ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

31.01.2017 р. Справа№ 914/4168/14

Господарський суд Львівської області у складі

Суддя Фартушок Т.Б. при секретарі Краєвському І.В.

за заявою: в.о. начальника Сокальського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 15.12.2016р. №09-07/7315

про видачу дублікату наказу від 30.12.2014р. про:

«Стягнути з боржника: Товариства з обмеженою відповідальністю «Айсхаус» (80031, Львівська область, Сокальський район, с. Лучиці; код ЄДРЮО та ФОП 38505203) на користь стягувача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Айс Запоріжжя» (69084, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Магістральна, буд. 100; код ЄДРЮО та ФОП 31975910) 1 827 грн. 00 коп. судового збору.»,

у справі №5015/6426/11 за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Айс Запоріжжя», м. Запоріжжя,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «АЙСХАУС», Львівська область, Сокальський р-н, с. Лучиці,

про: витребування майна та стягнення судових витрат

Представники:

Органу ДВС (Заявника): не з'явився

Позивача (Стягувача): не з'явився;

Відповідача (Боржника): не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Господарським судом Львівської області розглядається заява в.о. начальника Сокальського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 15.12.2016р. №09-07/7315 про видачу дублікату наказу від 30.12.2014р. про «Стягнути з боржника: Товариства з обмеженою відповідальністю «Айсхаус» (80031, Львівська область, Сокальський район, с. Лучиці; код ЄДРЮО та ФОП 38505203) на користь стягувача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Айс Запоріжжя» (69084, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Магістральна, буд. 100; код ЄДРЮО та ФОП 31975910) 1 827 грн. 00 коп. судового збору.», у справі №914/4168/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Айс Запоріжжя» до Товариства з обмеженою відповідальністю «АЙСХАУС» про витребування майна та стягнення судових витрат.

Ухвалою Господарського суду Львівської області у даній справі від 21.12.2016 року заяву прийнято до провадження та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 03.01.2017 року.

У звязку із тимчасовою втратою працездатності суддею-головуючим у справі ОСОБА_1, вказане судове засідання не відбулось. Ухвалою від 17.01.2017 року заяву призначено до розгляду в судовому засіданні на 31.01.2017 року.

В ухвалах Господарського суду Львівської області по даній справі, які скеровано Сторонам (підтвердженням чого є дані реєстрів вихідної кореспонденції Господарського суду Львівської області, а також повідомлення про вручення поштової кореспонденції) зазначалось, що права та обовязки Сторін визначені ст.ст. 20, 22, 28, 38, 59, 120 ГПК України.

Заяв про відвід судді не надійшло.

Представник Органу ДВС (Заявника) в судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, вимог ухвали суду належним чином не виконав, про причини невиконання суду не повідомив.

Представник Позивача (Стягувача) в судове засідання не з'явився, 05.01.2017 року подав пояснення (вх. №361/17), у яких підтримує подану Органом ДВС заяву і просить суд її задоволити та клопотання (вх. №363/17), у якому підтримує заяву Органу ДВС і просить суд розглянути її за відсутності повноважного представника Стягувача.

Представник Відповідача (Боржника) в судове засідання не зявився, причин неявки суду не повідомив, вимог ухвал суду по даній справі, зокрема, щодо подання пояснень на позовну заяву, не виконав, про причини невиконання суду не повідомив.

Суд зазначає, що відповідно до ч.3 ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

На виконання зазначених вимог Кодексу, в ухвалі Господарського суду Львівської області про прийняття заяви до провадження Сторін зобовязувалось надати всі докази в обґрунтування правової позиції по суті заяви.

Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.38 (витребування доказів) Господарського процесуального кодексу України (якою, в тому числі, передбачені права сторін, про що зазначалось в кожній з ухвал господарського суду по даній справі), сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів; у разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує необхідні докази. Зі змісту наведеної статті вбачається, що протягом розгляду справи суд позбавлений можливості самостійно збирати докази, і вправі витребовувати такі виключно за клопотання сторони або прокурора.

Враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що судом, згідно вимог Господарського процесуального кодексу України, надавалась в повному обсязі можливість Учасникам процесу щодо обґрунтування їх правової позиції по суті спору та подання доказів, чим забезпечено принцип змагальності.

