РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2017Справа №910/23038/16
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»
до про Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІОЛАНА-ТЕК» стягнення штрафу за неправильне зазначення маси вантажу у розмірі 50 669 грн. 15 коп.
Представники:

від Позивача: не з'явились;

від Відповідача: Даниленко Є.В. (представник за Довіреністю);

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІОЛАНА-ТЕК» (надалі також - «Відповідач») про стягнення штрафу за неправильне зазначення маси вантажу у розмірі 50 669 грн. 15 коп.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 27.04.2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІОЛАНА-ТЕК» здійснило відправлення вагону №74957523 за накладною №44820090 зі станції Купянськ - Сортировочний на станцію Красний Лиман Донецької залізниці. Як зазначає Позивач, при проходженні вагонів через станцію Слов'янськ Донецької залізниці на підставі статті 24 Статуту залізницею проведено перевірку маси вантажу, під час якої виявлено, що маса вантажу не відповідає масі вказаній відправником у накладній. Так, у накладній №44820090 у вагоні №74957523 зазначена маса вантажу - 62900 кг, фактично маса вантажу складає 61950 кг, що на 950 кг менше, ніж вказано у накладній, а тому Позивачем розраховано штраф відповідно до статті 118 Статуту. За таких підстав, Позивач звернувся до суду з вказаним позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІОЛАНА-ТЕК» штрафу за неправильне зазначення маси вантажу у розмірі 50 669 грн. 15 коп.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 16.12.2016 року порушено провадження у справі № 910/23038/16, судове засідання призначено на 28.12.2016 року.

28.12.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить Суд відмовити в задоволенні позовних вимог та застосувати строк позовної давності до вимог Позивача.

28.12.2016 року в судове засідання з'явився представник відповідача. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки Суд не повідомив, вимоги ухвали суду про порушення провадження по справі від 16.12.2016 року не виконав.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати:

1) Позивача надати письмові пояснення чи заперечення з посиланням на належні докази з урахуванням відзиву Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІОЛАНА-ТЕК";

2) Відповідача надати докази на підтвердження оплати штрафу у розмірі 50 669,15 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 28.12.2016 року відкладено розгляд справи на 01.02.2017 року, у зв'язку з неявкою представника позивача в судове засідання, невиконанням вимог ухвали суду, витребуванням додаткових доказів по справі.

В судовому засіданні 01 лютого 2017 року представник Відповідача надав усні пояснення по суті спору, якими заперечив проти позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представник Позивача в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується поверненням на адресу суду рекомендованого повідомлення про вручення 04.01.2017 року уповноваженій особі підприємства Позивача ухвали суду від 28.12.2016 року.

Таким чином, Суд приходить до висновку, що Позивач про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Приймаючи до уваги, що Позивач був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, Суд вважає, що неявка в судове засідання представника Позивача не є перешкодою для прийняття Рішення у даній справі.

Відповідно до статті 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 01 лютого 2017 року, на підставі статті 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

27.04.2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІОЛАНА-ТЕК» здійснило відправлення вагону №74957523 за накладною №44820090 зі станції Купянськ - Сортировочний на станцію Красний Лиман Донецької залізниці

При проходженні вагонів через станцію Слов'янськ Донецької залізниці на підставі статті 24 Статуту залізницею проведено перевірку маси вантажу шляхом переважування на вагонних вагах, під час якого виявлено, що маса вантажу не відповідає масі вказаній відправником у накладній. Про даний факт складено Комерційний акт БМ № 730585/4 від 29.04.2016 року та Акт загальної форми №5 від 29.04.2016 року.

У розділі Д Комерційного акту БМ № 730585/4 від 29.04.2016 року зазначено, що на підставі листа 495 від 13.10.2015 р. Локомотивного депо ст. Слов'янськ була проведена комісійна перевірка маси вантажу. При комісійному огляді ЦС кришка верхнього люку закрита на барашек. Є справне ЗПУ відправника Спрут - 777 1; М5326847. Повітряний клапан заварений. Течі вантажу не має. При контрольному перевантаженні 200 тн. тензометричних вагонних вагах перевірених 20.04.2016 р. виявилось: брутто - 88650 кг, тара з док. - 26700 кг, нетто - 61950 кг; за документами нетто - 62900 кг, тара 26700 кг, що менше документа 950 кг. Перевантаження проводили три рази, нестача підтвердилась. Комісійний огляд й перевірку маси вантажу проводила агент ком. ОСОБА_4 у присутності майстра ТЧ-2 ОСОБА_5 у присутності ДС ОСОБА_3, стрілок ВОХР ОСОБА_6, агент ком. ОСОБА_7 ЦС прибула під охороною.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що ним розраховано штраф відповідно до статті 118 Статуту. За таких підстав, Позивач звернувся до суду з вказаним позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІОЛАНА-ТЕК» штрафу за неправильне зазначення маси вантажу у розмірі 50 669 грн. 15 коп.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно ст.909 Цивільного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Статтею 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з "Загальними положеннями" Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998, накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Статут залізниць України визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом (ст.2 Статуту). На підставі цього Статуту Мінтранс затверджує Правила перевезення вантажів (ст. 5 Статуту).

