РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2017Справа №910/14157/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "Хімнафтомашпроект"
до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Екс-Райт"; 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська торгівельно-промислова група "Спеценергомаш"
третя особа,яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Верповська Олена Володимирівна
про визнання недійсним договору
Головуючий суддя Підченко Ю.О. Суддя Мельник В.І. Суддя Сівакова В.В.
Представники сторін:
від позивача:Кубрак Я.А. - представник за довіреністю;
від відповідача-1:не з'явився;
від відповідача-2Лавріненко І.А. - представник за довіреністю; Гайдак А.В. - представник за довіреністю;
від третьої особи:Демченко М.М. - представник за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Хімнафтомашпроект" (надалі також - позивач, ПАТ "Хімнафтомашпроект") звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Екс-Райт" (далі - перший відповідач, ТОВ "Екс-Райт") та Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська торгівельно-промислова група "Спеценергомаш" (далі - другий відповідач, ТОВ "УТПГ "Спеценергомаш") про визнання недійсним з моменту вчинення Договору про відступлення прав за іпотечними договорами від 25.04.2016 р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Екс-Райт" (надалі також - відповідач-1) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Українська торгівельно-промислова група "Спеценергомаш" (надалі також - відповідач-2), посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Верповською Оленою Володимирівною.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.08.2016 р. в справі було порушено провадження суддею Морозовим С.М., присвоєно № 910/14157/16, розгляд справи призначено на 16.08.2016 р. Крім того, вказаною ухвалою залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Верповську Олену Володимирівну.

Також, ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.08.2016 р. у справі № 910/14157/16 задоволено частково заяву позивача про забезпечення позову, а саме до вирішення спору по суті та набранням рішенням у даній справі законної сили, заборонено органам державної реєстрації прав (державним реєстраторам) вчинення дій, пов'язаних з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно, яке належить ПАТ "Хімнафтомашпроект" та Товариству з обмеженою відповідальністю "Українська торгівельно-промислова група "Спеценергомаш" вчиняти будь-які дії, пов'язані з проведенням державної реєстрації прав на нерухоме майно, яке належить ПАТ "Хімнафтомашпроект" на підставі Свідоцтва про право власності № 976-В від 23 грудня 2011 року, виданого Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу КМР (КМДА), а саме:

- нерухоме майно (нежитлова нерухомість): нежилі приміщення площею 2684,40 кв. м. (літера А), в тому числі: з №1 по №4, з №6 по №9 (групи приміщень №16), №№ 1,1, II (групи приміщень №4), з №1 по №31, №І (групи приміщень №11), №1 по №31, №І (групи приміщень №12), №1 по №34, №І (групи приміщень №13), №1 по №28, №І (групи приміщень №14), №1 по №25, №І (групи приміщень №16А);

- нежилі приміщення площею 3365,30 кв. м. (літера А1), в тому числі: з №1 по № 17 (групи приміщень №8), №І Підвалу, №1 по №16 (групи приміщень №1), №І Першого Поверху, №1 по №23 (групи приміщень №2), №І Другого Поверху, №1 по №23 (групи приміщень №3), №І третього поверху, №1 по №22 (групи приміщень №4), №І четвертого поверху, №1 по №26 (групи приміщень №5), № І, II, III п'ятого поверху, №1 по №19 (групи приміщень №6), № І, II шостого поверху, №1 по №21 (групи приміщень №7), № І, II сьомого поверху, загальною площею 6049,70 кв. м., які розташовані м. Київ, бульвар Лесі Українки, 34.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.08.2016 р. відмовлено в задоволенні заяви відповідача-2 про відвід судді Морозова С.М. від розгляду справи №910/14157/16.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.08.2016р. призначено колегіальний розгляд справи №910/14157/16 у складі трьох суддів.

Згідно протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 17.08.2016р. справу №910/14157/16 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Морозов С.М., судді Андреїшина І.О., Літвінова М.Є.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.08.2016 р. справу № 910/14157/16 прийнято до провадження колегією суддів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.10.2016 року було задоволено самовідвід судді Морозова С.М. від розгляду справи № 910/14157/16 та передано справу уповноваженій особі апарату суду для вирішення питання про повторний автоматизований розподіл.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 910/14157/16 передано на розгляд колегії суддів у складі: Головуючого судді Підченко Ю.О., судді Андреїшиної І.О. та судді Літвінової М.Є.

