляційних втрат та визнано його арифметично не вірним в частині нарахування по рахунку акту за січень 2015 року на суму 3050,52грн., а саме невірно визначено сукупний індекс інфляції, який становить 1,444. Проте розрахунок суду виявився арифметично більшим, тому суд, відповідно до ст.83 Господарського процесуального кодексу України, не виходить за межі заявлених вимог та задовольняє інфляційні втрати у розмірі 3509,14грн.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позову частково.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Судовими доказами, за визначенням ст.ст. 32-36 Господарського процесуального кодексу України, слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

У звязку із задоволенням позову частково, судовий збір відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарськогопроцесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державної екологічної інспекції у Донецькій області (85114, Донецька область, м.Костянтинівка, вул.Театральна (Покровського), буд.18А, ) на користь Публічного акціонерного товариства Укртелеком в особі Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства Укртелеком (01601, м.Київ, б р ОСОБА_2, буд.18, , адреса філії: 49600, м.Дніпропетровськ, вул.Херсонська, буд.26, ) основний борг у розмірі 44618(сорок чотири тисячі шістсот вісімнадцять)грн. 55коп., 3% річних у розмірі 482(чотириста вісімдесят дві)грн. 91коп., інфляційні втрати у розмірі 3509(три тисячі пятсот девять)грн. 14коп. та судовий збір у розмірі 1377 (одна тисяча триста сімдесят сім)грн. 98коп.

3.В іншій частині позовних вимог відмовити.

4.Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня складення повного рішення та може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України

Дата складення повного рішення: 06.02.2017.

Суддя Д.М. Огороднік