ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2017 р. Справа № 914/3218/16

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кордюк Г.Т.

суддів Гриців В.М.

ОСОБА_1

Розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ВіЕс Банк

№10-31873 від 23.01.2017 року

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 16.01.2017 року

у справі №914/3218/16

за позовом: Публічного акціонерного товариства Іскра, м. Львів

до відповідача: Публічного акціонерного товариства ВіЕс Банк, м. Львів

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_2, м. Львів

про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

За участю представників :

від позивача ОСОБА_3 представник;

від відповідача - ОСОБА_4 представник;

від третьої особи не зявився;

Автоматизованою системою документообігу суду, справу № 914/3218/16 розподілено до розгляду судді доповідачу Кордюк Г.Т., введено до складу судової колегії ОСОБА_5 та ОСОБА_1

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 30.01.17 апеляційну скаргу у даній справі прийнято до провадження, справу призначено до розгляду на 09.02.17.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 16.01.17 у справі №914/3218/16 (суддя Сухович Ю.О.) заяву ПАТ "Іскра" про забезпечення позову задоволено. Зупинено стягнення на підставі виконавчого напису від 24.11.2016р. №3509, вчиненого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_2.

При цьому, місцевий господарський суд виходив з того, що вжиття судом вказаного заходу до забезпечення позову, наведеного у заяві, призведе до ефективної реалізації позивачем права на захист своїх прав і охоронюваних законом інтересів, оскільки Закон України Про виконавче провадження передбачає обовязок виконавця зупинити вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Таким чином, оцінивши ймовірність загрози невиконання, утруднення виконання рішення суду у справі в разі задоволення позову, беручи до уваги те, що обраний заявником захід до забезпечення позову передбачений чинним процесуальним законодавством та у разі його вжиття не порушить прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу, місцевий господарський суд дійшов висновку про задоволення заяви про забезпечення позову.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 16.01.17 у даній справі.

При цьому, скаржник посилається на порушення місцевим господарським судом норм процесуального права.

Зокрема, апелянт вважає, що твердження позивача у поданій заяві про забезпечення позову та обставини, викладені в ухвалі суду, не відповідають дійсності та не підтверджені доказами у справі, оскільки в матеріалах справи відсутні докази вчинення органами ДВС будь яких дій, спрямованих на виконання виконавчого документа.

Присутні представники сторін навели у судовому засіданні свої доводи та заперечення, з приводу поданої апеляційної скарги.

Третя особа участі свого уповноваженого представника у судовому засіданні не забезпечила, причини неявки суду не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про час та місце судового розгляду.

Щодо цього колегія суддів зазначає, що враховуючи те, що ухвалою суду участь представників сторін та третьої особи обов'язковою не визнавалась, у матеріалах справи наявні відомості та документи, необхідні для перегляду ухвали в апеляційному порядку та зважаючи на скорочений термін розгляду апеляційних скарг на ухвали місцевого суду, встановлений ст.102 ГПК України, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду дійшла висновку про можливість закінчення розгляду апеляційної скарги за відсутності представника третьої особи.

Суд, дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, зважаючи на наступне:

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 24.11.2016р. Приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 вчинено виконавчий напис №3509, відповідно до якого звернено стягнення на рухоме майно з усіма приналежностями та покращеннями, а саме: 68 транспортних засобів, що належать ПАТ "Іскра" на підставі відповідних свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів.

Вказаний виконавчий напис предявлений банком як виконавчий документ до виконання в орган ДВС.

08 грудня 2016р. Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження №53069664.

20 грудня 2016р. постановою Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України накладено арешт на 68 транспортні засобів, що належать ПАТ "Іскра".

Публічне акціонерне товариство Іскра звернулося з позовом до Публічного акціонерного товариства ВіЕс Банк про визнання виконавчого напису нотаріуса на підставі якого проводиться стягнення, таким, що не підлягає виконанню.

При цьому, позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису від 24.11.2016р. №3509, вчиненого Приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_2.

Обґрунтовуючи подану заяву про забезпечення позову, заявник зазначає про те, що спірний виконавчий напис предявлено стягувачем до примусового виконання, а Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області відкрито виконавче провадження з його виконання (ВП №53069664).

Також заявником зазначено, що невжиття заходів до забезпечення позову може унеможливити виконання рішення суду у випадку задоволення судом позовних вимог, оскільки є вірогідність того, що органи ДВС повністю виконають оскаржуваний виконавчий напис до набрання законної сили рішенням суду про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

При цьому, заявник вважає, що існує нагальна потреба у вжитті заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, так як невжиття таких заходів може призвести до примусового стягнення коштів за недійсним виконавчим документом. Якщо виконавчий документ буде визнаний таким, що не підлягає виконанню, то наслідком цього буде закінчення виконавчого провадження на підставі ст.39 Закону України "Про виконавче провадження" і повернення рухомого майна його власнику, а якщо транспортні засоби будуть реалізовані, то виконавче провадження буде закінчено з іншої підстави і повернути такі транспортні засоби буде складно, у звязку з необхідністю ініціювання судових процесів про визнання недійсними договорів купівлі-продажу 68 транспортних засобів позивача.

