ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

06.02.2017 Справа № 904/11336/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ", м. Київ

до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "ПІВДЕНИЙ", Дніпро

про стягнення 11 710,65 грн. за договором купівлі-продажу природного газу

Суддя Назаренко Н.Г.

Секретар судового засідання Гриценко І.О.

Представники:

Від позивача: не з'явився

Від відповідача: ОСОБА_1 - голова правління, ОСОБА_2 - представник - дов. б/н від 20.12.2016р.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" звернулось до господарського суду з позовом в якому просить стягнути з Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "ПІВДЕНИЙ" пеню у сумі 4 163,53 грн., 3% річних - 493,80 грн., інфляційні втрати 7 053,32 грн. за договором купівлі - продажу природного газу № 404/14-БО-4 від 19.11.2013р.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору купівлі-продажу природного газу №404/14-БО-4 від 19.11.2013 року в частині своєчасної оплати за поставлений природний газ.

Представник позивача підтримав позовні вимоги, викладені у позовній заяві, в повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечив, у відзиві на позов зазначив, що він не може погодитися з нарахованою сумою пені у розмірі 4 163,53 грн. за час прострочення своєчасної оплати за спожитий природний газ, оскільки із наданого позивачем розрахунку взагалі не зазначено розміру облікової ставки, встановленої НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу, оскільки згідно умов п. 7.2 договору сторонами передбачена пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Крім того, відповідач зазначає, що між позивачем та ним був укладений договір купівлі-продажу природного газу № 1140/15-КП-4 від 05.12.2014р. За цим договором у відповідача за спожитий природний газ утворилась переплата у сумі 17 059,52 грн., яка згідно листа ОСББ "Південний" від 29.01.2016р. за № 3 була зарахована до платежу ПАТ "НАК "Нафтогаз України" по взаємозаліку за Договором купівлі-продажу природного газу № 404/14-БО-4 від 19.11.2013р., що підтверджується роздруківкою взаєморозрахунків за період з січня 2014р. по січень 2016р. між ПАТ "НАК "Нафтогаз України" та ОСББ "Південний".

Відповідач зазначає, що при проведенні взаємозаліку ПАТ "НАК "Нафтогаз України" не застосовував до відповідача ні штрафних санкцій, а ні будь якої неустойки за договором купівлі-продажу природного газу № 404/14-БО-4 від 19.11.2013р., та ніякими офіційними листами не попереджав відповідача про застосування санкцій або про нарахування пені та штрафів. Тому відповідач не має боргу перед позивачем та до нього не може бути застосовано наслідки ст. 625 Цивільного кодексу України.

В доповненнях до відзиву відповідач зазначив, що для відповідача обов'язок по оплаті заборгованості в сумі 15 813,62 грн. виник15.01.2015р., саме з цього часу починається шестимісячний строк нарахування пені. Період нарахування пені, вказаний у позові не відповідає нормам діючого законодавства - заявлена сума пені, в розмірі 4 163,53 грн. - не підлягає стягненню.

Також відповідач зазначив, що нарахування 3% річних та інфляційних втрат здійснено не вірно.

У судовому засіданні 16.01.2017р. оголошувалась перерва до 30.01.2016р.

Ухвалою суду від 30.01.2017р. відкладено розгляд справи на 06.02.2017р.

Клопотання про використання засобів технічної фіксації судового процесу при розгляді цієї справи не заявлялись.

В судовому засіданні 06.02.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між Публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (далі - Продавець, Позивач) та Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку "ПІВДЕНИЙ" (далі - Покупець, Відповідач) 19.11.2013р. укладено договір № 404/14-БО-4 купівлі-продажу природного газу (далі - Договір) також, в подальшому сторонами укладено додаткові угоди до вказаного договору: № 1 від 28.01.2014р., № 2 від 30.04.2014р., №3 від 26,05.2014р., № 4 від 11.06.2014р., № 5 від 10.09.2014р., № 6 від 04.11.2014р. та № 7 від 04.12.2014р.

Відповідно до пункту 1.1. Договору Продавець зобовязується передати у власність Покупцеві у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а Покупець зобовязується прийняти та оплатити цей природний газ (надалі газ), на умовах цього договору.

Газ, що постачається за цим договором, використовується Покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими субєктами господарювання (крім бюджетних організацій та установ), (далі - споживачам та покупцям) (п. 1.2. Договору в редакції додаткової угоди №1 від 28.01.2014р.).

Пунктом 2.1. Договору передбачено, що Продавець передає Покупцеві з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року газ обсягом до 27,4 тис. куб.м., у тому числі по місяцях кварталів (тис.куб м):

місяцьобсягмісяцьОбсягМісяць ОбсягМісяцьОбсяг
січень5,3квітень2,2Липень0,3Жовтень1,8
лютий5,3травень0,5Серпень0,3Листопад2,7
березень4,0червень0,4Вересень0,4Грудень4,2
І кв.14,6ІІ кв.3,1ІІІ кв.1,0IV кв.8,7
Продавець передає Покупцю газ у пунктах приймання-передачі газу на вхідній/відключаючій арматурі Покупця.

Право власності на газ переходить від Продавця до Покупця в пунктах приймання передачі. Після переходу права власності на газ Покупець несе всі ризики і приймає на себе всю відповідальність, повязану з правом власності на газ (п. 3.1. Договору).

