РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2017Справа №910/1158/16

За позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
доOU "United Stream"
проСтягнення 19400 Євро 00 центів

Суддя Отрош І.М.

Представники сторін:

від позивача: Аронович Ф.М. - адвокат (на підставі ордеру № 186691 від 24.01.2017);

від відповідача: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

26.01.2016 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з вимогами до OU "United Stream" про стягнення 19400 Євро 00 центів.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказав на те, що відповідач в порушення положень укладеного між сторонами Договору № 28/08/15/РБ від 28.08.2015 не у повному обсязі здійснив оплату товару, поставленого позивачем за міжнародною товарно-транспортною накладною № 106498 від 27.10.2015 на суму 11700 Євро 00 центів (за Специфікацією № 2 від 23.10.2015) та за міжнародною товарно-транспортною накладною № 106499 від 27.10.2015 на суму 7800 Євро 00 центів (за Специфікацією № 3 від 23.10.2015), у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 19400 Євро 00 центів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.01.2016 порушено провадження у справі № 910/1158/16; розгляд справи призначено на 29.07.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.01.2016 зупинено провадження у справі № 910/1158/16 у зв'язку із зверненням із судовим дорученням про вручення за кордоном судових документів до компетентного органу Республіки Естонія.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.07.2016 поновлено провадження у справі № 910/1158/16 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до OU "United Stream" про стягнення 19400 Євро 00 центів з метою слухання даної справи у призначеному судовому засіданні.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.07.2016, відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи відкладено на 31.01.2017.

02.08.2016 до Господарського суду міста Києва від Головного територіального управління юстиції у місті Києві надійшло підтвердження про вручення відповідачу судових документів у справі № 910/1158/16.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.08.2016 зупинено провадження у справі № 910/1158/16 у зв'язку із зверненням із судовим дорученням про вручення за кордоном судових документів до компетентного органу Республіки Естонія.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.01.2017 поновлено провадження у справі № 910/1158/16 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до OU "United Stream" про стягнення 19400 Євро 00 центів з метою слухання даної справи у призначеному судовому засіданні.

Представник позивача у судовому засіданні 31.01.2017 подав додаткові документи на виконання вимог ухвал суду, надав усні пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 31.01.2017 не з'явився, вимог ухвал суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином у порядку, передбаченому Договором між Україною та Естонською Республікою про правову допомогу та правові відносини у цивільних та кримінальних справах від 15.02.1995, що підтверджується супровідним листом вих. № 06-37.1/1700/16 від 18.08.2016, адресованим Головному територіальному управлінню юстиції у місті Києві.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 77 ГПК України у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Застосовуючи згідно з частиною 1 статті 4 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, беручи до уваги відсутність клопотання про відкладення розгляду справи, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в матеріалах справи доказами.

У судовому засіданні 31.01.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

28.08.2015 між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (продавець) та OU "United Stream" (покупець) укладено Договір № 28/08/15/РБ (оригінал договору, підписаного уповноваженими представниками сторін та скріпленого печатками позивача та відповідача, оглянуто судом у судовому засіданні 31.01.2017), відповідно до умов якого продавець продає, а покупець купує запасні частини: раму бокову 100.00.020.-4сб; балку надресорну 100.00.010-4сб; комплект лиття (рама бокова 2 шт + балку надресорну 1 шт, креслення) 1987 року та вище, виготовленими заводами СРСР, України, Російської Федерації та які були у використанні (товар), відповідно до додатків, які оформлюються у простій письмовій формі, засвідчуються уповноваженими особами від кожної сторони та є невід'ємними частинами даного договору.

Відповідно до п. 1.2 Договору № 28/08/15/РБ від 28.08.2015 кількість, номенклатура та ціни на товар вказуються у специфікаціях до договору, які є невід'ємною частиною цього договору.

Згідно з п. 2.1 Договору № 28/08/15/РБ від 28.08.2015 номенклатура, кількість, строки поставки товару, порядок розрахунків, банківські реквізити продавця та покупця вказуються у додатках до даного договору.

Відповідно до п. 2.2 Договору № 28/08/15/РБ від 28.08.2015 загальна вартість договору становить 400000 Євро 00 центів.

