РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2017№910/24029/16

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., за участю секретаря судового засідання Роздобудько В.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/24029/16

за позовом приватного акціонерного товариства «Експансія рітейл», м. Вишневе Києво-Святошинського району Київської області,

до публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк», м. Київ,

про визнання недійсними договорів від 14.11.2013 №3, 13.03.2014 №4, від 29.04.2014 №5, від 29.07.2014 №6, від 12.09.2014 №7, від 06.10.2014 №8 та від 26.11.2014 №9,

за участю представника:

позивача - Мишакової Ю.А. (довіреність від 01.03.2016 №б/н);

відповідача - Курінного С.Ю. (довіреність від 09.08.2016 №368).

Приватне акціонерне товариство «Експансія рітейл» (далі - Товариство) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» (далі - Банк) про визнання недійсними таких укладених Товариством і Банком договорів про внесення змін до договору поруки від 13.09.2010 №10-0604/179к/П-03 (далі - Договір поруки):

- договору від 14.11.2013 №3 (далі - Договір №3);

- договору від 13.03.2014 №4 (далі - Договір №4);

- договору від 29.04.2014 №5 (далі - Договір №5);

- договору від 29.07.2014 №6 (далі - Договір №6);

- договору від 12.09.2014 №7 (далі - Договір №7);

- договору від 06.10.2014 №8 (далі - Договір №8);

- договору від 26.11.2014 №9 (далі - Договір №9).

Ухвалою господарського суду міста Києва від 29.12.2016 порушено провадження у справі; розгляд справи призначено на 06.02.2017.

Відповідач 02.02.2017 подав суду відзив на позовну заяву, в якому вказав таке: прописуючи в умовах договору від 17.05.2006 №10-0604/179к про надання невідновлювальної відкличної кредитної лінії (далі - Кредитний договір), укладеного закритим акціонерним товариством «Внєшторгбанк (Україна)» (правонаступником якого є Банк) і товариством з обмеженою відповідальністю «Експансія» (далі - ТОВ «Експансія»), на позовну давність в 1 (один) рік, сторони тим самим ще раз продублювали норму закону - статтю 258 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України); Товариство, підписавши Договір №2, надало згоду щодо збільшення боргових зобов'язань, в тому числі й на погодження позовної давності до вимог про сплату штрафних та договірних санкцій, що становить 1 (один) рік; 11.09.2013 Банком та ТОВ «Експансія» укладено Договір №12 про внесення змін до Кредитного договору, відповідно до якого сторони погоджуються, що позовна давність до вимог про сплату штрафних санкцій та договірних санкцій, визначених пунктами 7.1 - 7.10 Кредитного договору, становить 18 (вісімнадцять) місяців; для мінімізації негативних наслідків для Банка та попередження застосування наслідків статті 559 ЦК України 14.11.2013 Банком і Товариством укладено Договір №3, внаслідок чого Товариство погодилося на збільшення обсягу його відповідальності, що зазначалося, в тому числі, в договорі від 11.09.2013 №12 про внесення змін до Кредитного договору; нормами чинного законодавства України, в тому числі ЦК України, не передбачено обов'язку для сторін одночасного внесення змін до кредитного договору та договору поруки щодо збільшення обсягу відповідальності.

Позивач 06.02.2017 подав суду пояснення, в яких зазначив, що:

- сторонами, зокрема, визначено, що «Кредитний договір» - це Кредитний договір та Договори №№1-10 про внесення змін до Кредитного договору за період з 26.04.2007 по 30.11.2011, укладені банком та позичальником, та будь-які додаткові договори до нього (в тому числі, що збільшують боргові зобов'язання); зазначена умова договору не передбачає, що до терміну «Кредитний договір» також відносяться і договори про внесення змін, що будуть укладені в майбутньому, а отже висновок про те, що порукою забезпечено також будь-які додаткові угоди до Кредитного договору, укладені в майбутньому без окремої згоди поручителя, є помилковим; вказаний термін не можна визнати згодою поручителя на зміну зобов'язання та збільшення обсягу відповідальності, оскільки він є лише визначенням зобов'язання, яке забезпечується порукою;

- станом на 30.11.2011 (дата останнього договору про внесення змін до договору поруки перед припиненням поруки) у позичальника перед кредитором виникло зобов'язання з повернення до 13.05.2013 кредитних коштів в межах ліміту 7 500 000 доларів США та сплати процентів за користування такими коштами в розмірах, встановлених в розділі 3 Кредитного договору; будь-яких інших зобов'язань позичальника перед кредитором на той час не було;

- Банк та позичальник, уклавши 11.09.2013 договір №12 про внесення змін до Кредитного договору та встановивши збільшений строк позовної давності до вимог про сплату штрафних та договірних санкцій, змінили умови та обсяг основного зобов'язання таким чином, що це призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя; за таких умов порука, надана позивачем в забезпечення виконання Кредитного договору, припинилась 11.09.2013 в порядку частини першої статті 559 ЦК України.