20.10.2016 року справу №910/14157/16 прийнято до провадження колегією суддів та призначено до розгляду у судовому засіданні 09.11.2016 року про що було винесено відповідну ухвалу.

Судом, відповідно до вимог статті 129 Конституції України та статті 4-4 ГПК України забезпечено гласність судового процесу та його повне фіксування технічними заходами, що знайшло своє відображення у протоколі судового засідання згідно вимог статті 81-1 ГПК України.

У судовому засіданні 09.11.2016 р. судом було розглянуто заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог.

Представник позивача підтримав заяву про збільшення розміру позовних вимог, мотивуючи її тим, що договір про відступлення права вимоги № 25/04 від 25.04.2016 року не відповідає нормам чинного законодавства України, оскільки він є укладеними з порушенням правосуб'єктності зі сторони другого відповідача. Тобто договір про відступлення права вимоги № 25/04 від 25.04.2016 року, на думку позивача, підлягає визнанню недійсним з аналогічних підстав, що й договір про відступлення прав за іпотечними договорами від 25.04.2016 року.

Другий відповідач щодо заяви збільшення розміру позовних вимог заперечував, оскільки вимога заявлена позивачем є вимогою немайнового характеру, а тому не може бути збільшена або зменшена. У зв'язку з чим заяву позивача про збільшення позовних вимог слід розцінювати як подання нового позову.

Перший відповідач та третя особа у судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином.

З метою усунення суперечностей у доводах та доказах сторін, суд створює сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи та доказів на їх підтвердження, відклавши розгляд справи на 07.12.2016 року.

Представник позивача у судовому засіданні 07.12.2016 року наполягав на заяві про зміну предмету позову від 30.11.2016 року, надав усні пояснення по справі.

Якщо в заяві позивача йдеться про збільшення розміру немайнових вимог (наприклад, про визнання недійсним ще одного акта крім того, стосовно якого відповідну вимогу вже заявлено), то фактично також йдеться про подання іншого позову.

Право позивача на зміну предмета або підстави позову може бути реалізоване лише до початку розгляду господарським судом справи по суті та лише у суді першої інстанції шляхом подання до суду відповідної письмової заяви, яка за формою і змістом має узгоджуватися із статтею 54 ГПК з доданням до неї документів, зазначених у статті 57 названого Кодексу. Невідповідність згаданої заяви вимогам цих норм процесуального права є підставою для її повернення з підстав, передбачених частиною першою статті 63 ГПК.

Враховуючи те, що вищезазначені дії позивача не суперечать законодавству та не порушують права і охоронювані законом інтереси інших осіб, суд приймає заяву позивача про зміну предмету позову до розгляду.

Отже, оскільки зміна предмету позову, викладена позивачем у його письмовому клопотанні, прийнята господарським судом, тоді спір розглядається з урахуванням заяви про зміну предмету позову, яка містить наступні вимоги:

- визнати недійсним з моменту вчинення договір про відступлення прав за іпотечними договорами від 25.04.2016 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Екс-Райт" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Українська торгівельно-промислова група "Спеценергомаш", посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською Оленою Володимирівною;

- скасувати запис у Державному реєстрі іпотек від 25.04.2016 року про внесення змін до відомостей про суб'єктів іпотеко держателя: Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська торгівельно-промислова група "Спеценергомаш", в записі про іпотеку № 416805 від 21.03.2013 року;

- визнати недійним з моменту вчинення Договір про відступлення права вимоги № 25/04 від 25.04.2016 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Екс-Райт" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Українська Торгівельно-промислова група "Спеценергомаш".

Другий відповідач проти вищевказаних заяв заперечував, оскільки вважає, що відбувається додавання нових позовних вимог, що є ні чим іншим, як новим позовом.

Перший відповідач у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Третя особа в судове засідання з'явилася, надала усні пояснення по справі.

