РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" лютого 2017 р. Справа № 918/910/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Розізнана І.В.

судді Грязнов В.В. ,

судді Олексюк Г.Є.

при секретарі судового засідання Берун О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на ухвалу господарського суду Рівненської області від 20.12.2016р. у справі № 918/910/15 (суддя Торчинюк В.Г.)

за позовом публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (м.Київ)

до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз" (м. Рівне)

про стягнення заборгованості, пені, 3% річних та інфляційних втрат за договором купівлі-продажу природного газу

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, представник за довіреністю № 14-10 від 14.01.2015р.;

відповідача - ОСОБА_2, представник за довіреністю №072Др-61-1216 від 30.12.2016р.; ОСОБА_3 - представник за довіреністю № 072Др-64-1216 від 30.12.2016р.;

Судом розяснено представникам сторін права та обовязки, передбачені ст. ст. 20, 22 ГПК України.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 20.12.2016р. у справі № 918/910/15 призначено судову експертизу, проведення якої доручено Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз; ухвалою господарського суду Рівненської області від 20.12.2016р. провадження у справі № 918/910/15 зупинено до отримання висновку експерта.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Рівненської області від 20.12.2016р. у справі № 918/910/15.

Мотивуючи апеляційну скаргу скаржник вказує, що суд першої інстанції, призначаючи судову експертизу та зупиняючи провадження у справі, порушив норми процесуального права, а питання поставлене на вирішення експерта не потребує спеціальних знань. Скаржник зазначає, що місцевий господарський суд безпідставно обмежився висновками, що сам факт призначення судом судової експертизи є достатньою підставою для зупинення провадження у справі, необґрунтовано залишивши поза увагою доводи позивача стосовно необхідності встановлення обставин, які унеможливлюють розгляд справи без проведення судової експертизи, оскільки лише в такому випадку провадження у справі може бути зупинене на підставі п. 1 ч. 2 ст. 79 ГПК України у зв'язку з призначення судової експертизи. Скаржник вказує, що недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз" подало до суду відзив на апеляційну скаргу (вх. №2677/17 від 31.01.2017р.), в якому відповідач заперечує доводи апеляційної скарги, вважає її безпідставною та необґрунтованою, тому просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 23.01.2017р. апеляційну скаргу прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Грязнов В.В., суддя Олексюк Г.Є.

Представник скаржника в судовому засіданні 07.02.2017р. підтримав доводи апеляційної скарги, просить її задоволити, ухвалу суду першої інстанції скасувати.

Представники відповідача в судовому засіданні 07.02.2017р. заперечили доводи апеляційної скарги, просять залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду приходить до наступного висновку.

Як встановлено апеляційним судом, публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до господарського суду Рівненської області з позовом до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз" про стягнення 43 161 894,28 грн., у тому числі: 37 203 133,59 грн. заборгованості за поставлений природний газ, 3 991 257,86 грн. пені за прострочення виконання грошового зобов'язання, 437 805 грн. 3% річних у сумі, 1 529 697,83 грн. інфляційних втрат.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 12.10.2015р., яке залишено без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 23.12.2015р. позов задоволено частково; стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за поставлений природний газ у сумі 2 159 221,85 грн. основної суми боргу, пеню за прострочення виконання грошового зобов'язання в сумі 121 767,56 грн., 3% річних у сумі 6 088,38 грн.; у задоволенні решти вимог відмовлено; у частині стягнення основного боргу в сумі 35 043 911,74 грн. провадження у справі припинено; відстрочено виконання рішення на три місяці.

Постановою Вищого господарського суду України від 29.02.2016р. рішення господарського суду Рівненської області від 12.10.2015р. та постанова Рівненського апеляційного господарського суду від 23.12.2015р. у справі № 918/910/15 скасовані в частині задоволення позовних вимог про стягнення з ПАТ по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз" на користь ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" пені за прострочення виконання грошового зобов'язання в сумі 121 767,56 грн. та 3% річних у сумі 6 088,38 грн., а також у частині відмови у задоволенні позовних вимог; справу в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції; в решті рішення господарського суду Рівненської області від 12.10.2015р. та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 23.12.2015р. у справі №918/910/15 залишено без змін.

За результатами нового розгляду, рішенням господарського суду Рівненської області від 30.05.2016р., яке залишено без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 13.07.2016р. у справі № 918/910/15 в частині вимог про стягнення з публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз" на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" пені, 3% річних та інфляційних втрат у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 26.09.2016р. постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 13.07.2016р. та рішення господарського суду Рівненської області від 30.05.2016р. у справі № 918/910/15 скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. В постанові суду касаційної інстанції зазначено, що господарські суди під час нового розгляду справи в означеній частині дійшли передчасних висновків про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних втрат за прострочення оплати вартості природного газу, поставленого на виконання умов договору в період з 01.01.2013р. до 30.06.2015р.

