ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" січня 2017 р. Справа № 926/1272/15

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді Давид Л.Л.

суддів Гриців В.М.

ОСОБА_1

при секретарі судового засідання Оштук Н.В.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк б/н від 26.10.2016р. (вх. № апеляційного суду 01-05/5216/16 від 07.11.2016р.)

на рішення господарського суду Чернівецької області від 17.10.2016р.

у справі № 926/1272/15 (суддя Бутирський А.А.)

за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк,

м. Дніпропетровськ

до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Карпати-Моравія,

м. Вижниця, Вижницького району, Чернівецької області

про стягнення заборгованості 33 591,68 грн

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_3 представник згідно довіреності №8502-К-О від 30.12.2016 р.;

від відповідача: не зявились.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Чернівецької області від 01.09.2015р. у справі №926/1272/15 позов задоволено. Стягнуто з ТзОВ Карпати-Моравія на користь ПАТ КБ ПриватБанк 33591,68 грн. (13000,00 заборгованості за кредитом, 12159,05 грн. заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом, 5650,47 грн. пені, 2782,16 грн. заборгованості з комісії) та 1827,00 грн. судового збору (т. 1 а.с. 74-76).

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 11.04.2016р. у даній справі рішення господарського суду Чернівецької області від 01.09.2015р. у справі №926/1272/15 залишено без змін, апеляційну скаргу без задоволення (т. 2 а.с. 55-63).

Постановою Вищого господарського суду України від 06.07.2016р. у даній справі касаційну скаргу ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Карпати-Моравія" задоволено. Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 11.04.2016 та рішення господарського суду Чернівецької області від 01.09.2015 у справі № 926/1272/15 скасовано. Справу направлено на новий розгляд до господарського суду Чернівецької області (т. 2 а.с. 91-97).

Постанова Вищого господарського суду України від 06.07.2016р. у справі №926/1272/15 мотивована тим, що господарські суди не дослідили та не зясували, які саме Умови та Тарифи були розміщені на сайті позивача на час відкриття банківського рахунку, тобто, на час укладення договору приєднання. Зокрема до яких саме Умов та Тарифів приєднався та зобовязався виконувати відповідач, підписавши заяву про відкриття банківського рахунку.

При цьому, зазначено, що судами не перевірено та не встановлено, чи саме Умови та Тарифи, надані позивачем до господарського суду, були чинні та діяли на час підписання сторонами заяви від 14.05.2011, і чи саме до цих Умов та Тарифів приєднався відповідач, прийняв їх і зобовязався виконувати, а також чи саме ці Умови та Тарифи разом з заявою про відкриття банківського рахунку становили договір банківського обслуговування, підписаний сторонами у справі.

Разом з тим, Вищий господарський суд України у постанові від 06.07.2016р. покликається на те, що визнавши надані позивачем завірені копії "Умови і правила надання банківських послуг" та "Тарифи" такими, що відповідають вимогам ч. 2 ст. 36 ГПК України, місцевий та апеляційний господарські суди не з'ясували, чим саме підтверджується дата їх публікації та набрання чинності (введення у дію), а також розміщення саме цих документів на зазначеному сайті у загальному доступі та копії локального акту позивача про їх затвердження та введення в дію.

Також, зазначає, що господарськими судами не взято до уваги зміст заяви від 14.05.2011р. про відкриття поточного рахунку, оформленої в редакції позивача, який вказує на обовязок банку повідомити клієнта про свої дії щодо встановлення, зміни кредитного ліміту, оскільки встановлення та визначення клієнтові розміру кредитного ліміту носить індивідуальний характер, а тому має бути доведений до нього належним чином.

Крім цього, у постанові Вищого господарського суду України зазначено, що господарськими судами попередніх інстанцій не досліджувалися обставини, з яких можливо було дійти висновку про наявність або відсутність належного доведення до відповідача кредитних лімітів. Сама по собі довідка щодо встановлення кредитних лімітів відповідачу від 07.07.2015, надана банком, не може бути визнана достатнім доказом щодо вказаних обставин, оскільки не містить відомостей інформування клієнта про встановлення розміру кредитного ліміту та не перевірено обґрунтованість позовних вимог та заперечень відповідача щодо визначення суми заборгованості у частині основного боргу.

Поряд з цим, Вищий господарський суд України виходив з того, що господарськими судами не враховано, що обґрунтовуючи стягнення вказаної комісії, банк посилається п. 3.2.1.4.4. Умов, в той час як цим пунктом передбачено обовязок клієнта сплачувати банку винагороду за використання ліміту відповідно до п.п. 3.2.1.1.6., 3.2.1.2.3.2.

В результаті нового розгляду справи, рішенням Господарського суду Чернівецької області від 17.10.2016 року у справі №926/1272/15 у позові відмовлено.