Відповідно до вимог ст.4-7 ГПК України судові рішення приймаються за результатами обговорення усіх обставин справи.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Розглянувши матеріали справи в їх сукупності, дослідивши матеріали справи та поданої заяви, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 16.12.2014 року у справі №914/4168/14 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Айс Запоріжжя» задоволено, вирішено вилучити у ТзОВ «Айсхаус» та передати ТзОВ «Айс Запоріжжя» морозильні вітрини М400Р інв. №112519847, № агрегата 01140134 вартістю 3 686 грн. 67 коп.; інв. №112520509, № агрегата 02140228 вартістю 3 583 грн. 33 коп.; інв. №112520330, № агрегата 02140106 вартістю 3 583 грн. 34 коп.; інв. №112520437, № агрегата 01140057 вартістю 3 583 грн. 33 коп.; інв. №112520121, № агрегата 02140373 вартістю 3 587 грн. 92 коп.; інв. №112520229, № агрегата 02140503 вартістю 3 561 грн. 60 коп.; інв. №112521034, № агрегата 04140625 вартістю 3 657 грн. 17 коп.; інв. №112520141, № агрегата 02140402 вартістю 3 587 грн. 92 коп.; інв. №112520238, № агрегата 02140511 вартістю 3 561 грн. 60 коп.; інв. №112520171, № агрегата 02140437 вартістю 3 587 грн. 92 коп.; інв. №112521036, № агрегата 04140614 вартістю 3 657 грн. 17 коп.; інв. №112520770, № агрегата 03140263 вартістю 3 583 грн. 33 коп.; інв. №112519912, № агрегата 01140146 вартістю 3 670 грн. 21 коп.; інв. №112520471, № агрегата 02140243 вартістю 3 583 грн. 33 коп.; інв. №112520422, № агрегата 01140047 вартістю 3 583 грн. 33 коп.; інв. №112519875, № агрегата 01140152 вартістю 3 686 грн. 66 коп.; інв. №112520488, № агрегата 01140063 вартістю 3 583 грн. 33 коп.; інв. №112519925, № агрегата 01140072 вартістю 3 670 грн. 21 коп.; інв. №112520122, № агрегата 02140388 вартістю 3 587 грн. 91 коп.; інв. №112519847, № агрегата 01140134 вартістю 3 686 грн. 67 коп.; інв. №112520096, № агрегата 02140366 вартістю 3 587 грн. 91 коп.; інв. №112520474, № агрегата 02140149 вартістю 3 583 грн. 33 коп.

Також згаданим судовим рішенням вирішено стягнути з ТзОВ «Айсхаус» на користь ТзОВ «Айс Запоріжжя» 1 827 грн. 00 коп. судового збору.

30.12.2014 року Господарським судом Львівської області видано накази про примусове виконання Рішення Господарського суду Львівської області від 16.12.2014 року у справі №914/4168/14.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 25.03.2015 року рішення Господарського суду Львівської області від 16.12.2014 року у справі №914/4168/14 залишено без змін, апеляційну скаргу ТзОВ «Айсхаус» без задоволення.

Таким чином, Рішення Господарського суду Львівської області від 16.12.2014 року у справі 914/4168/14 набрало законної сили 25.03.2015 року в порядку, встановленому статтею 85 ГПК України, та, у відповідності до приписів ч.5 ст.124 Конституції України і ч.1 ст. 115 ГПК України, є обов'язковим до виконання на всій території України.

03.04.2016 року на виконання постанови Львівського апеляційного господарського суду від 25.03.2015 року у справі № 914/4168/14 Господарським судом Львівської області видано відповідний наказ.

Суд зазначає і аналогічну правову позицію викладено у пункті 11 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року №9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» (у чинній станом на момент звернення Органу ДВС із заявою до суду редакції), що, у разі коли за результатами апеляційного розгляду оскаржене судове рішення буде залишене без змін, новий наказ на його виконання не видається, а виконується раніше виданий наказ. Якщо на час прийняття судового акта апеляційної інстанції строк для пред'явлення цього наказу до виконання закінчився, зазначений строк підлягає відновленню згідно із статтею 119 ГПК.

Орган ДВС у поданій заяві вказує на те, що, 18.02.2015 року державним виконавцем ВДВС Сокальського РУЮ винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження. Постановою від 30.11.2015 року винесено постанову про повернення виконавчого документа Стягувачеві. Із поданої Стягувачем заяви встановлено, що вказаний виконавчий документ до нього не надійшов.

Стягувач у поданих до суду 05.01.2017 року за вх. №361/17 поясненнях вказує на те, що Рішення Господарського суду Львівської області від 16.12.2014 року у справі №914/4168/14 не виконано, а виконавчі документи, видані на його примусове виконання втрачені.

Окрім того, Стягувач звертає увагу суду на той факт, що згідно пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «По виконавче провадження» виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Приписами частини першої статті 120 ГПК України встановлено, що у разі втрати наказу господарський суд може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення наказу до виконання.

Згідно частини третьої вказаної статті до заяви про видачу дубліката наказу мають бути додані довідка установи банку, державного виконавця, приватного виконавця чи органу зв'язку про втрату наказу; при втраті наказу стягувачем - довідка стягувача, підписана керівником чи заступником керівника та головним (старшим) бухгалтером підприємства, організації, що наказ втрачено і до виконання не пред'явлено.

