РІШЕННЯ

07 лютого 2017 року Справа № 913/3/17

Провадження №34/913/3/17

Господарський суд Луганської області у складі:

головуючий суддя - Іванов А.В.

при секретарі судового засідання помічнику судді Головко А.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Придніпровська залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м. Дніпро

до Державного підприємства Первомайськвугілля, м. Гірське Попаснянського району Луганської області

про стягнення штрафу за невірно зазначену масу вантажу у перевізному документі в сумі 35580 грн.

У засіданні брали участь:

Від позивача - представник не зявився.

Від відповідача представник не зявився.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство Українська залізниця в особі регіональної філії Придніпровська залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця звернулося до Державного підприємства Первомайськвугілля з позовом, в обґрунтування якого зазначено, що відповідно до накладної № 49898307 від 31.07.2016 зі станції Світланове Донецької залізниці на станцію Новогродівка Донецької залізниці було відправлено вагон № 67866426 з вантажем вугілля камяне. При проведенні контрольного переважування на проміжній станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці 07.08.2016 встановлено розбіжності фактичної маси вантажу на 4550 кг. Оскільки маса вантажу відповідачем була вказана невірно, позивач на підставі ст.ст.118, 122 Статуту залізниць України просив стягнути з ДП Первомайськвугілля штраф у сумі 35580 грн.

Представник позивача у судове засідання не прибув.

Представник відповідача надав відзив на позовну заяву від 25.01.2017 № 01/4-1-31, зареєстрований через канцелярію суду 30.01.2017 за № 727/17, в якому він не заперечує факт невідповідності маси вантажу зазначеної в накладній масі, встановленої при переважуванні, проте просить врахувати той факт, що відповідач є збитковим підприємством, що підтверджується звітом та балансом підприємства за 9 місяців 2016 року. Крім того, державне підприємство знаходиться на території проведення антитерористичної операції у Луганській області, у звязку з чим представник відповідача просить зменшити розмір штрафу, заявлений позивачем у позовних вимогах.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи при наданні позивачем послуг з перевезення вантажів Державним підприємством Первомайськвугілля 31.07.2016 відповідно до накладної № 49898307 зі станції Світланове Донецької залізниці на станцію призначення Новгородівка Донецької залізниці, було відправлено вагони №67866426 та №60455078 з вантажем вугіль камяний (а.с.9).

Відповідно до накладної маркування вантажу призведено шляхом нанесення малюнку впродовж вагону від двері до двері Мастер т/к ОСОБА_1А , влажність вугілля 6,7 % Мастер ОТК ОСОБА_2

При проходженні вагону №67866426 через станцію Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці, на підставі ст. 24 Статуту залізниць України було проведено перевірку маси вантажу, під час якої виявлено, що маса вантажу у вказаному вагоні не відповідає масі, вказаній відправником у накладній.

В накладній № 49898307 зазначено, що у вагоні №67866426 нетто вантажу становить 68900 кг (а.с.9).

За результатами перевірки маса вантажу у вагоні № 67866426 становила 73450 кг, що на 4550 кг більше, ніж вказано у накладній.

На дані порушення станцією Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці було складено комерційний акт № 014448/361/47 від 07.08.2016 (а.с.11).

Викладене також підтверджується актом загальної форми від 07.08.2016 (а.с. 12).

В комерційному акті містяться відомості про те, що поверхня вантажу нижче бортів 30-40 см, без углиблень, маркуання 5 повздовжніми борозами, від двері до двері не порушено, протікання вантажу відсутнє, вагон у технічному стані справний.

Так, існує факт, що при внесенні інформації до відповідних граф вищезазначених накладних вантажовідправником Державним підприємством Первомайськвугілля, неправильно зазначена маса вантажу.

Провізна плата вантажу визначена на підставі Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ним послуги, який затверджено наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26.03.2009 № 317.

Так, за залізничною накладною розмір провізної плати становить 7116 грн. за вагон №67866426.

У звязку з наведеним порушенням позивач нарахував штрафну санкцію, встановлену чинним законодавством (7116 грн.х 5=35580 грн.).

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Статтею 908 Цивільного кодексу України передбачено, що перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність субєктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

Згідно ч. 3 ст. 909 Цивільного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Відповідно до ст. 6 Статуту залізниць України (далі за текстом Статут) накладна це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обовязковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Статут залізниць України визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 Статуту). На підставі цього Статуту затверджені Міністерством транспорту Правила перевезень вантажів, які є обов'язковими для всіх юридичних осіб (ст. 5 Статуту).

Правилами перевезень вантажів, а саме п. 1.1. розділу 4 "Правила оформлення перевізних документів", затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 № 644 (далі за текстом - Правила № 765/19503), а також ст. 23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Накладна згідно з Правилами № 765/19503 може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису). Порядок здійснення електронного документообігу під час перевезення вантажів залізничним транспортом у внутрішньому сполученні регламентується додатком до договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги.