Дане рішення мотивоване безпідставністю та необґрунтованістю позовних вимог в частині наявності між сторонами договірних відносин щодо банківського обслуговування та відповідно порушення норм зобовязального права.

Позивач Публічне акціонерне товариство комерційний банк Приватбанк, не погодившись з винесеним рішенням, подав апеляційну скаргу б/н від 26.10.2016р. (вх. № апеляційного суду 01-05/5216/16 від 07.11.2016р.), в якій просить скасувати рішення господарського суду Чернівецької області від 17.10.2016 року у даній справі та ухвалити нове рішення, яким задоволити позовні вимоги в повному обсязі.

Свої доводи скаржник аргументує, зокрема, тим, що при підписанні анкети-заяви відбувається приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, які є загальними і їх підписання позичальником не є обовязковим, а укладення договору в такій формі не суперечить чинному законодавству України.

Апелянт покликається на те, що факт отримання Позичальником кредитних коштів підтверджується випискою про рух коштів, а також прослідковується у розрахунку заборгованості, а тому вважає, що місцевим господарським судом належним чином не досліджено обставин щодо наявності заборгованості по основному кредиту в розмірі 13 000,00 грн., яка є обґрунтованою та підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача.

Також, скаржник вважає, що Відповідачем порушено п. 3.2.1.1.1, 3.2.1.4, 3.2.1.2.3.4 Умов та правил надання банківських послуг, не виконано своїх зобовязань по поверненню кредиту, а заявлена до стягнення сума пені нарахована в межах строку позовної давності, визначеного договором тривалістю в три роки (п. 3.2.1.5.4 Умов та правил надання банківських послуг).

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 09.11.2016р. прийнято апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк б/н від 26.10.2016р. (вх. № апеляційного суду 01-05/5216/16 від 07.11.2016р.) на рішення господарського суду Чернівецької області від 17.10.2016р. у справі № 926/1272/15 до свого провадження та призначено до розгляду в судове засідання на 29.11.2016р. в складі колегії: головуючого судді Давид Л.Л., суддів Гриців В.М. та Кордюк Г.Т.

18.11.2016р. в канцелярію Львівського апеляційного господарського суду від Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк поступило клопотання б/н від 18.11.2016 р., в якому Позивач просить провести судове засідання 29.11.2016 р. у справі №926/1272/15 в режимі відеоконференції, а забезпечення проведення такого доручити господарському суду Чернівецької області, що знаходиться за адресою: 58000, м. Чернівці, вул. О. Кобилянської, 14.

Відповідач, наданим ст. 96 ГПК України правом не скористався, відзиву на апеляційну скаргу не подав.

28.11.2016р. в канцелярію суду від представника Відповідача поступили клопотання б/н від 24.11.2016 р. про відкладення розгляду справи в звязку із зайнятістю уповноваженого представника в іншому судовому засіданні та фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного запису.

Так, ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 29.11.2016р. відкладено розгляд апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк б/н від 26.10.2016р. (вх. № апеляційного суду 01-05/5216/16 від 07.11.2016р.) на рішення господарського суду Чернівецької області від 17.10.2016р. у справі № 926/1272/15 в судове засідання на 13.12.2016р. в складі колегії суддів: Давид Л.Л. (головуючий суддя), ОСОБА_4 та ОСОБА_1 та ухвалено клопотання представника Позивача про розгляд справи №926/1272/15 в режимі відеоконференції задоволити, забезпечення проведення судового засідання в режимі відеоконференції покладено на господарський суд Чернівецької області, адреса: 58000, м. Чернівці, вул. О.Кобилянської, 14.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 13.12.2016р. відкладено розгляд апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк б/н від 26.10.2016р. (вх. № апеляційного суду 01-05/5216/16 від 07.11.2016р.) на рішення господарського суду Чернівецької області від 17.10.2016р. у справі № 926/1272/15 в судове засідання на 17.01.2017р. в складі колегії суддів: Давид Л.Л. (головуючий суддя), ОСОБА_4 та ОСОБА_1, продовжено строк розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 69 ГПК України.

16.01.2017р. в канцелярію Львівського апеляційного господарського суду від представника Позивача поступили Додаткові пояснення б/н від 13.01.2017р. (вхідний номер канцелярії суду № 01-04/320/17 від 16.01.2017р.), в яких останній пояснює, що в матеріалах справи наявні Умови та Правила надання банківських послуг, які діяли як в момент укладення договору (п. 3.18 Умов та Правил), так і на момент предявлення позову (п. 3.2.1. Умов та Правил).