Відповідно до пункту 2 ч.1 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» (у чинній станом на момент видачі Наказів редакції) виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Згідно приписів пункту 1 ч.1 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» (у чинній станом на момент видачі Наказів редакції) строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред'явленням виконавчого документа до виконання.

Нормою ч.3 ст.23 Закону передбачено, що, у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Судом встановлено, що Наказ Господарського суду Львівської області від 30.12.2014 року про примусове виконання рішення Господарського суду Львівської області від 16.12.2014 року у справі №914/4168/14 про стягнення з ТзОВ «Айсхаус» на користь ТзОВ «Айс Запоріжжя» 1 827 грн. 00 коп. судового збору був дійсним до предявлення до виконання з 25.03.2015 року по 25.03.2016 року, проте, переривався на підставі предявлення його до виконання. Так, згідно заяви Органу ДВС, постановою державного виконавця від 30.11.2015 року, виконавчий документ повернуто Стягувачу.

Відтак, строк предявлення до виконання Наказу Господарського суду Львівської області від 30.12.2014 року про примусове виконання рішення Господарського суду Львівської області від 16.12.2014 року у справі №914/4168/14 про стягнення з ТзОВ «Айсхаус» на користь ТзОВ «Айс Запоріжжя» 1 827 грн. 00 коп. судового збору завершився 30.11.2016 року.

Як вбачається із відтиску календарного штемпеля відділення поштового звязку про прийняття до пересилки простого листа, Заяву про видачу дубліката виконавчого документа Органом ДВС подано до суду 15.12.2016 року, тобто після закінчення строку предявлення його до виконання, що є підставою для відмови в задоволенні заяви про видачу дубліката наказу.

Окрім того, суд звертає увагу Заявника на те, що, в порушення вимог ч.3 ст.120 ГПК України, Органом ДВС не долучено до поданої заяви довідку про те, що виконавчий документ втрачено та не предявлено до виконання. Вказане також є самостійною підставою для відмови Органу ДВС в задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого документа.

В доповнення до вищенаведеного суд зазначає, що згідно приписів ч.4 ст.120 ГПК України за видачу стягувачу дубліката судового наказу справляється судовий збір у розмірі, встановленому законом.

Відповідно до норми ч.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (у чинній станом на момент звернення Органу ДВС із заявою про видачу дублікату виконавчого документу до суду редакції) судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно приписів статті 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» станом на 01.01.2016 року розмір мінімальної заробітної плати становить 1378,00 грн.

Приписами п.п.2 п.4 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» (у чинній станом на момент звернення Органу ДВС із заявою про видачу дублікату виконавчого документу до суду редакції) за видачу дубліката судового наказу та виконавчого листа ставка судового збору становить 0,03 розміру мінімальної заробітної плати.

Таким чином, сума судового збору, яку належало сплатити Органу ДВС за подання заяви про видачу дубліката виконавчого документа до суду становить 41,34 грн.

Належні, достатні та допустимі докази сплати судового збору в матеріалах справи відсутні, станом на час розгляду заяви по суті Учасниками судового процесу суду не заявлені та не подані.

Суд зазначає і аналогічна правова позиція викладена у Рішенні Конституційного Суду України від 27.01.2010 року №3-РП/2010 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положення пункту 18 частини першої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України у взаємозвязку із статтею 129 Конституції України (про апеляційне оскарження ухвал суду), що видача дубліката виконавчого листа включає в себе як видачу, так і відмову у його видачі, оскільки ці поняття взаємоповязані і стосуються одного і того ж самого виконавчого документа, який є тотожним за змістом і юридичною силою з оригіналом і породжує однакові правові наслідки.

З підстав наведеного суд дійшов висновків про те, що заяву в.о. начальника Сокальського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 15.12.2016р. №09-07/7315 про видачу дублікату наказу від 30.12.2014 року у справі №914/4168/14 слід відхилити та стягнути з Сокальського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області (80000, Львівська область, Сокальський район, м.Сокаль, вул. Міцкевича, буд.5; ідентифікаційний код 34721466) в доход Державного Бюджету України 41,34 грн. судового збору за подання до Господарського суду заяви про видачу дубліката виконавчого документа.

Наведене не позбавляє Заявника звернутись до суду з відповідною заявою з додержанням вимог ст.120 ГПК України та ст.4 Закону України «Про судовий збір».

Виходячи з наведеного та керуючись нормами ст. 22, 86, 120 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Заяву в.о. начальника Сокальського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 15.12.2016р. №09-07/7315 про видачу дублікату наказу від 30.12.2014 року у справі №914/4168/14 відхилити.

2. Стягнути з Сокальського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області (80000, Львівська область, Сокальський район, м.Сокаль, вул. Міцкевича, буд.5; ідентифікаційний код 34721466) в доход Державного Бюджету України 41,34 грн. судового збору за подання до Господарського суду заяви про видачу дубліката виконавчого документа.

Суддя Фартушок Т. Б.