Відповідно до п. 3.2 Договору № 28/08/15/РБ від 28.08.2015 товар за даним договором поставляється партіями.

Відповідно до п. 3.4 Договору № 28/08/15/РБ від 28.08.2015 доставка товару здійснюється автомобільним транспортом відповідно до специфікацій.

Відповідно до п. 5.1 Договору № 28/08/15/РБ від 28.08.2015 продавець зобов'язаний передати покупцю замовлений товар, а покупець зобов'язаний прийняти його у строки, погоджені у специфікаціях.

Відповідно до п. 5.2 Договору № 28/08/15/РБ від 28.08.2015 право власності на товар переходить до покупця при отриманні товару.

Згідно з п. 9.1 Договору № 28/08/15/РБ від 28.08.2015 даний договір вступає в силу з моменту його підписання обома сторонами та діє до виконання сторонами своїх договірних зобов'язань.

Згідно з п. 13.1 Договору № 28/08/15/РБ від 28.08.2015 всі розбіжності сторони намагаються вирішити шляхом переговорів. У випадку, якщо сторони не досягнуть згоди, спір підлягає передачі на вирішення до Господарського суду міста Києва.

Згідно зі статтею 36 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», порядок притягнення до цивільно-правової відповідальності, здійснення такої відповідальності та звільнення від неї може визначатися зовнішньоекономічними договорами (контрактами), якщо це не суперечить чинним законам України.

Відповідно до статті 38 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», спори, що виникають між суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності, іноземними суб'єктами господарської діяльності у процесі такої діяльності можуть розглядатися судами України, а також за згодою сторін спору Міжнародним комерційним арбітражним судом та Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України та іншими органами вирішення спору, якщо це не суперечить чинним законам України або передбачено міжнародними договорами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про міжнародне приватне право», право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про міжнародне приватне право», у випадках, передбачених законом, учасники (учасник) правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про міжнародне приватне право», при визначенні права, що підлягає застосуванню, суд чи інший орган керується тлумаченням норм і понять відповідно до права України, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до статті 32 Закону України «Про міжнародне приватне право», зміст правочину може регулюватися правом, яке обрано сторонами, якщо інше не передбачено законом. У разі відсутності вибору права до змісту правочину застосовується право, яке має найбільш тісний зв'язок із правочином. Якщо інше не передбачено або не випливає з умов, суті правочину або сукупності обставин справи, то правочин більш тісно пов'язаний з правом держави, у якій сторона, що повинна здійснити виконання, яке має вирішальне значення для змісту правочину, має своє місце проживання або місцезнаходження.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону України «Про міжнародне приватне право», у разі відсутності згоди сторін договору про вибір права, що підлягає застосуванню до цього договору, застосовується право відповідно до частин другої і третьої статті 32 цього Закону, при цьому стороною, що повинна здійснити виконання, яке має вирішальне значення для змісту договору, є продавець - за договором купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону України «Про міжнародне приватне право», право, що застосовується до договору згідно з положеннями цього розділу, охоплює: 1) дійсність договору; 2) тлумачення договору; 3) права та обов'язки сторін; 4) виконання договору; 5) наслідки невиконання або неналежного виконання договору; 6) припинення договору; 7) наслідки недійсності договору; 8) відступлення права вимоги та переведення боргу згідно з договором.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що до змісту правовідносин, які виникають із укладеного між сторонами Договору № 28/08/15/РБ від 28.08.2015, підлягає застосуванню право України, а спір підлягає розгляду в Господарському суді міста Києва.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем Договору № 28/08/15/РБ від 28.08.2015, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

З аналізу Договору № 28/08/15/РБ від 28.08.2015 вбачається, що він є рамковим договором, тобто таким, що укладений з метою багаторазового застосування, який містить загальні умови поставки товару постачальником, та при цьому погодження істотних умов (найменування товару, кількість, вартість) кожного окремого зобов'язання з поставки товару повинно здійснюватись шляхом укладення між сторонами відповідних Специфікацій (додатків до контракту).

