КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" лютого 2017 р. Справа№ 910/19628/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Яковлєва М.Л.

Чорної Л.В.

представники сторін:

від позивача: Макеєєв В.М.,

від відповідача: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" на ухвалу господарського суду міста Києва від 08.12.2016 у справі № 910/19628/16 (суддя Пінчук В.І.)

за позовом приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" , м. Київ

до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна", м. Київ

про стягнення 49 500,00 грн.,

За результатами розгляду апеляційної скарги Київський апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" (далі -ПрАТ «СК «Українська страхова група» /позивач/апелянт) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» (надалі-ПрАТ «СК «Провідна»/ відповідач) про відшкодування збитків в порядку регресу в розмірі 49 500,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що виплативши страхувальнику відповідно до договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами № 28-500-13-00133 від 16.04.2013, а відтак в силу приписів ст.ст. 993, 1191 Цивільного кодексу України до позивача перейшло право вимоги (регресу) до відповідача, як страхувальника особи, винної у ДТП.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 08.12.2016 у справі № 910/19628/16 позов приватного акціонерного товариства "Страхова компанія «Українська страхова група» до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування збитків в порядку регресу в розмірі 49 500,00 грн., залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України.

При винесенні ухвали про залишення позову без розгляду в порядку п. 5 ч. 1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України, суд першої інстанції виходив з того, що ненадання позивачем витребуваних документів та не з'явлення останнього у судове засідання перешкоджає всебічному та повному розгляду справи та унеможливлює вирішення спору по суті, оскільки наявні в матеріалах справи документи є недостатніми для прийняття правильного і обґрунтованого судового рішення.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою господарського суду міста Києва, приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило оскаржувану ухвалу скасувати, а справу № 910/19628/16 передати на розгляд до господарського суду міста Києва.

Апеляційна скарга обґрунтована невідповідністю висновків, викладених в ухвалі місцевого господарського суду, обставинам справи та порушенням норм процесуального права. Так скаржник стверджує, що судом першої інстанції не було з'ясовано причини невиконання позивачем вимог, які ставились в ухвалах суду. Крім того в апеляційній скарзі позивач стверджує, що суд першої інстанції мав можливість розглянути дану справу за наявними в ній матеріалами справи, однак цього зроблено ним не було.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.01.2017 відновлено ПрАТ «СК «Українська страхова група» пропущений процесуальний строк на звернення з апеляційною скаргою на ухвалу господарського суду міста Києва від 08.12.2016 у справі №910/19628/16; скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 02.02.2017.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги з викладених у ній підстав. Крім того, представник апелянта не заперечував щодо розгляду апеляційної скарги без представника відповідача.

Встановлено, що в судове засідання позивач та відповідач не з'явився, причини неявки суду не повідомив, відзиву на апеляційну скаргу не надав.

Враховуючи, що в матеріалах справи містяться докази належного повідомлення про час та місце розгляду справи та обмеження процесуального строку розгляду скарг на ухвали місцевих господарських судів, Київський апеляційний господарський суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника відповідача.

Відповідно до п. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до статті 106 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

У відповідності до ст. 129 Конституції України та ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду міста Києва від 01.11.2016 порушено провадження у справі та прийнято позовну заяву до розгляду. Також даною ухвалою суд зобов'язав позивача надати суду оригінали всіх документів доданих до позовної заяви, витяги про включення позивача та відповідача до ЄДРПОУ.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.11.2016 відкладено розгляд справи та зобов'язано позивача надати суду оригінали всіх документів доданих до позовної заяви, витяги про включення позивача та відповідача до ЄДРПОУ.

Ухвалою господарського суду Київської від 08.12.2016 у справі №910/19628/16 позов приватного акціонерного товариства "Страхова компанія «Українська страхова група» до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування збитків в порядку регресу в розмірі 49 500,00 грн., залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 81 ГПК України, господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник позивача не з'явився на виклик у засідання господарського суду і його нез'явлення перешкоджає вирішенню спору.

Як зазначив суд першої інстанції, позивач не надав витребувані судом документи, зокрема оригінали доданих до позовної заяви документів, а саме видатковий касовий ордер № 1498 від 17.12.2013, поліс цивільно - правової відповідальності винної у ДТП особи, договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-5000-13-00133 від 16.03.2013.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що вказані вище докази мають суттєве значення для встановлення фактичних обставин у справі і правильного вирішення спору.

Таким чином, суд першої інстанції вказав, що не з'явлення позивача на виклик у засідання господарського суду, унеможливлює розгляд спору по суті, а тому позов у даній справі підлягає залишенню без розгляду.

Натомість з такими доводами та власне висновками місцевого господарського суду колегія суддів погодитись не може з огляду на таке.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснює правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

При цьому, ч.1 ст. 8 зазначеного вище Закону передбачено, ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Згідно з п. 2.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12 2011 № 18 (далі - постанова пленуму ВГСУ № 18) якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК.

Приписами п. 3.13 постанови пленуму ВГСУ № 18 передбачено, що у разі неподання учасником судового процесу з неповажних причин або без повідомлення причин матеріалів та інших доказів, витребуваних господарським судом, останній може здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами та доказами або, з огляду на обставини конкретної справи, залишити позов без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК.