Згідно п. 3.3. Договору приймання-передача газу, переданого Продавцем Покупцеві у відповідному місяці продажу, оформляється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу Покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу Покупця.

Не пізніше 5 числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, Покупець зобовязується надати Продавцеві підписані та скріплені печатками Покупця та газорозподільного/газотранспортного/газовидобувального підприємства три примірники акту приймання передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8 числа повертає Покуцю та газорозподільному/газотранспортному/газовидобувальному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надає в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставною для остаточного розрахунку між сторонами (п. 3.4. Договору).

Відповідно до п. 5.2. Договору в редакції Додаткової угоди № 7 від 04.12.2014р. ціна за 1000 куб.м газу становить 5 900,00 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того:

- збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ 2%;

- податок на додану вартість за ставкою 20%.

Крім того тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами 366,70 грн., крім того ПДВ 20% - 73,34 грн., всього з ПДВ 440,04 грн.

До сплати за 1 000 куб.м природного газу 6 384,70 грн., крім того ПДВ 20 % - 1 276,94 грн., всього з ПДВ 7 661,64 грн.

Згідно п. 6.1. Договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 го числа місяця наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно п. 9.3. Договору строк, у межах якого Сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 років.

В розділі 11. Договору зазначено, що цей договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, і діє в частині реалізації газу до 31.12.2014р., а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

У позовній заяві, Позивач зазначив, що він здійснив поставку природного газу Відповідачу в період з січня 2014р. по грудень 2014р. на загальну суму 128 744,72 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу (а.с. 30-41), які підписані повноважними представниками сторін без зауважень на скріплені печатками підприємств сторін.

Відповідач за поставлений газ розрахувався у повному обсязі, однак не своєчасно, в наслідок чого Позивач нарахував та просить стягнути суму пені у розмірі 4 163,53 грн., 3% річних 493,80 грн., інфляційні втрати 7 053,32 грн., що і стало причиною спору.

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову на підставі наступного.

Пунктом 2 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зобов`язання в силу вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься у п.1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобовязання, у відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до положень ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Позивачем Відповідачеві нараховано пеню у розмірі 4 163,53 грн. за період з 15.01.2015р. по 14.07.2015р., 3% річних 493,80 грн. за період з 15.01.2015р. по 29.01.2016р., інфляційні втрати 7 053,32 грн. за період з січня 2015р. по січень 2016р.

Пунктом 7.1. Договору встановлено, що за невиконання або неналежне виконання договірних зобовязань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також цим договором.

У разі невиконання покупцем умов пункту 6.1. цього договору продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання покупцем пункту 6.1. умов цього договору він зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу (п. 7.2. Договору).

В силу п.1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

У відповідності з п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Пеня за період з 15.01.2015р. по 14.07.2015р., що підлягає до стягнення становить 4 163,53 грн.

В силу п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

3% річних за період з 15.01.2015р. по 28.01.2016р., що підлягають до стягнення становлять 492,51 грн.

В частині стягнення 3% річних у сумі 1,29 грн. слід відмовити.

Щодо нарахування інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Так, п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Таким чином, застосований позивачем розрахунок інфляційних втрат суперечить вищевикладеним приписам Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань".

Пояснення позивача щодо застосування ним при розрахунку інфляційних втрат, рекомендацій, викладених в листі ВСУ № 62-97 від 03.04.1997р. судом не приймається, оскільки вони можуть враховуватися при застосуванні індексації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, та не є обов'язковими для суду.

Зазначена позиція суду узгоджена з позицією Вищого господарського суду України, викладеною в постановах № 905/707/16 від 26.10.2016р., № 905/711/16 від 22.11.2016р. та № 904/6149/16 від 27.12.2016р. (а.с. 89-97).

З врахуванням викладеного, інфляційні втрати, що підлягають до стягнення за період з лютого 2015р. по грудень 2015р. становлять 6 167,79 грн.

В частині стягнення інфляційних втрат у сумі 885,53 грн. слід відмовити.

Заперечення відповідача, викладені у відзиві на позов та доповненнях до відзиву на позов судом не приймаються з підстав зазначених вище.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи (ч. 1 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України).

Отже, з врахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з стягненням з Відповідача на користь Позивача пені у сумі 4 163,53 грн., 3% річних 492,51 грн., інфляційних втрат 6 167,79 грн.

В іншій частині позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір слід покласти на сторони, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 1, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85, 87, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "ПІВДЕНИЙ" (49000, м. Дніпро, вул. Виконкомівська, буд. 7, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз Україна" (01001, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 6, ) пеню у сумі 4 163,53 грн. (чотири тисячі сто шістдесят три грн. 53 коп.), 3% річних 492,51 грн. (чотириста дев'яносто дві грн. 51 коп.), інфляційних втрат 6 167,79 грн. (шість тисяч сто шістдесят сім грн. 79 грн.), витрати по сплаті судового збору - 1 273,65 грн. (одна тисяча двісті сімдесят три грн. 65 коп.), про що видати наказ.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційної скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення, оформленого

відповідно до вимог ст. 84 ГПК України,

- 08.02.2017р.

Суддя ОСОБА_3