Враховуючи особливості справи, суд дійшов висновку про необхідність відкладення розгляду на 16.12.2016 року.

16.12.2016 року судове засідання не відбулося у зв'язку із перебуванням Судді Літвінової М.Є. у відпустці.

Розпорядженням В. о. керівника апарату № 04-23/2709 від 26.12.2016 року призначено повторний автоматизований розподіл справи у зв'язку з відпусткою судді Літвінової М.Є. та лікарняним судді Андреїшиної І.О., які приймали участь у колегіальному розгляді справи.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів справу № 910/14157/16 передано на розгляд колегії суддів у наступному складі: Головуючий суддя Підченко Ю.О., Суддя Мельник В.І., Суддя Сівакова В.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.12.2016 року справу № 910/14157/16 прийнято до провадження колегією суддів та призначено до розгляду у судовому засіданні 25.01.2017 року.

Представник позивача безпосередньо у судовому засіданні наполягав на заявленому позові та надав усні пояснення по справі.

Представники другого відповідача проти позову заперечували, через загальний відділ діловодства суду подали клопотання про зупинення провадження у справі № 910/14157/16 до прийняття рішення по справі № 910/22785/16.

У судовому засіданні 25.01.2017 року представник третьої особи проти позову заперечував посилаюсь, зокрема, на обставини викладені у письмових поясненнях.

Представник першого відповідача у судове засідання 25.01.2017 року не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Розглянувши в судовому засіданні 25.01.2017 р. клопотання відповідача про зупинення провадження у справі, суд вирішив залишити його без задоволення, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове або повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Зі змісту наведеної норми випливає, що причиною зупинення провадження у справі в даному випадку є неможливість її розгляду до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, яка розглядається іншим судом.

Господарський суд повинен зупинити провадження у справі за наявності інформації про розгляд іншої справи, незалежно від заяв учасників судового процесу. Така інформація підтверджується тільки судовими документами: ухвалами, рішеннями, постановами судів, позовними заявами, скаргами.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарському суду слід з'ясовувати: як пов'язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи. Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі.

Неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі. Йдеться про те, що господарський суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок: непідвідомчості; обмеженості предметом позову; неможливості розгляду тотожної справи; певної черговості розгляду вимог.

При цьому, із поданого другим відповідачем клопотання судом не встановлено, яким чином набрання законної сили рішенням у справі № 910/22785/16 може впливати на предмет спору у справі № 910/14157/16.

Крім цього, відсутність у матеріалах справи копії позовної заяви у справі № 910/22785/16 унеможливлює висновок стосовно того, що при розгляді цієї справи досліджуватимуться обставини, що не входять до предмету доказування у справі № 910/14157/16, але мають істотне значення для прийняття в ній законного та обґрунтованого рішення.

Суд дійшов висновку, що наявних у справі матеріалів достатньо для вирішення спору по суті.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях складались протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

З'ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

21.03.2013 року між ВАТ "Хімнафтомашпроект" (далі - іпотекодавець) та ПАТ "Комерційний банк "Південкомбанк" (далі - іпотекодержатель) було укладено іпотечний договір № 3_01Ю/6, що забезпечує вимоги іпотеко держателя, що витікають з:

- договору про надання мультивалютної відкличної кредитної лінії № 80К-01Ю від 10.04.2012 року, а також усіх додаткових угод/додаткових договорів до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку його дії, укладений між іпотекодержателем та ТОВ "Фінансовий дім "Інвестиційний союз", за умовами якого позичальник зобов'язаний до 08.04.2014 року (включно) повернути іпотеко держателю отримані за кредитним договором кошти у розмірі 147 000 000, 00 гривень або отримані в рамках кредитної лінії кошти в дол. США/Євро, сплатити процент за його користування у розмірі 22,0% річних процентів у гривні, 12,0% процентів річних у доларах США, а також повністю сплатити штрафні санкції (пеню) у випадках та розмірах, передбачених кредитним договором 1, інші витрати на здійснення забезпеченою іпотекою вимоги. Строк, порядок повернення кредитних коштів та сплати процентів визначено Кредитним договором 1.