Представник позивач у судовому засіданні 06.02.2017 надав пояснення по суті спору, підтримав доводи, викладені у поясненнях, поданих суду 06.02.2017 у письмовому вигляді, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача підтримав доводи, викладені у відзиві на позовну заяву, поданому суду 02.02.2017 у письмовому вигляді, проти задоволення позовних вимог заперечив.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають значення для розгляду справи по суті, проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

17.05.2006 закритим акціонерним товариством «Внєшторгбанк (Україна)» (правонаступником якого є Банк; кредитор) і ТОВ «Експансія» (позичальник) укладено Кредитний договір, за умовами якого:

- Договір - це Кредитний договір з усіма додатками, укладеними банком і позичальником, а також договори про внесення змін та/або доповнень до нього, які будуть укладені протягом дії Кредитного договору (розділ «Визначення термінів» Кредитного договору в редакції договору від 30.11.2011 №10 про внесення змін до Кредитного договору);

- банк на умовах Кредитного договору зобов'язується надати позичальнику кредит у вигляді мультивалютної відновлювальної відкличної кредитної лінії у сумі 7 500 000 доларів США, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використати та повернути банку кредит не пізніше 13.05.2013, а також сплатити плату за кредит та виконати інші зобов'язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, визначені Кредитним договором (пункт 1.1 Кредитного договору в редакції договору від 30.11.2011 №10 про внесення змін до Кредитного договору);

- виконання позичальником своїх зобов'язань за Кредитним договором забезпечується:

іпотекою нерухомого майна, що належить на праві власності Товариству, а саме: будинок заготівельних цехів, цех №9 «ЕМРВ», ділянка токарних автоматів, цех №17 («Ц», «Ц-1», «Ч»), що знаходяться за адресою: м. Житомир, майдан Перемоги, буд. 10, та земельна ділянка, що знаходиться за адресою: м. Житомир, майдан Перемоги, буд. 10;

заставою товарів в обороті, що знаходяться за адресами: м. Вишневе, вул. Промислова, 5; Київська область, Бориспільський район, с. Проліски, вул. Броварська, 2а, що належать на праві власності позичальнику;

порукою ТОВ «Фоззі-Фуд»;

порукою АТ «Сільпо Рітейл»;

порукою Товариства (пункт 1.3 Кредитного договору в редакції договору від 30.11.2011 №10 про внесення змін до Кредитного договору);

- виконання позичальником зобов'язань за Кредитним договором також забезпечуються штрафними санкціями та договірними санкціями, встановленими пунктами 7.1 - 7.10 Кредитного договору (пункт 1.4 Кредитного договору в редакції договору від 30.11.2011 №10 про внесення змін до Кредитного договору);

- плата за користування кредитом встановлюється у вигляді процентів за користування кредитом, розмір яких є фіксованим та складає: 15,5% річних для кредиту, що надається в доларах США; 23% річних кредиту, що надається в гривні (пункт 3.1 Кредитного договору в редакції договору від 30.11.2011 №10 про внесення змін до Кредитного договору);

- сторони погоджуються, що позовна давність до вимог про сплату штрафних санкцій та договірних санкцій, визначених пунктами 7.1 - 7.10 Кредитного договору, становить 18 (вісімнадцять) місяців (пункт 7.2 Кредитного договору в редакції договору від 11.09.2013 №12 про внесення змін до Кредитного договору);

- Кредитний договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін і діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань у повному обсязі (пункт 9.8 Кредитного договору в редакції договору від 30.11.2011 №10 про внесення змін до Кредитного договору).

13.09.2010 Банком (банк) і Товариством (поручитель) укладено Договір поруки, за умовами якого:

- Кредитний договір - це Кредитний договір, договір від 26.04.2007 №1 про внесення змін до Кредитного договору, договір від 03.01.2008 №2 про внесення змін до Кредитного договору, договір від 27.10.2008 №3 про внесення змін до Кредитного договору, договір від 30.01.2009 №4 про внесення змін до Кредитного договору, договір від 26.02.2009 №5 про внесення змін до Кредитного договору, договір від 17.07.2009 №6 про внесення змін до Кредитного договору, договір від 28.01.2010 №7 про внесення змін до Кредитного договору, договір від 30.06.2010 №8 про внесення змін до Кредитного договору, договір від 31.05.2011 №9 про внесення змін до Кредитного договору, договір від 30.11.2011 №10 про внесення змін до Кредитного договору, договір від 13.04.2012 №11 про внесення змін до Кредитного договору, договір від 11.09.2013 №12 про внесення змін до Кредитного договору, договір від 14.11.2013 №13 про внесення змін до Кредитного договору, договір від 13.03.2014 №14 про внесення змін до Кредитного договору, договір від 29.04.2014 №15 про внесення змін до Кредитного договору, договір від 29.07.2014 №16 про внесення змін до Кредитного договору, договір від 12.09.2014 №17 про внесення змін до Кредитного договору, договір від 06.10.2014 №18 про внесення змін до Кредитного договору, договір від 26.11.2014 №19 про внесення змін до Кредитного договору, та будь-які додаткові договори до нього (в тому числі, що збільшують боргові зобов'язання) (розділ «Визначення термінів» Договору поруки в редакції Договору №9);