Судом встановлено, що 28.08.2015 між сторонами укладено Специфікацію № 1 до Договору № 28/08/15/РБ від 28.08.2015, якою сторони погодили поставку товару позивачу відповідачу на загальну сум 15600 Євро 00 центів на наступних умовах поставки: автомобільним транспортом; умови поставки - DAT Тапа, Естонія; вантажоотримувач - OU "United Stream"; умови платежу - 15600 Євро 00 центів протягом 5-ти календарних днів з моменту отримання товару (копія Специфікації № 1 від 28.08.2015 долучена позивачем до матеріалів справи у судовому засіданні 31.01.2017; оригінал огляду судом у судовому засіданні 31.01.2017).

Судом встановлено, що 23.10.2015 між сторонами укладено Специфікацію № 2 до Договору № 28/08/15/РБ від 28.08.2015, якою сторони погодили поставку товару позивачу відповідачу на загальну сум 11700 Євро 00 центів на наступних умовах поставки: автомобільним транспортом; умови поставки - DAT, Естонія, Таллін; вантажоотримувач - OU "United Stream"; умови платежу - 11700 Євро 00 центів протягом 5-ти календарних днів з моменту отримання товару (копія Специфікації № 2 від 23.10.2015 долучена позивачем до матеріалів справи у судовому засіданні 31.01.2017; оригінал огляду судом у судовому засіданні 31.01.2017).

Судом встановлено, що 23.10.2015 між сторонами укладено Специфікацію № 3 до Договору № 28/08/15/РБ від 28.08.2015, якою сторони погодили поставку товару позивачу відповідачу на загальну сум 7800 Євро 00 центів на наступних умовах поставки: автомобільним транспортом; умови поставки - DAT, Литва, Вільнюс; вантажоотримувач - OU "United Stream"; умови платежу - 7800 Євро 00 центів протягом 5-ти календарних днів з моменту отримання товару (копія Специфікації № 3 від 23.10.2015 долучена позивачем до матеріалів справи у судовому засіданні 31.01.2017; оригінал огляду судом у судовому засіданні 31.01.2017).

Спір у справі виник у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань з оплати товару, поставленого позивачем за Специфікацією № 2 та Специфікацією № 3 від 23.10.2015.

Судом встановлено, що позивач чином виконав свої зобов'язання за Договором № 28/08/15/РБ від 28.08.2015 (за Специфікацією № 2 від 23.10.2015 на суму 11700 Євро 00 центів), поставивши відповідачу узгоджений між сторонами товар на суму 11700 Євро 00 центів, що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною № 106498 від 27.10.2015, яка скріплена печаткою відповідача (оригінал оглянуто судом у судовому засіданні 31.01.2017) та електронною митною декларацією № 100260001/2015/547353.

Крім того, судом встановлено, що позивач чином виконав свої зобов'язання за Договором № 28/08/15/РБ від 28.08.2015 (за Специфікацією № 3 від 23.10.2015 на суму 7800 Євро 00 центів), поставивши відповідачу узгоджений між сторонами товар на суму 7800 Євро 00 центів, що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною № 106499 від 27.10.2015 (оригінал оглянуто судом у судовому засіданні 31.01.2017) та електронною митною декларацією № 100260001/2015/547354.

Як вбачається з міжнародної товарно-транспортної накладної № 106498 від 27.10.2015, відповідач отримав поставлений позивачем товар за вказаною накладною на суму 11700 Євро 00 центів 05.11.2015.

Також, як вбачається з міжнародної товарно-транспортної накладної № 106499 від 27.10.2015, відповідач отримав поставлений позивачем товар за вказаною накладною на суму 7800 Євро 00 центів 04.11.2015.

Згідно з п. 3.5 Договору № 28/08/15/РБ від 28.08.2015 датою поставки є дата отримання товару покупцем.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом, у Специфікації № 2 та у Специфікації № 3 від 23.10.2015 сторони погодили, що відповідач здійснює оплату за отриманий товар протягом 5-ти календарних днів з дати отримання товару.