У звязку із перебуванням судді Гриців В.М. у відпустці та тимчасовою непрацездатністю судді Кордюк Г.Т., а також враховуючи п. 2.3.25 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України № 25 від 02.04.2015р., згідно якого тимчасова відсутність судді-члена колегії, як правило, не може бути підставою для зміни складу колегії суддів, розгляд справи, призначеної на 17.01.2017р., не відбувся.

Тому, ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 23.01.2017р. розгляд справи № 926/1272/15 призначено на 31.01.2017р. та ухвалено судове засідання по справі № 926/1272/15 призначене на 31.01.2017р. провести в режимі відеоконференції, забезпечення проведення якої покласти на господарський суд Чернівецької області, адреса: 58000, м. Чернівці, вул. О. Кобилянської, 14.

В судове засідання 31.01.2017 р. до господарського суду Чернівецької області зявилась представник Позивача.

Відповідач явки уповноваженого представника у судове засідання у Львівський апеляційний господарський суд не забезпечив, хоча своєчасно та належним чином повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги.

З огляду на те, що Відповідач належним чином повідомлений про час, місце розгляду апеляційної скарги, а в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття законного та обґрунтованого рішення, судова колегія дійшла до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності представника Відповідача.

Станом на 31.01.2017 р. додаткових доказів та клопотань про відкладення розгляду справи не поступало, а відтак судова колегія ухвалила розглядати справу по наявних у ній матеріалах.

Представник Позивача в судовому засіданні навела свої доводи та міркування, викладені в апеляційній скарзі б/н від 26.10.2016 р. (вх. № апеляційного суду 01-05/5216/16 від 07.11.2016 р.).

Відповідно до ч. 2 ст. 85 та ч. 1 ст. 99 ГПК України у судовому засіданні 31.01.2017 оголошено вступну та резолютивну частини постанови Львівського апеляційного господарського суду.

У відповідності до ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи та апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника Позивача, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення Господарського суду Чернівецької області від 17.10.2016 р. у справі № 926/1272/15 підлягає залишенню без змін, виходячи з наступного.

14.05.2011р. ДП УЧСП Карпати-Моравія, правонаступником якого є ТзОВ Карпати-Моравія, звернулось до ПАТ КБ Приватбанк із заявою про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки у ПАТ КБ Приватбанк (а.с. 34, т.1), за якою Підприємство приєдналось до Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ Приватбанк (а.с.35-46, т.1), ОСОБА_5 (а.с. 47-49, т.1), що розмішені в мережі Інтернет на сайті www.privatbank.ua, які разом із цією анкетою (заявою) складають договір банківського обслуговування б/н від 14.05.2011р., та взяло на себе зобов'язання виконувати умови договору.

Згідно заяви від 14.05.2011р. підприємству відкрито поточний рахунок №1328 та картковий рахунок 1328.

Підприємству було встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок №1328 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв'язку банку і клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms - повідомлення або інших), що визначено і врегульовано Умовами та правилами надання банківських послуг.

Враховуючи норми ст. 111-12 ГПК України та беручи до уваги вказівки, що містяться у постанові Вищого господарського суду України від 06.07.2016р. у даній справі, ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 29.11.2016р. зобовязано Позивача надати суду для огляду в судовому засіданні Умови та правила надання банківських послуг та ОСОБА_5 банку, які були розміщені на сайті Позивача на час відкриття банківського рахунку Відповідачем та докази підтвердження дати їх публікації та набрання чинності.

Як вбачається із Додаткових пояснень б/н від 13.01.2017р. (вхідний номер канцелярії суду № 01-04/320/17 від 16.01.2017р.) представник Позивача повідомив Львівському апеляційному господарському суду, що в матеріалах справи наявні Умови та Правила надання банківських послуг, які діяли як в момент укладення договору (п. 3.18 Умов та Правил) так і на час предявлення позову (п. 3.2.1. Умов та Правил).

Крім цього, в процесі розгляду справи в суді першої інстанції Позивачем, надано витяг з Умов та Правил надання банківських послуг станом на 07.10.2011р., а саме п. 3.18 Умови обслуговування кредитних лімітів на поточних рахунках корпоративних клієнтів (вхідниц номер канцелярії господарського суду Чернівецької області № 3306 від 10.10.2016р., т. 3 а.с. 102-125).

Досліджуючи Умови, які надані позивачем 10.10.2016р. такі суттєво відрізняються від Умов, які надані позивачем при предявленні позову. Поряд з цим, слід зазначити, що у матеріалах справи містяться умови і тарифи банку (т. 3 а.с. 75-96), проте із вказаних документів не вбачається, що саме вони діяли на момент підписання заявки відповідачем 14.05.2011р.