Відповідно п. 2.1 та п. 2.2 Правил 765/19503 відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з додатком 3 до цих Правил. Маса вантажу згідно ст. 37 Статуту та п. 5 Правил приймання вантажів до перевезення, які затверджені наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 N 644 (далі за текстом Правила № 861/5082), визначається відправником.

Згідно п. 28 Правил № 861/5082 вантажі, завантажені відправником у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до статті 24 Статуту залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначений відправником у накладній на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Наведена норма свідчить про те, що залізниця не зобовязана перевіряти дані, зазначені у накладних, фактичним даним при прийнятті вантажу до перевезення.

Пунктом 22 Правил видачі вантажів (зареєстровані в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 862/5083) передбачено, що перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення.

Як свідчать матеріали справи, контрольне переваження маси вантажу проводилось на справних вагонних вагах (а.с.13), тобто таким же самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення.

Згідно ст. 122 Статуту підставою для покладання на відправника відповідальності за неправильне зазначення ним відомостей про масу вантажу є комерційний акт, складений у випадках передбачених ст. 129 Статуту.

Статтею 129 Статуту передбачено, що акти загальної форми та комерційні акти складаються для засвідчення обставин, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності сторін.

Матеріалами справи, її фактичними обставинами підтверджено невідповідність маси вантажу у вагоні №67866426, що була зазначена відповідачем у перевізних документах фактичній масі вантажу.

Згідно ст. ст. 118, 122 Статуту за неправильно зазначену в накладній масу вантажу з відправника стягується штраф в розмірі пятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Враховуючи викладене, позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та неспростовними відповідачем.

Разом з тим, відповідач у відзиві заявив клопотання, за яким просить зменшити розмір штрафу, посилаючись на ст. 551 Цивільного кодексу України, ст. 233 Господарського кодексу України та ст. 83 Господарського процесуального кодексу України та, обґрунтовуючи звітом про фінансовий стан за 2016 рік, балансом підприємства станом на 30.09.2016.

Відповідно до ст.ст. 230, 233 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. У разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Виходячи з системного аналізу вищевказаних норм законодавства зменшенню підлягають штрафні санкції, встановлені як за згодою сторін, так і законом.

Згідно ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання.

Застосування положень п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України та встановлення, при цьому, розміру зменшення є правом суду, та застосовується ним виходячи з обставин справи та внутрішнього переконання суду щодо встановлення достатнього розміру неустойки, що підлягає стягненню.

Так, вказана процесуальна норма разом з нормою ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України застосовуються на розсуд суду першої інстанції, який розглядає спір.

Викладене щодо можливості зменшення судом на підставі ст. 233 Господарського кодексу України та п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України штрафу, передбаченого ст. 122 Статуту залізниць України, відповідає правовій позиції Вищого господарського суду України, наведеній у постановах від 06.03.2008 по справі №13/544, від 31.07.2008 по справі № 17/23, від 13.03.2008 по справі № 1/594, тощо.

Крім того, у ОСОБА_3 комерційного акту №014448/361/47 від 07.08.2016 зазначається, що вантажопідємність вагону №67866426 складає 69000 кг. Тобто масса вантажу перевищувала вантажопідємність вагону на 4450 кг.

За таких обставин, приймаючи до уваги ступінь виконання зобовязання відповідачем, його майновий стан, та враховуючи перевищення фактичної маси вантажу максимальній допустимій для цього вагону, суд реалізує своє право на зменшення розміру штрафних санкцій, застосованих позивачем відповідно до ст. ст. 118, 122 Статуту залізниць України, на одну провізну плату, тобто до суми 28464 грн.

На підставі викладеного, господарський суд визнає позов обґрунтованим повністю, але вважає за можливе зменшити розмір штрафу, у звязку з чим позов слід задовольнити частково у розмірі 28464 грн., у задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Така ж правова позиція про необхідність відмови у задоволенні вимог про стягнення решти штрафних санкцій у звязку зі зменшенням розміру заявлених до стягнення санкцій наведена у п. 9.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23 березня 2012 року N 6 Про судове рішення.

Судові витрати у розмірі 1378 грн. 00 коп. покладаються на відповідача у справі відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України у звязку з обґрунтованістю вимоги позивача про стягнення суми штрафу.

Керуючись ст.ст. 49, 82, п. 3 ч. 1 ст. 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

1. Позов Публічного акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Придніпровська залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м. Дніпро до Державного підприємства Первомайськвугілля, м. Гірське Попаснянського району Луганської області про стягнення штрафу за невірно зазначену масу вантажу у перевізному документі в сумі 35580 грн. задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства Первомайськвугілля, , 93292, Луганська область, Попаснянський район, м. Гірське, вул. Куйбишева, 21 на користь Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, , 03680, м. Київ, вул. Тверська, б. 5, код 40075815 в особі регіональної філії Донецька залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця , 49602, Дніпропетровська область, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, б. 108 штраф у сумі 28464 грн., витрати зі сплати судового збору в сумі 1378 грн. 00 коп.

Наказ видати позивачу наказ після набрання рішенням законної сили.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 09.02.2016.

Суддя А.В. Іванов