донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

06.02.2017 р. справа №15/5009/7537/11

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:ОСОБА_1
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю представників сторін:
від позивача:ОСОБА_4 за довіреністю;
від відповідача:не з'явився;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю "Вільний", с. Інзівка, Приморський район, Запорізька область
на ухвалу господарського суду Запорізької області
від23.12.2016 року
по справі№15/5009/7537/11 (ОСОБА_5С.)
за позовомПублічного акціонерного товариства "СГ Еквіпмент Лізинг Україна", м. Київ
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Вільний", с. Інзівка, Приморський район, Запорізька область
простягнення суми боргу в розмірі 7 423 822,54 грн.
В С Т А Н О В И В:

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 01 жовтня 2015 року про перегляд рішення господарського суду Запорізької області від 15.08.2012 за нововиявленими обставинами позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "СГ Еквіпмент Лізинг Україна", м. Київ (позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вільний", с. Інзівка Приморського району Запорізької області (відповідач) задоволені частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 249 195,44 грн. заборгованості зі сплати лізингових платежів по договору №F 150 від 10.06.2008., 1 204 404,72 грн. процентів за неправомірне користування чужими грошовими коштами, 461,95 грн. інших платежів, 3 945 759,25 грн. решти лізингових платежів та вартості викупу предмету лізингу, зменшених шляхом дисконтування, 75 141,18 грн. збитків повязаних з вилученням предмету лізингу, 24 071,90 грн. державного мита та 222,78 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 03 лютого 2016 року ухвала господарського суду Запорізької області від 01 жовтня 2015 року частково скасовано. Стягнуто з відповідача на користь позивача 249 195,44 грн. заборгованості зі сплати лізингових платежів по договору №F 150 від 10.06.2008., 1 204 326,19 грн. процентів за неправомірне користування чужими грошовими коштами, 24 072,11 грн. державного мита та 222,78 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Постановою Вищого господарського суду України від 11 травня 2016 року, постанову Донецького апеляційного господарського суду від 03 лютого 2016 року скасував, ухвалу господарського суду Запорізької області від 01 жовтня 2015 року в частині стягнення усіх платежів, за виключенням стягнення коштів в сумі 75 141,18 грн., залишено без змін.

Відповідач 29.11.2016 звернувся до господарського суду з заявою про перегляд рішення (ухвали) господарського суду Запорізької області від 01.10.2015 у справі № 15/5009/7537/11 за нововиявленими обставинами в порядку ст. 112 ГПК України. До вказаної заяви було додано оригінал квитанції про сплату судового збору № NOW 4537804 від 24.11.2016.

Господарський суд Запорізької області ухвалою від 01.12.2016 повернув без розгляду відповідачу заяву про перегляд рішення господарського суду Запорізької області від 01.10.2015 по справі № 15/5009/7537/11 за нововиявленими обставинами, за мотивами того, що заява була подана після закінчення строку, встановленого ч. 1 ст. 113 ГПК України, без клопотання про його відновлення.

Відповідач вдруге 12.12.2016 звернувся до господарського суду з заявою про перегляд рішення (ухвали) господарського суду Запорізької області від 01.10.2015 у справі № 15/5009/7537/11 за нововиявленими обставинами. До заяви скаржником окремою заявою від 14.12.2016 було додано оригінал квитанції про сплату судового збору № NOW 4537804 від 24.11.2016.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 12.12.2016 вказану заяву було повернуто відповідачу на підставі п. 1 ч. 6 ст. 113 ГПК України, через ненадання останнім належних доказів на підтвердження надсилання копії вищезазначеної заяви та додатків до неї позивачу, оскільки заявником було додано до заяви фіскальний чек № 5320 від 29.11.2016, тоді як сама заява була підписана 12.12.2016. Питання щодо відновлення строку на подання заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами не розглядалось.

Жодних даних щодо невідповідності заяви вимогам п. 3 ч. 6 ст. 113 ГПК України у вигляді відсутності належних доказів на підтвердження сплати судового збору вищенаведені ухвали суду не містять.

Разом з тим, листом господарського суду Запорізької області від 22.12.2016 оригінал квитанції № NOW 4537804 від 24.11.2016 було повернуто відповідачу.

Відповідач втретє 22.12.2016 звернувся до господарського суду з заявою про перегляд рішення (ухвали) господарського суду Запорізької області від 01.10.2015 у справі № 15/5009/7537/11 за нововиявленими обставинами та листом від 22.12.2016, яким повідомив, що оригінал квитанції про сплату судового збору № 4537802 на суму 26 479,09 грн. станом на дату звернення до суду йому повернутий не був, тому до заяви була додана завірена копія вказаної квитанції. При надходженні оригіналу квитанції про сплату судового збору № 4537802 на суму 26 479,09 грн. зобовязався надати його суду.

Господарський суд Запорізької області ухвалою від 23.12.2016 повернув без розгляду відповідачу заяву про скасування ухвали господарського суду Запорізької області від 01.10.2015 по справі № 15/5009/7537/11 через ненадання відповідачем доказів сплати судового збору оригіналу квитанції. Клопотання про поновлення строку розглянуто не було, але розяснено, що згідно ч. 8 ст. 113 ГПК України після усунення обставин, зазначених у пунктах 2, 3 та 5 частини шостої цієї статті, зокрема, після отримання оригіналу квитанції № NOW 4537804 від 24.11.2016, заява може бути подана повторно.