Статтею 23 Статуту залізниць України встановлено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Відповідно до п.28 Правил приймання вантажів до перевезення, вантаж завантажений відправником у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймається залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування.

Відповідно до ст. 24 Статуту залізниць України залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Статтею 37 Статуту залізниць України встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса окремих вантажів може визначатися розрахунковим методом, за обміром або умовно (нафтопродукти в цистернах, тварини, лісоматеріали тощо). Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Пункт 22 Правил видачі вантажів передбачає, що перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення. Зважування вантажів на вагонних вагах провадиться в порядку, передбаченому Правилами приймання вантажів до перевезення.

Перевірка проміжною станцією маси вантажів у вагонах може здійснюватись нею у будь-який спосіб, передбачений для визначення маси відповідного вантажу.

Стосовно спірного вантажу норми діючого законодавства дозволяють здійснювати перевірку його маси шляхом як зважування, так і умовно.

Однак, саме зважування є більш точним способом визначення маси вантажу (аналогічна правова позиція викладена, зокрема в п.3.18 Роз'яснення Президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 № 04-5/601 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею").

Можливість визначення маси певних вантажів умовно не виключає можливість її визначення шляхом зважування. Вантажовідправник у такому разі має можливість обирати той чи інший спосіб визначення маси на власний розсуд. Однак, враховуючи викладені висновки, залізниця, користуючись правом, визначеним ст. 24 Статуту залізниць України під час перевірки на проміжних станціях не позбавлена права обрати для цього зручний для себе та більш точний спосіб.

Як встановлено Судом, при проходженні вагонів через станцію Слов'янськ Донецької залізниці на підставі статті 24 Статуту залізницею проведено перевірку маси вантажу шляхом переважування на вагонних вагах, під час якого виявлено, що маса вантажу не відповідає масі вказаній відправником у накладній. Про даний факт складено Комерційний акт БМ № 730585/4 від 29.04.2016 року та Акт загальної форми №5 від 29.04.2016 року.

У розділі Д Комерційного акту БМ № 730585/4 від 29.04.2016 року зазначено, що на підставі листа 495 від 13.10.2015 р. Локомотивного депо ст. Слов'янськ була проведена комісійна перевірка маси вантажу. При комісійному огляді ЦС кришка верхнього люку закрита на барашек. Є справне ЗПУ відправника Спрут - 777 1; М5326847. Повітряний клапан заварений. Течі вантажу не має. При контрольному перевантаженні 200 тн. тензометричних вагонних вагах перевірених 20.04.2016 р. виявилось: брутто - 88650 кг, тара з док. - 26700 кг, нетто - 61950 кг; за документами нетто - 62900 кг, тара 26700 кг, що менше документа 950 кг. Перевантаження проводили три рази, нестача підтвердилась. Комісійний огляд й перевірку маси вантажу проводила агент ком. ОСОБА_4 у присутності майстра ТЧ-2 ОСОБА_5 у присутності ДС ОСОБА_3, стрілок ВОХР ОСОБА_6, агент ком. ОСОБА_7 ЦС прибула під охороною.

За приписами ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення, зокрема, обставин невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Відповідно до п. 2 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 року №334, комерційні акти складаються для засвідчення, зокрема, невідповідності найменування, маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах. Дані в комерційному акті зазначаються на підставі перевізних документів та виявлених обставин. У комерційному акті детально описуються стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена незбереженність, а також обставини, які могли бути причиною виникнення незбереженості вантажу, багажу чи вантажобагажу. Усі графи бланка акта мають бути заповнені. Не дозволяється проставлення рисок та лапок замість повторення необхідних даних. У комерційному акті зазначається, чи правильно навантажений, розміщений і закріплений вантаж, а також про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах. У разі неправильного завантаження, розміщення, закріплення вантажу в акті зазначається, яке порушення було допущено. Особи, які склали або підписали комерційний акт або акт загальної форми, що містить дані, які не відповідають дійсності, несуть установлену законодавством відповідальність.