При новому розгляді, ухвалою господарського суду Рівненської області від 20.12.2016р. у справі № 918/910/15 призначено судову експертизу; ухвалою господарського суду Рівненської області від 20.12.2016р. провадження у справі зупинено. Виносячи ухвалу про призначення у справі судової експертизи, суд першої інстанції виходив з того, що визначення дійсного розміру суми заборгованості (враховуючи здійсненні відповідачем проплати на підставі спільних протокольних рішень), пені, 3% річних та інфляційних втрат потребує застосування спеціальних знань, що зумовлює необхідність призначення відповідної судової експертизи, оскільки обставини, які будуть встановлені експертизою можуть вплинути на оцінку доказів у справі, так як судовим експертом буде досліджено правомірність здійснених позивачем нарахувань.

Так, суд першої інстанції поставив перед судовим експертом наступне питання: Чи підтверджується документально заявлений у позовних вимогах публічного акціонерного товариства "Нафтогаз України" розмір заборгованості за поставлений публічному акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз" природний газ за договором від 04.01.2013р. № 13-132 з урахуванням наявних у матеріалах справи спільних протокольних рішень сторін про проведення взаєморозрахунків, здійснених відповідачем часткових проплат суми боргу, а також розмір нарахованих позивачем пені, 3 % річних та інфляційних втрат з урахуванням фактичної кількості днів прострочення оплати по кожному зазначеному позивачем періоду окремо з урахуванням офіційно встановлених індексів інфляції та облікових ставок НБУ у відповідні періоди?

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності призначення у справі судової експертизи та як наслідок зупинення провадження у справі, враховуючи наступне.

Зупинення провадження у справі є наслідком призначення судом експертизи, а отже ухвала в частині призначення судової експертизи та в частині зупинення провадження у справі перебувають у нерозривному зв'язку одна з одною. Призначення судової експертизи з одночасним зупиненням у зв'язку з цим провадження у справі є одноактною (нерозривною) процесуальною дією і не може розцінюватись як два самостійних акта окремо щодо призначення судової експертизи і щодо зупинення провадження у справі. Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною, зокрема, у постанові від 20.01.2009 у справі № 24/489, щодо одноактної (нерозривної) процесуальної дії.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.

Згідно ч. 1 ст. 41 ГПК України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

В силу п. п. 2, 5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. №4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмету доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 79 ГПК України господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадку призначення господарським судом судової експертизи. Про зупинення провадження у справі та його поновлення виноситься ухвала. Ухвалу про зупинення провадження може бути оскаржено.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.01.2013р. між ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (продавець) та ПАТ по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз" (покупець) укладено договір купівлі-продажу природного газу №13-132-Н.

На виконання умов договору, у період з 01.01.2013р. до 30.06.2015р. ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" поставило публічному акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз" природний газ на загальну суму 608 237 042, 98 грн.

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз" обов'язок з оплати вартості поставленого йому природного газу виконало не в повному обсязі, у зв'язку з чим ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідача 37 203 133, 59 грн. заборгованості за поставлений природний газ, 3 991 257, 86 грн. пені за прострочення виконання грошового зобов'язання, 437 805 грн. 3% річних та 1 529 697, 83 грн. інфляційних втрат.

Постановою Вищого господарського суду України від 29.02.2016р. рішення господарського суду Рівненської області від 12.10.2015р. та постанова Рівненського апеляційного господарського суду від 23.12.2015р. у справі № 918/910/15, якими було стягнуто з відповідача на користь позивача основний борг за поставлений природний газ в розмірі 2 159 221,85 грн. та припинено провадження у справі в частині стягнення основного боргу в розмірі 35 043 911,74 грн. залишено без змін.

Таким чином, суд апеляційної інстанції зазначає, що за результатами розгляду справи, частина суми основного боргу за поставлений природний газ, згідно договору №13-132-Н від 04.01.2013р., була стягнута судом з відповідача, а частина суми основного боргу відповідачем сплачена під час розгляду справи та судом припинено провадження у справі в цій частині (рішення набрало законної сили), тому суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що між сторонами відсутній спір в частині суми основного боргу.

Предметом даного судового розгляду є стягнення з відповідача 3 991 257, 86 грн. пені за прострочення виконання грошового зобов'язання, 437 805 грн. 3% річних та 1 529 697, 83 грн. інфляційних втрат за договором купівлі-продажу природного газу №13-132-Н від 04.01.2013р. з підстав неналежного його виконання.

Як встановлено апеляційним судом, дані позовні вимоги були предметом розгляду в суді касаційної інстанції. Так, за результатами першого розгляду судом касаційної інстанції скасовано рішення судів попередніх інстанцій в частині часткового задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача пені, 3% річних та інфляційних втрат та направлено справу на новий розгляд в цій частині; за результатами нового розгляду судом касаційної інстанції скасовано рішення судів попередніх інстанції в частині відмови в задоволенні вказаних вимог. При цьому, судом касаційної інстанції зазначено, що господарські суди під час нового розгляду справи в означеній частині дійшли передчасних висновків про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Беручи до уваги викладене, суд апеляційної інстанції вказує, що об`єктом дослідження у даній справі є правильність арифметичних підрахунків заявлених до стягнення сум пені, 3% річних та інфляційних втрат. Однак, в матеріалах справи наявні спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, укладені між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Рівненській області, Департаментом фінансів Рівненської облдержадміністрації, ПАТ "Рівнегаз" та ПАТ НАК "Нафтогаз України" в 2013-2015р., відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005р. та на виконання договору купівлі-продажу природного газу №13-132-Н від 04.01.2013р.

