РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2017Справа №910/23243/16
За позовом Житлово-будівельного кооперативу «Обчислювач-13»

До Публічного акціонерного товариства «Київенерго»

Про стягнення 374 111,55 грн.

Суддя Лиськов М.О.

Представники сторін:

від позивача: Кравець Д.М. (дов. від 19.12.2016)

Сергієнко С.В. (дов. від 28.09.2015)

від відповідача: Гаркавенко С.В. (дов. № 91/2016/10/17-22 від 17.10.2016)

Відповідно до ст. 85 ГПК України в судовому засіданні 13.02.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

19.12.2016 до канцелярії Господарського суду м. Києва надійшла позовна заява Житлово-будівельного кооперативу «Обчислювач-13» (надалі - позивач) до Публічного акціонерного товариства «Київенерго» (надалі - відповідач) про стягнення 374 111,55 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.12.2016 прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження по справі № 910/23243/16, розгляд справи призначено на 18.01.2017.

18.01.2017 ухвалою суду розгляд справи відкладено на 01.02.2017.

01.02.2017 в судовому засіданні оголошено перерву до 13.02.2017.

В судове засідання, призначене на 13.02.2017, представник позивача з'явився та підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання, призначене на 13.02.2017, представник відповідача з'явився проти задоволення позовних вимог заперечував, окрім того представником відповідача було заявлено клопотання про застосування строків позовної заяви.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувся з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

05.11.2002 року між Публічним акціонерним товариством «Київенерго» (далі - Відповідач, Енергопостачальна організація) та Житлово-будівельним кооперативом «Обчислювач-13» (далі - Позивач, Абонент) був укладений Договір № 1410133 на постачання теплової енергії у гарячій воді, предметом якого є постачання, користування та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої теплової енергії у гарячій воді, на умовах передбачених Договором (додаток 1).

Відповідач - ПАТ «Київенерго» звертався до суду про стягнення з Позивача - ЖБК «Обчислювач- 13» заборгованості за цим Договором № 1410133 від 05.11.2002 року (справа № 22/322).

При останньому розгляді даної справи судовими рішеннями, а саме рішенням Господарського суду м. Києва від 18.02.2015 року, постановою Вищого господарського суду України від 09.09.2015 року було відмовлено ПАТ «Київенерго» в задоволенні позовних вимог

В рішенні від 18.02.2015 року, та в постанові від 09.09.2015 було вказано про те, що судом було зроблено власний перерахунок розміру заборгованості із застосуванням чинних тарифів за період з 01.10.2008 року по 01.07.2011 року та встановлено, що у Відповідача (ЖБК «Обчислювач- 13») заборгованість відсутня, а натомість існує переплата в розмірі 374 111,55 грн. за Договором № 1410133 від 05.11.2002 року.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Згідно ст. 35 ГПК України Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У відповідності до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судом встановлено, що сума надмірно сплачених коштів за Договором № 1410133 від 05.11.2002 у розмірі 374 111,55 грн. підтверджена рішенням суду від 18.02.2015 року, та в постанові від 09.09.2015 у справі № 22/322.

Враховуючи вищевстановлені обставини суд дійшов висновку, що наявність надмірно сплачених коштів за договором Договором № 1410133 від 05.11.2002 та їх розмір документально підтверджений та відповідачем у відповідності до ст. 33, ст. 34 ГПК України належними і допустимими доказами не спростований. Власного розрахунку відповідачем надано не було.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до відповідача із претензією від 30.11.2016 про повернення надмірно сплачених коштів на загальну суму 374 111,55 грн.

Відповіді на вказану вимогу відповідач позивачеві не надіслав.

Відповідач заперечуючи проти задоволення позовних вимог зазначає, що позивачем не надано жодних первинних документів на підтвердження позовних вимог, водночас суд не приймає до уваги вказані заперечення у зв'язку з тим, що рішенням було встановлено оспорювану суму, що є приюдиційним фактом для даної справи.

Разом з тим, враховуючи вищевстановлені судом обставини, оскільки, матеріалами справи підтверджено розмір надмірно сплачених коштів за договором №1410133 від 05.11.2002, заявлені позивачем вимоги про стягнення надмірно сплачених коштів у розмірі 374 111,55 грн. визнані судом обґрунтованими, то позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 374 111,55 грн. підлягають задоволенню.

Щодо строку позовної давності, суд зазначає наступне

Відповідач вважає, що строк позовної давності щодо коштів за період з жовтня 2008 року по липень 2011 року у сумі 374 111,55 грн. сплинув у липні 2014р.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до положень ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня коли, особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до п. 2.2 Постанови Пленум Вищого господарського суду України, від 29.05.2013, № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" дано роз'яснення щодо застосування частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Питання щодо поважності цих причин, тобто наявності обставин, які з об'єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується господарським судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини. Стосовно підприємства (установи, організації) зазначені обставини не можуть братися судом до уваги, оскільки за відсутності (в тому числі й з поважних причин) особи, яка представляє його в судовому процесі, відповідне підприємство (установа, організація) не позбавлене права і можливості забезпечити залучення до участі у такому процесі іншої особи; відсутність зазначеної можливості підлягає доведенню на загальних підставах.

Крім того, ст. 670 ЦК України визначено, що якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Відповідно до ст.. 530 ЦК якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

30.11.2016 позивач листом звернувся до відповідача про повернення грошових коштів.

Таким чином суд приходить до висновку, що позивачем строкуи позовної давності пропущені не були.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (01001, м. Київ, площа Івана Франка, будинок 5, ) на користь Житлово-будівельного кооперативу «Обчислювач-13» (03179, м. Київ, проспект Академіка Палладіна, будинок 7/60, ) суму надмірно сплачених коштів у розмірі 374 111 грн. 55 коп. та судові витрати у розмірі 5 611 грн. 67 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 14.02.2017

Суддя М.О. Лиськов