Суд зазначає, що комерційний акт БМ № 730585/4 від 29.04.2016 року, яким засвідчено невідповідність маси вантажу даним, зазначеним у накладній, є складеним у відповідності до вимог пред'явлених до його складання Правилами складання актів, а тому в даному випадку є належним та допустимим доказом відповідно до норм ст.ст. 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України.

Статтею 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно із ст. 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Згідно з п. 5.5 Правил оформлення перевізних документів у випадку, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно зі ст. 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Статтею 118 Статуту залізниць України встановлено, що за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

При застосуванні положень статей 118 та 122 Статуту залізниць України слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки.

Аналогічна правова позиція викладена в Постановах Вищого господарського суду України від 08.11.2012 року у справі № 5006/23/117/2012; від 06.08.2014 року у справі №911/866/14.

Крім того, ст. 24 Статуту залізниць України встановлено, що вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Судом розглянуті та відхилені заперечення Відповідача щодо зазначення у накладній маси вантажу, яка була визначена первинним вантажовідправником зі станції Никель (ЮУЖД) ВАТ «Орскнефтеоргсинтез» шляхом переадресації вантажу Відповідачем на станції Куп'янськ - Сортувальний, оскільки відповідно до статті 20 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення, яка діє з 01.11.1951 року, одержувач вантажу може здійснити зміни договору перевезення тільки на вхідній прикордонній станції держави призначення і тільки тоді, коли вантаж ще не відправлений з цієї станції. Товариством з обмеженою відповідальністю «ВІОЛАНА-ТЕК» не було здійснено зміну умов договору перевезення на вхідній прикордонній станції держави призначення, а прийнято товар за міжнародною залізничною накладною й складено як вантажовідправником нові перевізні документи (накладну), тобто фактично укладено новий договір перевезення вантажу. Крім того, Відповідач зобов'язаний був при складанні нових перевізних документів перевірити правильність внесення до накладної відомостей, у тому числі щодо маси вантажу.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що в даному випадку саме Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІОЛАНА-ТЕК» несе відповідальність за неправильно зазначену масу вантажу й відповідальність якого настає лише за сам факт допущення такого порушення, а тому вимоги Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення штрафу за неправильне зазначення маси вантажу у розмірі 50 669 грн. 15 коп. є обґрунтованими.

27.12.2016 року Відповідачем у відзиві на позовну заяву заявлено про застосування спеціального строку позовної давності до вимог про стягнення штрафу за неправильне зазначення маси вантажу у розмірі 50 669 грн. 15 коп.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалість у три роки. (ст. 257 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч.ч.3, 4 ст. 267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За змістом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення. (п. 2.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» №10 від 29.05.2013 року)

Статтею 137 Статуту залізниць України встановлено, що позови залізниць до вантажовідправників, вантажоодержувачів і пасажирів, що випливають із цього Статуту, можуть бути подані відповідно до установленої підвідомчості чи підсудності до суду за місцем знаходження відповідача протягом 6 місяців.

Зазначений шестимісячний термін обчислюється:

а) щодо стягнення штрафу за невиконання плану перевезень - після закінчення п'ятиденного терміну, встановленого для сплати штрафу;

б) в усіх інших випадках - з дня настання події, що стала підставою для подання позову.

Отже, ст. 137 Статуту залізниць України є спеціальною нормою законодавства, якою встановлено шестимісячний строк позовної давності для заявлення вимог про стягнення штрафу за неправильне зазначення у накладній маси вантажу.

Як вбачається з матеріалів справи, комерційний акт БМ № 730585/4 від 29.04.2016 року було складено 29.04.2016 року, а тому строк позовної давності для позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» обмежений 30.10.2016 року.

Суд зазначає, що Позивач звернувся до суду з вказаним позовом 08.12.2016 року, що підтверджується поштовим штемпелем на конверті, тобто з пропуском спеціального строку позовної давності.

За таких підстав, Суд, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІОЛАНА-ТЕК» про стягнення штрафу за неправильне зазначення маси вантажу у розмірі 50 669 грн. 15 коп. у зв'язку з пропуском спеціального строку позовної давності, про застосування якого заявлено стороною у справі.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору залишаються за Позивачем.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33,36, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІОЛАНА-ТЕК» про стягнення штрафу за неправильне зазначення маси вантажу у розмірі 50 669 грн. 15 коп. - відмовити повністю.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 06 лютого 2017 року.

Суддя О.В. Чинчин