РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2017Справа №910/75/17

Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді Привалова А.І.

при секретарі Купній В.В.

розглянувши справу № 910/75/17

за позовом приватного акціонерного товариства «КОРІС УКРАЇНА»;

до приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія»;

про стягнення 44 124,63 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Кунцева Ю.В., довіреність б/н від 06.09.2016р.;

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось приватне акціонерне товариство «КОРІС УКРАЇНА» (надалі - позивач) з позовом до приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» (надалі - відповідач) про стягнення 44 124,63 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами договору доручення № 65/05 від 01.09.2015р. у визначений строк не виконав свої грошові зобов'язання в сумі 44 124,63 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.01.2017р. порушено провадження у справі № 910/75/17 та призначено її розгляд на 02.02.2017р.

31.01.2017р. через загальний відділ діловодства суду від представника позивача отримано клопотання про долучення доказів до справи.

Присутній у судовому засіданні 02.02.2017р. представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвали про порушення провадження у справі від 05.01.2017р. не виконав, витребувані документи, в тому числі відзив на позов, суду не надіслав.

Відповідач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення, що підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. (п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Згідно ст. 64 Господарського процесуального кодексу України, ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала направляється за адресою місцезнаходження сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

У відповідності до ст. 87 Господарського процесуального кодексу України, ухвалу про порушення провадження у справі 05.01.2017р. було надіслано відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення на адресу, що зазначена в позовній заяві, та отримана останнім 16.01.2017р.

Оскільки про поважні причини неявки в судове засідання представника відповідача суд не повідомлений, клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило, тому суд вважає, що у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами, без участі представника відповідача, яких достатньо для винесення рішення по суті.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих позивачем, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.09.2005 року між позивачем (за договором - повірений) та відповідачем (за договором - довіритель) було укладено договір доручення №65/05, відповідно до п.п.1.2, 1.3 якого повірений зобов'язується від імені та за рахунок довірителя забезпечити надання асистанських послуг з організації медичної та іншої допомоги застрахованим довірителем особам, на користь таких осіб, згідно з переліком послуг, вказаних у додатку 1 до договору, а довіритель зобов'язується здійснювати страхування подорожуючих, згідно з «Правилами і тарифами добровільного страхування відповідальності за витрати на надання невідкладної медичної допомоги під час подорожі за кордоном» та здійснити відшкодування витрат повіреного, пов'язаних з виконанням цього договору.

Згідно п. 2.2 договору, асистанськими послугами по цьому договору є забезпечення оперативної організації та надання застрахованим особам послуг медичного, юридичного, фінансового чи технічного характеру при настанні страхового випадку, під час їх подорожі за кордон.

Повірений зобов'язується: через нерезидентів здійснювати діяльність для досягнення найкращих результатів за вказаним договором (п.3.1); здійснювати асистанські послуги, з організації медичної та іншої допомоги та врегулювання страхових випадків за кордоном через нерезидентів (п.3.2); надавати застрахованим особам необхідні асистанські послуги, врегульовувати страхові претензії та здійснювати оплату пов'язаних з ними страхових відшкодувань (п.3.4); інформувати довірителя про всі страхові випадки, обставини їх виникнення, діагнози і вартість лікування, а також про інші передбачені правилами витрати (п.3.5).

Повірений має право надавати довірителю рахунок на підставі рахунків закордонних партнерів і списків врегульованих та сплачених протягом одного місяця страхових випадків разом з супроводжуючими документами: копіями страхового поліса та медичної документації, рахунків , чеків, квитанцій та ін. (документами, які мають відношення до страхової події), вказуючи суму в гривнях, еквівалентну Євро або USD (як у рахунку закордонних партнерів) протягом 15 днів після закінчення звітного місяця (п.3.10).

Згідно п. 4.7 договору, довіритель зобов'язаний сплатити всі беззаперечні рахунки, пов'язані з відшкодуванням витрат по врегульованим збиткам згідно порядку, викладеному в статті 5.

Відповідно до п. 5.5 договору, відшкодування витрат, пов'язаних з врегулюванням страхових випадків, здійснюється довірителем протягом 15 діб після отримання рахунків повіреного, підставою для яких є рахунки нерезидентів (датовані, починаючи з дати підписання договору), що включають курсову різницю, банківські витрати останніх. Відшкодування довірителя не є доходом або власністю повіреного, та використовуються останнім для подальших розрахунків з нерезидентами.

Договір набирає чинності з 01.09.2005 року і є дійсним до 31.12.2005 року та буде автоматично пролонгований на кожний наступний рік, якщо не одна із сторін не заявить про свій намір розірвати договір і не повідомить письмово іншу сторону за три місяці до закінчення строку дії даного договору (п.п. 9.1, 9.2).

Як встановлено судом, відповідно до актів виконаних робіт, на виконання умов договору доручення, позивач забезпечив надання асистанських послуг застрахованим у відповідача особам у сумі 44 124,63 грн., у зв'язку з чим було виставлено позивачу рахунки на оплату наданих послуг: № СФ-0000356 та № СФ-0000357 від 13.04.2016р., № від 27.04.2015р. № від 28.10.2015р., № СФ-0001119 від 02.09.2015р., №СФ-0001454 від 07.11.2014 року, № СФ-0000356 та № СФ-0000357 від 13.04.2016р., № СФ-0000377 від 30.04.2016р. та № СФ-0000228 від 29.02.2016р. загалом на суму 56 924,19 грн.

Проте, відповідач не в повному обсязі виконав грошові зобов'язання за договором доручення.

Оскільки відповідач не оплатив у повному обсязі надані позивачем послуги, останній направляв відповідачу претензію за № 33 від 23.02.2016р. з вимогою про сплату боргу, зокрема згідно рахунку № СФ-0001454 від 07.11.2014р. у сумі 23 983,27 грн.

У відповіді на претензію листом за № 1000 від 12.03.2016р. відповідач визнав існування невиконаних фінансових зобов'язань та запропонував графік погашення заборгованості.

Проте, відповідач свої грошові зобов'язання на суму 44 124,63 грн. не виконав.

Враховуючи вищезазначене, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором доручення в розмірі 44 124,63 грн.

Згідно з приписами ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкт господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Приписами статті 33 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Підставою для відшкодування витрат, пов'язаних з врегулюванням страхових випадків є рахунок позивача, виставлений на підставі рахунків нерезидентів, в свою чергу, несвоєчасне виставлення рахунку позивачем не звільняє відповідача від обов'язку оплатити такий рахунок.

Матеріали справи містять докази надсилання спірних рахунків на адресу відповідача.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності боргу перед позивачем.

Таким чином, судом встановлено, що станом на час звернення з даним позовом до суду, заборгованість відповідача за договором доручення становить 44 124,63 грн., яку останнім не погашено станом на час прийняття судового рішення.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають повному задоволенню.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, 145; ) на користь приватного акціонерного товариства «КОРІС УКРАЇНА» (03150, м. Київ, вул. Димитрова, буд. 5, корп. 10-А, 5-й поверх, ) заборгованість в розмірі 44 124 грн. 63 коп. та 1378 грн. - витрат по сплаті судового збору. Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано: 07.02.2017р.

Суддя А.І. Привалов