- договору про надання мультивалютної відновлювальної відкличної кредитної лінії № 85К-01Ю від 31.08.2012 року, а також усіх додаткових угод/додаткових договорів до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку його дії, укладений між іпотекодержателем та ТОВ "Ресурс-Транзит", за умовами якого позичальник зобов'язаний до 28.11.2013 року (включно) повернути іпотеко держателю отримані за кредитним договором кошти у розмірі 120 000 000, 00 грн. або отримані в рамках кредитної лінії кошти в дол. США/Євро, сплатити процент за його користування у розмірі 24,0% річних процентів у гривні, 14,5% річних у доларах США, 14,0% річних у євро, а також повністю сплатити штрафні санкції (пеню) у випадках та розмірах, передбачених кредитним договором 2, інші витрати на здійснення забезпеченої іпотекою вимоги. Строк, порядок повернення кредитних коштів та сплати процентів визначено кредитним договором 2.

20.04.2016 року між ПАТ "Комерційний банк "Південкомбанк" та ТОВ "Фінансова компанія "Екс-Райт" було укладено договір про відступлення прав за іпотечним договором, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В., 20.04.2016 року за № 1489.

25.04.2016 року між першим відповідачем та ТОВ "УТПГ "Спеценергомаш" було укладено договір про відступлення прав за іпотечними договорами, предметом якого було відступлення прав за наступним іпотечним договоро, нерухоме майно, а саме:

- нежилі приміщення площею 2 684, 40 кв.м. (Літера А), в тому числі: з № 1 по № 4, з № 6 по № 9 (групи приміщень № 16) №№ І, ІІ, ІІ (групи приміщень № 4), з № 1 по № 31, № 1 (групи приміщень № 11), з № 1 по № 31, №І (групи приміщення № 12), з № 1 по № 34, № І (групи приміщень № 13), з № 1 по № 28, № 1 (групи приміщень № 14), з № 1 по № 25, №1 (групи приміщень 16 А); нежилі приміщення площею 3 365, 30 кв. м. (Літера А), в тому числі: з № 1 по № 17 (групи приміщень № 8), № 1 підвалу, з 3 1 по № 16 (групи приміщень № 1), № І Першого поверху, з № 1 по № 23 (групи приміщень № 2), № 1 Другого поверху, з № 1 по № 23 (групи приміщень № 3), № І Третього поверху, з № 1 по № 22 (групи приміщень № 4), № І Четвертого поверху, з № 1 по № 26 (групи приміщень № 5), №№І, ІІ, ІІІ Пятого поверху, з № 1 по № 19 (групи приміщень № 6), №№ І, ІІ Шостого поверху, з № 1 по № 21 (групи приміщень № 7), №№ І, ІІ Сьомого поверху - загальною площею 6 049, 7 кв. м., які розташовані за адресою: м. Київ, бульвар Лесі Українки № 34 (предмет іпотеки) в забезпечення виконання зобов'язань ТОВ "Фінансовий дім "Інвестиційний союз", за Договором про надання мультивалютної відкличної кредитної лінії № 80К-01Ю від 10.04.2012 року та в забезпечення виконання зобов'язань ТОВ "Ресурс-Транзит" код за за договором про надання мультивалютної відновлювальної відкличної кредитної лінії № 85К-01Ю від 31.08.2012 року, за якими сторонами було укладено договір про відступлення права вимоги.

Як вбачається із позовної заяви, майно, яке є предметом іпотечного договору є власністю позивача, що підтверджується Свідоцтвом на право власності від 23.12.2011 року виданого Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Спір у справі виник у зв'язку з тим, що на думку позивача, договір відступлення права вимоги № 25/04 від 25.04.2016 року та договір про відступлення прав за іпотечними договорами від 25.04.2016 року укладені між ТОВ "Фінансова компанія "Екс-Райт" та ТОВ "УТПГ "Спеценергомаш" підлягають визнанню недійсними, оскільки їх було укладено з порушенням правосуб'єктності зі сторони другого відповідача.

За приписом статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Пунктом 2.1. Постанови №11 від 29.05.2013р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" визначено, що вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків.