У наведених випадках відповідні докази не повинні прийматися в подальшому й судом апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 4.9 постанови пленуму ВГСУ № 18 при вирішенні питання щодо залишення позову без розгляду (стаття 81 ГПК) господарським судам слід мати на увазі, що застосування пункту 5 частини першої цієї статті можливо лише за наявності таких умов:

- додаткові документи вважаються витребуваними, тільки якщо про це зазначено у відповідному процесуальному документі або, в разі оголошення перерви в судовому засіданні, - в протоколі такого засідання;

- витребувані документи чи явка представника позивача дійсно необхідні для вирішення спору, тобто за їх відсутності суд позбавлений можливості вирішити спір по суті;

- позивач не подав документи, витребувані судом при підготовці справи до розгляду (стаття 65 ГПК) або в порядку статті 38 названого Кодексу, чи не направив свого представника в засідання господарського суду без поважних причин. Отже, перш ніж залишити позов без розгляду господарський суд зобов'язаний з'ясувати причини невиконання його вимог позивачем і об'єктивно оцінити їх поважність.

Поважними, з урахуванням конкретних обставин справи, вважаються причини, які за об'єктивних, тобто не залежних від позивача, обставин унеможливлювали або істотно утруднювали вчинення ним відповідних процесуальних дій; при цьому береться до уваги й те, чи вживав позивач заходів до усунення цих обставин або послаблення їх негативного впливу на виконання позивачем процесуальних обов'язків, покладених на нього судом. Відповідні докази подаються позивачем і оцінюються господарським судом за загальними правилами статті 43 ГПК. У разі неповідомлення позивачем таких причин суд вправі, в залежності від конкретних обставин справи, або залишити позов без розгляду, або розглянути справу за наявними в ній доказами.

Отже, судовий процес, в першу чергу, спрямований на вирішення спору, шляхом винесення відповідного судового рішення і лише у випадку обґрунтованої неможливості розгляду справи за недостатністю доказів, які були витребувані, - залишити позов без розгляду.

Подання позивачем документів, які не можуть бути прийняті судом в якості належних та достатніх доказів для задоволення позову, має наслідком відмову в їх задоволенні з обґрунтуванням цього висновку не доведеністю позовних вимог, а не залишення позову без розгляду.

Так, з матеріалів справи вбачається, що приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» додало до позовної заяви докази, які, на його думку, підтверджують його вимоги, а також навів нормативне та правове обґрунтування цих вимог.

Зокрема, на підтвердження своїх позовних вимог позивачем було надано: копію договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-5000-13-00133 від 16.03.2013, копію заяви про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, копію довідки № 9294487 про дорожньо-транспортну пригоду, копію страхового акту № ДККА-32215 від 16.12.2013, копію заяви ОСОБА_3 про виплату страхового відшкодування від 16.12.2013, копію видаткового касового ордеру № 1498 від 17.12.2013, копію постанови прокуратури Київської області про закриття кримінального провадження від 28.03.2014, копію полісу АС 0511654.

Згідно з приписами ст. 86 ГПК України якщо господарський спір не вирішується по суті (відкладення розгляду справи, зупинення, припинення провадження у справі, залишення позову без розгляду тощо), господарський суд виносить ухвалу. Ухвала господарського суду має містити: 1) найменування господарського суду, номер справи і дату винесення ухвали, найменування сторін, ціну позову, вимогу позивача, прізвища судді (суддів), представників сторін, прокурора, інших осіб, які брали участь у засіданні (із зазначенням їх посад); 2) стислий виклад суті спору або зміст питання, з якого виноситься ухвала; 3) мотиви винесення ухвали з посиланням на законодавство; 4) висновок з розглянутого питання; 5) вказівку на дії, що їх повинні вчинити сторони, інші підприємства, організації, державні та інші органи та їх посадові особи у строки, визначені господарським судом.

Виходячи з наведеного, ухвала про залишення позову без розгляду у справі повинна відповідати вимогам, встановленим у ст. 86 ГПК України, а також містити викладення обставин, що зумовлюють залишення позову без розляду.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що суд першої інстанції, приймаючи оскаржувану ухвалу про залишення позову без розгляду не надав належної оцінки тим доказам, які були подані скаржником та містяться в матеріалах справи щодо належності та достатності для продовження розгляду справи. А також, не зазначив у чому саме полягає необхідність для розгляду спору витребуваних документів та неможливість розгляду справи без них та не зазначив, яким саме чином неявка останнього у засідання господарського суду дійсно перешкоджає вирішенню даного спору, зокрема, необхідність надання особисто представником пояснень суду з конкретних питань, які стосуються спірних правовідносин.

Тобто, суд першої інстанції, неналежно перевірив докази, надані позивачем та достеменно не з'ясував чи дійсно неможливо здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами та доказами.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини, викладені в апеляційній скарзі, знайшли своє підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвалу господарського суду міста Києва від 08.12.2016 у справі № 910/19628/16 прийнято з неповним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з порушенням норм процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група»підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала скасуванню.

Відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 81, 99, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» задовольнити.

2. Ухвалу господарського суду міста Києва від 08.12.2016 у справі № 910/19628/16 скасувати.

3. Матеріали справи № 910/19628/16 повернути до господарського суду міста Києва для розгляду по суті.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді М.Л. Яковлєв

Л.В. Чорна