Відповідач, не погодившись із ухвалою господарського суду від 23.12.2016, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду та направити справу до господарського суду Запорізької області для перегляду рішення від 01.10.2015 по справі № 15/5009/7537/11 за нововиявленими обставинами.

В обґрунтування своїх вимог заявник скарги посилається на те, що суд порушив норми процесуального права.

Представник позивача вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою, просив залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник відповідача до судового засідання не з'явився, але через канцелярію суду надав клопотання про продовження строку розгляду спору та про відкладення розгляду справи через перебування керівника відповідача на стаціонарному лікуванні, у задоволенні якого судовою колегією відмовлено через необґрунтованість, оскільки відповідач є юридичною особою, отже мав можливість направити іншого представника для участі в судовому засіданні.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно до вимог ст. 74-1 ГПК України, 16.01.2017 здійснювалась фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів відеозапису за клопотанням позивача.

Заслухавши пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Згідно до вимог ч. 5, п. 3 ч. 6 ст. 113 Господарського процесуального кодексу України, до заяви додаються документи, що підтверджують надіслання копії заяви іншим сторонам, та документ про сплату судового збору. Заява про перегляд судового рішення господарського суду за нововиявленими обставинами до розгляду не приймається і повертається заявникові у разі, зокрема, відсутності доказів сплати судового збору у порядку і розмірі, встановлених законодавством.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 9 Закону України "Про судовий збір", суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Отже законом передбачено, що суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України (частина друга статті 9). При цьому господарський суд може з'ясувати відповідну обставину, використовуючи способи, передбачені ГПК, зокрема у разі необхідності отримувати таку інформацію від територіальних органів казначейства, яким судовий збір перераховано від позивача або особи, що подала апеляційну (касаційну) скаргу чи заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Повертаючи заяву згідно з частиною першою статті 63 ГПК, господарський суд повинен зазначити у відповідній ухвалі всі підстави такого повернення, які наведені у цій частині і під які підпадає заява, що повертається. Недопустимим є повертати заяву з підстав, які мали місце й при первісному зверненні з позовом, але не були встановлені й зазначені судом як підстави для повернення первісно поданої заяви.

В матеріалах справи наявна неодноразово зроблена судом ксерокопія з оригіналу наданої заявником спірної квитанції, зокрема, на а.с. 17, т. 8

Отже з урахуванням того, що оригінал квитанції був відправлений відповідачу судом 22.12.2016, обізнаності суду щодо наявності доказів сплати судового збору, що вбачається також зі змісту самої оскаржуваної ухвали, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність доказів оплати заявником судового збору в належному порядку та розмірі, не перевіривши зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

За таких обставин суд дійшов помилкового висновку про наявність підстав до повернення заяви в порядку п. 3 ч. 6 ст. 113 ГПК України.

Згідно п. 8.3 Постанови пленуму Вищого господарського суду від 26.12.2011 № 17, повернення заяви про перегляд судових рішень може бути здійснено господарським судом виключно з підстав, визначених у частині шостій статті 113 ГПК. ОСОБА_4 усунення обставин, які були підставою для повернення заяви, її може бути подано повторно, за винятком випадків, зазначених у пункті 4 частини шостої статті 113, та у разі повернення заяви на підставі пункту 1 тієї ж частини в зв'язку з відхиленням клопотання про відновлення строку подання заяви.

У разі подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами з пропуском місячного строку, встановленого частиною першою статті 113 ГПК, без клопотання про його відновлення, господарський суд має повернути заяву згідно з пунктом 1 частини шостої статті 113 ГПК. За клопотанням заявника цей строк може бути відновлено відповідно до вимог статті 53 ГПК за наявності поважних причин його пропуску.

Оскільки клопотання відповідача щодо відновлення строку на подання заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами судом першої інстанції по суті не розглянуто справа підлягає поверненню до господарського суду для вирішення цього питання. Не дивлячись на те, що в мотивувальній частині ухвали суду від 23.12.2016 мають місце міркування суду з цього приводу, апеляційна інстанція позбавлена можливості надати їм оцінку через відсутність відповідного процесуального рішення суду першої інстанції.

На підставі вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 104 Господарського процесуального кодексу України ухвала господарського суду Запорізької області від 23.12.2016 року у справі № 15/5009/7537/11 про повернення заяви про перегляд рішення (ухвали) господарського суду Запорізької області від 01.10.2015 у справі № 15/5009/7537/11 за нововиявленими обставинами підлягає скасуванню через неправильне застосування господарським судом норм процесуального права, а справа поверненню до господарського суду Запорізької області для розгляду клопотання заявника та вирішення питання щодо прийняття до розгляду заяви про перегляд рішення (ухвали) господарського суду Запорізької області від 01.10.2015 у справі № 15/5009/7537/11 за нововиявленими обставинами.

Відповідно до вимог ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за подання апеляційної скарги слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, 103, 104, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вільний", с. Інзівка, Приморський район, Запорізька область на ухвалу господарського суду Запорізької області від 23.12.2016 року у справі № 15/5009/7537/11 задовольнити.

Ухвалу господарського суду Запорізької області від 23.12.2016 року у справі № 15/5009/7537/11 скасувати.

Матеріали справи із заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Вільний", с. Інзівка, Приморський район, Запорізька область повернути на розгляд до Господарського суду Запорізької області.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий О.В. Стойка

Судді: І.В. Зубченко

ОСОБА_3

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС