УХВАЛА

про повернення позовної заяви

06.02.2017Справа № 910/1739/17

Суддя Ярмак О.М., розглянувши

позовну заяву Дочірнього підприємства "Інвест-плюс" Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛАНО ПЛЮС ЛТД"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Петрол Трейд", Товариства з обмеженою відповідальністю "Сантел-Агро"

про витребування майна з чужого незаконного володіння

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство "Інвест-Плюс" Товариства з обмеженою відповідальністю "Алано Плюс ЛДТ" в особі ліквідатора Гальченка Є.А. звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Петрол Трейд» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Сантел-Агро» про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Дослідивши матеріали поданої заяви, суд не приймає її до розгляду, зважаючи на таке.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються, зокрема, документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

За змістом ч. 1 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Зокрема, за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру судовий збір встановлюється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. З позовних заяв немайнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" встановлено, що у 2017 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2017 року становить 1600 грн.

У прохальній частині позовної заяви викладено такі вимоги характеру: 1) визнати Біржовий контракт (договір купівлі-продажу) № 7 від 17.12.2010, укладений між Дочірнім підприємством "Інвест-Плюс" Товариства з обмеженою відповідальністю "Алано Плюс ЛДТ" в особі ліквідатора Мягкої Л.О. (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Петрол Трейд» (покупець) недійсним; 2) витребувати в Товариства з обмеженою відповідальністю «Сантел-Агро» на користь Дочірнього підприємства "Інвест-Плюс" Товариства з обмеженою відповідальністю "Алано Плюс ЛДТ" наступне майно: нежитлова будівля літ. «А» (АЗС), що розташована за адресою: Київська обл., Білоцерківський район, с. Шкарівка, вул. Івана Франка, буд. 15, загальною площею 365,50 м2.

З наведеного вбачається, що перша заявлена вимога є немайновою, що підлягає оплаті судовим збором розміром 1 600,00 грн, а друга вимога є майновою, судовий збір за яку визначається з урахуванням вартості спірного майна, чого позивачем здійснено не було.

Проте, всупереч указаним нормам законодавства позивачем не подано до суду жодних доказів на підтвердження сплати судового збору за звернення до суду із зазначеними вимогами, а натомість у прохальній частині позову викладено вимогу про відстрочення сплати судового збору.

Згідно зі ст. 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до п. 3.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін.

Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Оскільки будь-яких доказів на підтвердження відсутності коштів та неможливості сплатити судовий збір у встановленому законодавством розмірі позивачем суду не надано, правових підстав для відстрочення сплати судового збору у суду немає.

Разом з тим, заявником не наведено і обставин, які дають підстави вважати, що він матиме можливість сплатити судовий збір до винесення рішення по суті спору.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість вимоги позивача про відстрочення сплати судового збору, у зв'язку з чим у його задоволенні суд відмовляє.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Господарського процесуального кодексу України в одній позовній заяві може бути об'єднано кілька вимог, зв'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

При цьому ч. 1 ст. 58 Господарського процесуального кодексу України визначає тільки можливість, а не обов'язковість об'єднання кількох вимог в одній позовній заяві.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 58 Господарського процесуального кодексу України, підставами об'єднання позовних вимог для позивача, який звертається з позовом до суду є наявність між такими позовними вимогами одного із зв'язків:

- одна підстава виникнення;

- одні докази, якими підтверджуються заявлені вимоги.

Отже, об'єднані вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких ґрунтується позов в цілому. Відтак, допускається можливість об'єднання в одній позовній заяві кілька вимог, якщо обставини, на яких вони ґрунтуються, підтверджуються тими самими доказами.

З аналізу матеріалів поданої позовної заяви випливає, що в ній об'єднано дві окремі вимоги, що заявлені до різних осіб, виникли з різних підстав та обґрунтовуються різними доказами, не пов'язаними між собою.

Аналізуючи вимоги, викладені в позовній заяві, суд дійшов висновку, що сумісний розгляд об'єднаних позивачем вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво утруднить вирішення спору, тому є доцільним їх розгляд у різних позовних провадженнях.

Якщо суд, вирішуючи питання про прийняття справи до розгляду, встановить, що порушено правила поєднання вимог чи об'єднано в одній позовній заяві кілька вимог до одного чи кількох відповідачів і сумісний розгляд цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору, він відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду.

При цьому суд враховує, що навіть у випадку, коли позивач правомірно об'єднав вимоги, пов'язані між собою, суд вправі повернути позовну заяву, якщо вважатиме, що сумісний розгляд об'єднаних вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо порушено правила об'єднання вимог або об'єднано в одній позовній заяві кілька вимог до одного чи кількох відповідачів і сумісний розгляд цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору.

За вказаних обставин позовна заява і додані до неї документи підлягають поверненню заявникові без розгляду.

Повернення позовної заяви без розгляду не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку, після усунення вказаних недоліків (ч. 3 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України).

На підставі викладеного та керуючись п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Відмовити заявнику в задоволенні вимоги про відстрочення сплати судового збору.

2. Позовну заяву та додані до неї документи повернути заявнику без розгляду.

Суддя О.М. Ярмак