Таким чином, відповідач повинен був оплатити товар, поставлений позивачем за міжнародною товарно-транспортною накладною № 106498 від 27.10.2015 на суму 11700 Євро 00 центів у строк до 10.11.2015 (включно), та товар, поставлений позивачем за міжнародною товарно-транспортною накладною № 106499 від 27.10.2015 на суму 7800 Євро 00 центів, у строк до 09.11.2015 (включно).

Судом встановлено, що 03.12.2015 відповідач сплатив позивачу грошові кошти у розмірі 100 Євро 00 центів, що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті від 03.12.2015, копія кого долучена позивачем до матеріалів справи (призначення платежу - Договір № 28/08/15/РБ від 28.08.2015; специфікація № 1; інвойси № 1 та № 2).

При цьому, позивачем долучено до позовної заяви копії інвойсу № 02 від 23.10.2015 на суму 11700 Євро 00 центів та інвойсу № 03 від 23.10.2015 на суму 7800 Євро 00 центів.

У позовній заяві позивач зазначив, що сплачені відповідачем грошові кошти у розмірі 100 Євро 00 центів є оплатою за товар, поставлений позивачем за міжнародною товарно-транспортною накладною № 106498 від 27.10.2015 на суму 11700 Євро 00 центів (інвойс № 02 від 23.10.2015).

З огляду на зазначення відповідачем у призначенні платежу - інвойс № 02, суд вважає обґрунтованим зарахування позивачем здійсненої відповідачем оплати у розмірі 100 Євро 00 центів в рахунок оплати товару за інвойсом № 02 від 23.10.2015.

При цьому, між сторонами відсутній спір щодо оплати товару, поставленого позивачем за Специфікацією № 1 від 28.08.2015 на суму 15600 Євро 00 центів.

Крім того, у судовому засіданні 31.01.2017 позивачем долучено до матеріалів справи копію акту звірки розрахунків за період з 01.10.2015 по 31.01.2017, з якого вбачається, що станом на 01.10.2015 (до вказаної дати відповідач повинен був оплатити товар відповідно до умов Специфікації № 1 від 28.08.2015) у відповідача відсутня заборгованість з оплати товару.

З огляду на викладене, враховуючи, що загальна вартість товару, поставленого позивачем за міжнародною товарно-транспортною накладною № 106498 від 27.10.2015 на суму 11700 Євро 00 центів (за Специфікацією № 2) та міжнародною товарно-транспортною накладною № 106499 від 27.10.2015 на суму 7800 Євро 00 центів (за Специфікацією № 3), становить 19500 Євро 00 центів, беручи до уваги здійснену відповідачем оплат у розмірі 100 Євро 00 центів, враховану позивачем в оплату товару за Специфікацією № 2, суд дійшов висновку, що станом на дату розгляду справи у суді заборгованість відповідача з оплати товару, поставленого позивачем за вказаними міжнародними товарно-транспортними накладними (специфікаціями № 2 та № 3) становить 19400 Євро 00 центів, що також відображено у складеному сторонами акті звірки взаємних розрахунків за період з 01.10.2015 по 31.01.2017 (підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками позивача та відповідача).

Будь-яких інших доказів здійснення оплат за Договором № 28/08/15/РБ від 28.08.2015 відповідачем суду не надано.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується з нормами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Наявність та обсяг заборгованості OU "United Stream" за Договором № 28/08/15/РБ від 28.08.2015 у розмірі 19400 Євро 00 центів (11600 Євро 00 центів за Специфікацією № 2 та 7800 Євро 00 центів за Специфікацією № 3) підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не були спростовані, зокрема відповідачем не надано суду доказів сплати позивачу грошових коштів у розмірі 19400 Євро 00 центів, у зв'язку з чим позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до OU "United Stream" про стягнення 19400 Євро 00 центів підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 75, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з OU "United Stream" (12618, Эстония, г. Таллинн, ул. Ива, 12; регистрационный номер: 12380232, KMKR nr: EE101606251) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (04213, Україна, АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової карки платника податків: НОМЕР_1) грошові кошти у розмірі 19400 (дев'ятнадцять тисяч чотириста) Євро 00 центів та судовий збір у розмірі 7814 (сім тисяч вісімсот чотирнадцять) грн. 36 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 06.02.2017

Суддя І.М. Отрош