Як зазначено вище, місцевим господарським судом задоволено заяву позивача про забезпечення позову.

Оцінивши матеріали справи та докази, що містяться у ній колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з таким висновком місцевого господарського суду з огляд на наступне:

Статтею 66 ГПК України передбачено, що господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно із п.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011р. Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Відповідно до ч.1 ст.67 ГПК України одним із способів забезпечення позову є зупинення стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позову у даній справі є визнання виконавчого напису від 24.11.2016р. №3509, вчиненого Приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 таким, що не підлягає виконанню.

Пунктом 3 ч.1 ст. 3 Закону України Про виконавче провадження, виконавчі написи нотаріусів віднесено до числа виконавчих документів.

Згідно зі ст. 50 Закону України "Про нотаріат" нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчий напис нотаріуса є виконавчим документом, за яким здійснюється примусове виконання рішень державною виконавчою службою.

З огляду на наведене, враховуючи, що виконавчий напис нотаріуса є виконавчим документом, відтак суд має право забезпечувати позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як встановлено місцевим господарським судом та не заперечується відповідачем, Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області відкрито виконавче провадження з виконання спірного виконавчого напису (ВП №53069664).

При цьому, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що у разі задоволення позову про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, правовим наслідком такого судового рішення, відповідно до приписів ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження", буде закінчення виконавчого провадження.

Отже, за результатами розгляду даного спору існує ймовірність виникнення необхідності у вчиненні певних дій на виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог, що в свою чергу дає підстави для застосування положень ст. 66 ГПК України.

Згідно з ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню в разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Оскільки місцевим господарським судом встановлено, що на час розгляду справи розпочато процедуру звернення стягнення на майно позивача на підставі спірного виконавчого напису нотаріуса, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку, вжиття заходів до забезпечення позову в даній справі відповідає наведеним вище приписам ст.ст. 66 та 67 ГПК України.

При цьому колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що у разі задоволення позовних вимог рішення у даній справі безпосередньо не призведе до відновлення прав та інтересів позивача, якщо стягнення за виконавчим написом буде завершене.

Врахувавши наведене, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що місцевий господарський суд, правильно задовольнив заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову, оскільки сам факт відкриття виконавчого провадження за виконавчим написом нотаріуса, який оспорюється у даній справі, свідчить про наявність обставин, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду у разі задоволення позовних вимоги, обраний заявником захід до забезпечення позову відповідає позовним вимогам у даній справі, сприятиме запобіганню порушенню прав позивача на час вирішення спору в суді, забезпечить виконання судового рішення в разі задоволення позову, не може перешкоджати господарській діяльності відповідача, не порушує його прав та охоронюваних законом інтересів.

З огляду на наведене вище, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що забезпечення позову у даній справі є таким, що перебуває у звязку з предметом позовної вимоги, є адекватним заявленим вимогам, тобто співвідноситься з правом, про захист якого просить позивач. При цьому, вжиття у наведений вище спосіб заходів до забезпечення позову забезпечить збалансованість інтересів сторін та спроможне забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову.

Крім того, застосування заходів забезпечення позову не порушить прав та охоронюваних законом інтересів відповідача у справі чи інших осіб, що не є учасниками даного судового процесу, не призведе до втручання у звичайну діяльність відповідача, а лише запровадить тимчасові обмеження, існування яких дозволить створити належні умови для запобіганню перешкод у виконанні рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

При цьому, апелянтом не доведено протилежного та не наведено обставин, які б підтверджували факт порушення прав та законних інтересів скаржника застосованим судом заходом забезпечення позову.

З огляду на наведене, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду, що обраний спосіб забезпечення позову співвідноситься з предметом позову, а отже існує конкретний звязок між застосованим заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги. При цьому, позивачем підтверджено та належним чином обґрунтовано обставини, з якими закон повязує необхідність вжиття відповідних заходів до забезпечення позову.

Таким чином, вживаючи заходів до забезпечення позову, місцевий господарський суд здійснив всебічний, повний та обєктивний розгляд у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, надав належну правову оцінку всім наявним у матеріалах справи доказам й твердженням сторін, правильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.43 ГПК України відповідно господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом; ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Отже, зважаючи на те, що обставини, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, не підтверджені належними та допустимими доказами, що містяться в матеріалах справи, при цьому висновок місцевого господарського суду про необхідність вжиття заходів щодо забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим документом, відповідає матеріалам справи та наведеним вимогам чинного процесуального законодавства, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали Господарського суду Львівської області від 16.01.17 у справі №914/3218/16.

Судові витрати за перегляд ухвали в апеляційному порядку належить покласти на скаржника, відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 16.01.17 у справі № 914/3218/16 залишити без змін, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ВіЕс Банк без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до ВГС України в прядку і строки встановлені ст.ст.109, 110 ГПК України.

Повний текст постанови складено 13.02.17

Головуючий суддя Кордюк Г.Т.

Суддя Гриців В.М.

Суддя Давид Л.Л.