Стаття 203 Цивільного кодексу України встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства (частина 1 статті 203 Цивільного кодексу України). Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (частина 3 статті 203 Цивільного кодексу України). Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (частина 5 статті 203 Цивільного кодексу України).

Згідно нормами статті 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У силу припису статті 204 ЦК України правомірність правочину презюмується. Отже, обов'язок доведення наявності обставин, з якими закон пов'язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.

Дослідивши наявні у справі матеріали, заслухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Хімнафтомашпроект" слід відмовити з огляду на наступне.

Укладений між першим та другим відповідачами спірний договір про відступлення права вимоги № 25/04 від 25.04.2016 року є правочином про заміну кредитора у зобов'язані.

Частиною 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ст. 513 ЦК України правочин, щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

У ст. 517 ЦК України визначено, що первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

На обґрунтування позовних вимог Публічне акціонерне товариство "Хімнафтомашпроет" посилається на наступні обставини:

- договір відступлення прав за іпотечним договором є похідним від іпотечного договору, і, як наслідок, від основного зобов'язання;

- договір про відступлення права вимоги № 25/04 від 25.04.2016 року містить ознаки договору факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), оскільки. зокрема, умовами договору передбачено, що грошова вимога до боржника уступається кредитором в обмін на грошові кошти, які новий кредитор зобов'язується сплатити останньому, тобто фактично відбулося фінансування однієї особи іншою;

- Інформаційним листом з питань посвідчення договорів відступленнч прав вимоги за іпотечними договорами Головного територіального управління юстиції у м. Києві Міністерства юстиції України від 29.01.2016 року № 3/28/1172 зазначено, що ні фізична особа, ні юридична особа, якщо вона не є банком або іншою фінансовою установою, не можуть бути іпотекодержателями;

- відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та державного реєстру фінансових установ - ТОВ "Українська торгівельно-промислова група "Спеценергомаш" не є фінансовою установою та не має відповідної ліцензії, крім того, другий відповідач відсутній в Державному реєстрі фінансових установ;

- наявність у Державному реєстрі іпотек запису від 25.04.2016 року, яким було внесено зміни до запису № 416805 від 21.03.2013 року до відомостей про суб'єктів Іпотекодержателя, який не відповідає вимогам чинного законодавства та перешкоджає власнику майна ПАТ "Хімнафтомашпроект" здійсненню ним права користування та розпорядження своїм майном;

- договір про відступлення права вимоги 3 25/04 від 25.04.2016 року підлягає визнанню недійсним з аналогічних підстав, що й договір про відступлення прав за іпотечними договорами від 25.04.2016 року;

- відступлення прав за іпотечним договором випливає з відступлення права вимоги за основним зобов'язанням і вони є нерозривними, оскільки іпотечний договір діє як забезпечення основного зобов'язання.

Заперечуючи проти зазначених доводів позивача, перший та другий відповідачі, а також третя особа надали суду, зокрема, слідуючі доводи.

26.05.2016 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "Комерційний банк "Південкомбанк", станом на день розгляду справи, ПАТ "КБ "Південкомбанк" знаходиться на етапі ліквідації, а Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб є Штогріна І.В.

Викрнуючи повноваження, передбачені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Уповноваженою особою було оголошено аукціон з продажу активів, що обліковуються на балансі банку на електронному торговому майданчику Товарної Біржі "Статус Експерт".

Як вбачається із заперечень на позовну заяву, ТОВ "Фінансова компанія "Екс-Райт" взяло участь в аукціоні і стало переможцем, в результаті чого було укладено договір про відступлення права вимоги та договір про відступлення права вимоги за іпотечними договорами.

Також, пунктом 1.2. договору про відступлення права вимоги № 25/04 від 25.04.2016 року передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора в грошових та майнових зобов'язаннях, що виникли із основних договорів, в обсязі та на умовах, що існують станом на 18.04.2016 року за основними договорами починаючи з дня передачі новому кредитору права грошової вимоги без будь-яких прав стосовно нарахування процентів за користування кредитними коштами згідно кредитних договорів, що само по собі, на думку другого відповідача, виключає надання фінансової послуги зі сторони нового кредитора. Оплатність договору про відступлення права вимоги не суперечить вимогам законодавства України.