З метою досудового врегулювання спору позивач 08.06.2015р. надіслав на адресу відповідача, як правонаступника клієнта, претензію вих. №10221CVVWS08Q від 28.05.2015р. з вимогою про погашення простороченої заборгованості (т. 1 а.с. 621), що підтверджується описом вкладення до цінного листа та списком згрупованих рекомендованих відправлень (т. 1 а.с. 63-64).

Згідно наданого Позивачем розрахунку за договором б/н від 14.05.2011р., заборгованість ТзОВ Карпати-Моравія перед ОСОБА_5 станом на 18.06.2015р., складає 33591,68 грн., з яких: 13000,00 грн. заборгованість за кредитом, 12159,05 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 5650,47грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 2782,16 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом (т. 1 а.с.51-53). Відтак, ОСОБА_5 звернувся до господарського суду Чернівецької області із позовом до ТзОВ Карпати-Моравія про стягнення зазначеної заборгованості у розмірі 33591,68 грн.

При перегляді рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду керувалась наступним:

Згідно з ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч.1 ст.193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарювання відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання-відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (ст. 174 Господарського кодексу України).

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Водночас, ст.174 ГК України визначає, що однією з підстав виникнення господарського зобовязання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Відповідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

При цьому ст. 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Пунктом 4 ст. 179 ГК України визначено основний принцип, який визначає, що при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі, зокрема, вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Аналогічні положення містять і норми ЦК України, які визначають, що сторони є вільними в укладенні договору та визначенні його умов (ст. 627 ЦК України); зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними (ст. 628 ЦК України), сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд (ст. 6 ЦК України).

Статтею 633 ЦК України встановлено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У відповідності до ст. 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. ОСОБА_5 має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. ОСОБА_5 не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Статтею 1067 ЦК України унормовано, що договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.

Відповідно до ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Як вбачається з матеріалів справи, спірні правовідносини між сторонами виникли на підставі підписання ДП УЧСП Карпати-Моравія, правонаступником якого є ТзОВ Карпати-Моравія, та ПАТ КБ Приватбанк заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки від 14.05.2011р., згідно якої відповідач, як правонаступник клієнта, приєднався до Умов та правил надання банківських послуг, ОСОБА_5, що розмішені в мережі Інтернет на сайті www.privatbank.ua, які разом із цією анкетою (заявою) складають договір банківського обслуговування б/н від 14.05.2011 р., та взяв на себе зобов'язання виконувати умови договору.

За правовою природою вказаний договір, укладений шляхом приєднання, є змішаним договором банківського рахунку та кредитного договору.

Згідно ч.2 ст.4-3 та ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ст.43 ГПК України).

У пункті 2.3 постанови Пленуму Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції №18 від 26.12.2011р. Вищий господарський суд України відзначаю, що якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

На виконання вимог ухвали Львівського апеляційного господарського суду від 29.11.2016р. Позивач в додаткових поясненнях пояснила, що такі містяться в матеріалах справи, а саме: Умов та Правил надання банківських послуг та ОСОБА_5 банку, які були розміщені на сайті Позивача на час відкриття банківського рахунку Відповідачем та доказів підтвердження дати їх публікації та набрання чинності. Покликання скаржника у додаткових поясненнях б/н від 13.01.2017р. (вхідний номер канцелярії суду № 01-04/320/17 від 16.01.2017р.) на п. 3.18 Умови обслуговування кредитних лімітів на поточних рахунках корпоративних клієнтів не дає підстав для зясування обставин, що саме цей пункт стосується правовідносин, що склались між сторонами.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги, які зводяться до трактувань ОСОБА_5 положень Умов та Правил надання банківських послуг не спростовують обґрунтованого висновку місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позовних вимог у звязку з тим, що позивачем не доведено наявності між сторонами договірних відносин щодо банківського обслуговування.

Враховуючи викладене, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позовних вимог та зазначає, що скаржником у справі не доведено обставини на які він покликається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

У відповідності до вимог ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що доводами апеляційної скарги правомірності висновків суду першої інстанції не спростовано, обставини, які відповідно до статті 104 ГПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції, в порядку статтей 33, 34 ГПК України, апелянтом не доведено, а оскаржуване судове рішення прийняте у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, фактичними обставинами та матеріалами справи, апеляційний господарський суд підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення місцевого господарського суду не вбачає.

Зважаючи на те, що апеляційну скаргу залишено без задоволення, витрати по сплаті судового збору за перегляд рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку, у відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на Скаржника.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України,

Львівський апеляційний господарський суд, - ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк б/н від 26.10.2016р. (вх. № апеляційного суду 01-05/5216/16 від 07.11.2016р.) залишити без задоволення, рішення господарського суду Чернівецької області від 17.10.2016р. у справі № 926/1272/15 - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

3. Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 03.02.2017 р.

Головуючий суддя Л.Л. Давид

Судді В.М. Гриців

ОСОБА_1