На виконання зазначених протокольних рішень та, відповідно, на виконання умов договору купівлі-продажу природного газу №13-132-Н від 04.01.2013р., за рахунок отриманих субвенцій із загального фонду Державного бюджету України на рахунок позивача перераховано грошові кошти за частину природного газу, який постачався відповідачем населенню в спірний період.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що підписання у 2013-2015 роках спільних протокольних рішень свідчить, що сторони фактично змінили порядок і строк проведення розрахунків за поставлений природний газ та погодились, що оплата поставленого природного газу за договором купівлі-продажу природного газу №13-132-Н від 04.01.2013р. підлягає погашенню шляхом здійснення взаєморозрахунків на підставі спільних протокольних рішень. Разом з тим, для стягнення пені, передбаченої умовами договору, та застосування наслідків порушення грошового зобов'язання, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України необхідно щоб оплата за поставлений природний газ була здійснена поза межами порядку, встановленого спільними протокольними рішеннями.

Як встановлено апеляційним судом та підтверджується розрахунком позивача, останній здійснив нарахування пені, 3% річних та інфляційних витрат без врахування того, що відповідач частково сплачував заборгованість за рахунок власних коштів (на які можна здійснювати вказані нарахування) та частково на підставі спільних протокольних рішень (на які не здійснюються вказані нарахування, враховуючи правову позицію Верховного суду України).

Таким чином, беручи до уваги необхідність визначення правильності нарахування пені, 3% річних та інфляційних витрат, здійснених позивачем за договором купівлі-продажу природного газу №13-132-Н від 04.01.2013р. за порушення строків оплати поставленого природного газу у період з 01.01.2013р. до 30.06.2015р., з урахуванням всіх здійснених оплат, в тому числі, оплат здійснених власними коштами та оплат на виконання спільних протокольних рішень, якими в рахунок погашення заборгованості за частину природного газу, що постачався відповідачем населенню, було надано субвенції з Державного бюджету та, відповідно перераховано кошти з призначенням платежу: "договір від 04.01.2013 року №13-132-Н; постанова Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005р.", суд першої інстанції дійшов вірного висновку про призначення у справі судової експертизи.

Господарський процесуальний кодекс України передбачає два види зупинення провадження у справі: обов'язковий, зазначений в законі, за наявності якого господарський суд зобов'язаний зупинити провадження у справі (ч. 1 ст. 79 ГПК України), і факультативний, необов'язковий для господарського суду, але який застосовується на його розсуд, зокрема, у випадках призначення господарським судом судової експертизи (п. 1 ч. 2 ст. 79 ГПК України).

Виходячи зі змісту ч. 2 ст. 79 ГПК України, необхідною передумовою для застосування такого необов'язкового виду зупинення провадження у справі мають бути обставини, що перешкоджають її розгляду по суті заявлених позовних вимог.

Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 32 - 34, 43 ГПК України, визначено обов'язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне та обґрунтоване рішення у справі неможливо.

Відповідно до ч. 1 ст. 111-12 ГПК України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Як встановлено апеляційним судом, за результатами другого розгляду справи, судом касаційної інстанції зазначено (постанова Вищого господарського суду України від 26.09.2016р.), що господарські суди під час нового розгляду справи в частині стягнення з відповідача на користь позивача пені, 3% річних та інфляційних втрат дійшли передчасних висновків про відмову у задоволенні вказаних позовних вимог.

Враховуючи те, що місцевому господарському суду необхідно виконати вказівки Вищого господарського суду України у справі було призначено судову експертизу для вирішення питань щодо дійсного розміру пені, 3% річних та інфляційних втрат, а тому суд першої інстанції, в межах наданих йому законом повноважень, правомірно зупинив провадження у справі згідно з ст. 79 ГПК України.

Колегія суддів вважає, що оцінка підстав призначення судом першої інстанції експертизи знаходиться поза межами компетенції та повноважень суду апеляційної інстанції. Оцінка ж доказів, в тому числі висновку експерта є виключним правом суду який розглядає справу по суті, що кореспондує його ж процесуальному обов'язку щодо всебічності, повноти та об'єктивності розгляду справи по суті.

Скаржником не надано судовій колегії належних та достатніх доказів, які стали б підставою для скасування ухвали місцевого господарського суду. Посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає безпідставними та документально необґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 99, 101, 102, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на ухвалу господарського суду Рівненської області від 20.12.2016р. у справі № 918/910/15 про зупинення провадження у справі залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з Розділом ХІІ-1 Господарського процесуального кодексу України.

3. Справу повернути Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз для проведення судової експертизи.

Головуючий суддя Розізнана І.В.

Суддя Грязнов В.В.

Суддя Олексюк Г.Є.