Крім того, відповідачі та третя особа звертали увагу суду на той факт, що спірні договори про відступлення прав вимоги не містять жодних ознак договору факторингу.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов наступних висновків.

Відступлення права вимоги (уступка вимоги - цесія) являє собою договірну передачу зобов'язальних вимог первісного кредитора (цедента) новому кредиторові (цесіонарію). Цесія - це факт заміни особи у зобов'язанні, що виникає в силу укладення відповідного договору купівлі-продажу, міни чи дарування прав, що випливають із зобов'язання. Так, договір відступлення права вимоги може бути оплатним, якщо в ньому передбачений обов'язок нового кредитора надати первісному кредитору якесь майнове надання замість отриманого права вимоги, і чинний Цивільний кодекс України такого не забороняє.

Нормами Цивільного кодексу України не встановлено заборони щодо оплатності договору цесії, сторони самі визначають оплатний він чи безоплатний. Якщо договір цесії є оплатним, то до нього застосовуються положення про договір купівлі-продажу а якщо - безоплатний, то - застосовуються положення про договір дарування.

Уступка права вимоги стосується виключно заміни сторони (кредитора) у зобов'язанні, не впливає на зміст самого зобов'язання і заміна сторони у зобов'язанні ніяким чином не порушує права та інтереси боржника.

Поняття договору факторингу визначено у частині першій статті 1077 ЦК України, відповідно до якої за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Стосовно фактора законодавець зазначає, що цією стороною договору факторингу може бути банк та інша організація, яка може здійснювати банківські операції. Клієнтом у факторингових операціях є, як правило, комерційні юридичні особи, а також фізичні особи-підприємці.

Договір факторингу спрямований на фінансування однією стороною іншої сторони шляхом передачі в її розпорядження певної суми грошових коштів. Таким чином, договір факторингу передбачає, передусім, обов'язковість платності за відступлення права грошової вимоги, та мету отримання додаткового доходу. Ціна договору є істотною умовою договору факторингу.

Отже, назвати договором факторингу можна лише той договір, який відповідає сукупності наведених нижче умов, а саме:

- предметом договору є відступлення грошової вимоги;

- фактор передає або зобов'язується передати в розпорядження іншої сторони грошові кошти;

- відступлення здійснюється за плату;

- окрім плати, договір факторингу повинен мати на увазі отримання фактором додаткового доходу в тому чи іншому вигляді.

Судом не встановлено факту невідповідності в момент вчинення спірних договорів положенням чинного законодавства, у т.ч. й приписам ЦК України, на які посилається позивач у позовній заяві.

Щодо вимоги Публічного акціонерного товариства "Хімнафтомашпроект" про скасування запису у Державному реєстрі іпотек від 25.04.2016 року про внесення змін до відомостей про суб'єктів іпотеко держателя: Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська торгівельно-промислова група "Спеценергомаш", в записі про іпотеку № 416805 від 21.03.2013 року, суд вважає за необхідне вказати на наступне.

У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 Закону України "Про іпотеку", до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Враховуючи, що у задоволенні вимог про визнання недійсними спірних договорів судом відмовлено, тоді й у задоволенні вимоги про скасування запису у Державному реєстрі іпотек від 25.04.2016 року також слід відмовити.

З огляду на вищевказане, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Хімнафтомашпроет" про визнати недійсним з моменту вчинення договору про відступлення прав за іпотечними договорами від 25.04.2016 року, скасування запису у Державному реєстрі іпотек від 25.04.2016 року та про визнання недійним з моменту вчинення договору про відступлення права вимоги № 25/04 від 25.04.2016 року, задоволенню не підлягають.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема, в силу вимог ст. ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати за подання позовної заяви покладаються на позивача - Публічне акціонерне товариство "Хімнафтомашпроект"

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 82-85 Господарського кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Хімнафтомашпроект" відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 30.01.2017 р.

Головуючий суддя Ю.О. Підченко

Суддя В.І. Мельник

Суддя В.В. Сівакова