- поручитель поручається перед банком за виконання позичальником зобов'язань, що виникли на підставі Кредитного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому (пункт 1.1 Договору поруки);

- згідно з Кредитним договором банк надає позичальнику кредит у сумі 7 500 000 доларів США у вигляді невідновлювальної мультивалютної відкличної кредитної лінії на строк до 26.02.2015 включно зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі: 11,5% річних для траншів кредиту, виданих в доларах США; 23% річних для траншів кредиту, виданих в гривні, або в іншому розмірі, передбаченому Кредитним договором (пункт 2.1 Договору поруки в редакції Договору №9);

- при простроченні виконання поручителем зобов'язань, що визначені в пункті 1.2 Договору поруки, поручитель зобов'язаний виплатити банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми прострочення за кожний день прострочення; зазначена пеня зменшується на суму сплаченої за відповідний період поручителем пені, нарахованої за умовами Кредитного договору (пункт 4.1 Договору поруки);

- сторони погоджуються, що позовна давність до вимог про сплату штрафних санкцій та договірних санкцій, визначених пунктами 7.1 - 7.10 Кредитного договору, становить 30 (тридцять) місяців (пункт 4.2 Договору поруки в редакції Договору №7);

- Договір поруки набирає чинності з дати його підписання сторонами та скріплення печатками банку та поручителя (у випадку наявності у поручителя печатки) і діє до повного виконання зобов'язання за Кредитним договором (пункт 5.1 Договору поруки);

- сторони Договору поруки встановлюють, що строк та умови виконання Договору поруки можуть бути переглянуті лише за письмовою згодою сторін (пункт 5.2 Договору поруки).

Відповідно до частини першої та другої статті 553 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Позивач мотивує позовні вимоги тим, що:

- Договір поруки, в редакції станом на 30.11.2011, не містив умов щодо встановлення договірного строку позовної давності;

- починаючи з 2013 року Банк почав надсилати позичальнику і поручителю листи, в яких відповідач вказував на наявність прострочення виконання позичальником зобов'язань щодо повернення суми кредиту, а також на необхідність сплатити договірні/штрафні санкції у зв'язку із порушенням умов Кредитного договору позичальником у 2013 році;

- при укладенні 11.09.2013 договору №10 про внесення змін до Кредитного договору письмової згоди на збільшення строку позовної давності до вимог про сплату штрафних санкцій, а отже і на збільшення обсягу відповідальності поручителя на момент такої зміни у відповідних правовідносинах Банком отримано не було, в тому числі, і не було одночасно із внесенням змін до Кредитного договору внесено відповідні зміни до Договору поруки в даній частині; за таких умов порука, надана позивачем в забезпечення виконання Кредитного договору, припинилась 11.09.2013 в порядку частини першої статті 559 ЦК України;

- договори про внесення змін до Договору поруки, які були укладені після 11.09.2013, не могли бути спрямовані на реальне настання наслідків щодо зміни умов Договору поруки, який припинений 11.09.2013;

- наявність пункту 1.1 у Договорі поруки щодо прийняття поручителем відповідальності за боржника як щодо дійсних, так і майбутніх зобов'язань за Кредитним договором, не може трактуватися як надання поручителем «автоматичної» згоди на збільшення обсягу його відповідальності на майбутнє, в необмеженому, наперед не визначеному обсязі, оскільки в силу пункту 5.2 Договору поруки строк та умови його виконання можуть бути переглянуті лише за письмовою згодою сторін.

Згідно із статтею 356 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Пунктом 1 частини другої статті 258 ЦК України встановлено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до частини першої статті 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Згідно із частиною першою статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Разом з тим, відповідно до чинного законодавства України саме по собі збільшення строку позовної давності щодо частини вимог не збільшує обсягу відповідальності поручителя за забезпеченим зобов'язанням.

Крім того, за умовами пункту 1.1 Договору поруки Товариство поручилось за виконання позичальником зобов'язань, що виникли на підставі Кредитного договору або можуть виникнути на підставі нього в майбутньому.

Тим самим позивач погодився відповідати за виконання умов Кредитного договору, що можуть згодом бути змінені його сторонами.

Слід також зазначити, що у розділі «Визначення термінів» Договору поруки як в основному договорі, так і в Договорах №3-№9, сторонами передбачено, що Кредитний договір - це, зокрема, будь-які додаткові договори до нього (в тому числі, що збільшують боргові зобов'язання), тому доводи позивача про припинення з 11.09.2013 Договору поруки є безпідставними.

Частиною першою статті 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з частиною п'ятою статті 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Проте зі змісту Договорів №3-№9 вбачається, що вони були спрямовані на реальне настання правових наслідків для сторін, що обумовлені Договором поруки.

Посилання ж позивача на пункт 5.2 Договору поруки, яким сторони встановили, що строк та умови виконання Договору поруки можуть бути переглянуті лише за письмовою згодою сторін, є безпідставними, оскільки, укладаючи Договори №3-№9, сторонами не було змінено ні строку, ані умов виконання Договору поруки.

З огляду на викладене у задоволенні позивних вимог слід відмовити.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на позивача.

Керуючись статтями 43, 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 13.02.2017.

Суддя О. Марченко