ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

09.02.2017 Справа № 904/11814/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Проектно-вишукувальний інститут залізничного транспорту" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СОДЕЛЬ", м. Новомосковськ, Дніпропетровська область

Третя особа: Третя особа: Державне підприємство "Дніпропетровський проектно-вишукувальний інституту залізничного транспорту України", м. Дніпро

про визнання правочину недійсним Суддя Рудовська І.А.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: ОСОБА_1, довіреність № 1 від 03.01.17р.

від третьої особи: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі філії "Проектно-вишукувальний інститут залізничного транспорту" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" було подано позовну заяву про визнання недійсною Додаткову угоду №1 до договору від 27.11.2015р.№ 75-11-15 укладену 02.12.2005 р. між Філією, укладеної до Договору від 27.11.2015 №75-11-15 "Проектно вишукувальний інститут залізничного транспорту Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" та товариством з обмеженою відповідальністю "СОДЕЛЬ". Підставою для недійсності, на думку Позивача, є наступні обставини:1) відсутність в передавальному акті від 04.08.2015 зобов'язань перед ТОВ "СОДЕЛЬ"; 2) відсутність письмового дозволу правління Товариства на укладення правочину відповідно до п.5.6 Положення про філію. Вважає , що оскільки додаткова угода № 1 від 02.12.2015 р. без участі Державного підприємства "Дніпропетровський проектно - вишукувальний інститут залізничного транспорту" України ; ПАТ "Українська залізниця "не є правонаступником по зобов'язанню виниклому по договору № 1 , підписанти зі сторони Філії "Проектно вишукувальний інститут залізничного транспорту "ПАТ "Українська залізниця" не мали право на підписання додаткової угоди № 1 від 02.12. 2015 р. дана угода є недійсною. Посилаючись на ст. 203, 215 Цивільного кодексу України.

Товариство з обмеженою відповідальністю "СОДЕЛЬ" категорично заперечує проти позовних вимог, вважає їх безпідставними та спрямованими виключно на уникнення фінансової відповідальності, просить суд повністю відмовити у задоволенні позовних вимог, з підстав викладених у відзиві на позов (а. с. 55-57).

Третя особа: Державне підприємство "Дніпропетровський проектно- вишуковальний інститут залізничного транспорту України " вважає, що оскільки додаткова угода № 1 від 02.12.20015 р. була укладена без участі Державне підприємство "Дніпропетровський проектно- вишуковальний інститут залізничного транспорту України"; ПАТ "Українська залізниця " не є правонаступником по зобов'язанню виниклому по договору , підписанти зі сторони Філії "Проектно вишукувальний інститут залізничого транспорту "ПАТ "Українська залізниця" не мали право на підписання додаткової угоди № 1 від 02.12. 2015 р. дана угода є недійсною. Просить позов задовольнити позов в повному обсязі.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.12.16р. по справі № 904/11814/16 порушено провадження і розгляд справи призначено до розгляду у судовому засіданні на 12.01.17р.

Ухвалою Господарського суду від 12.01.17р. розгляд справи відкладено на 26.01.17р.

Ухвалою Господарського суду від 26.01.2017 р. розгляд справи відкладено на 09.02.2017 р. згідно ст. 77 ГПК України.

В судове засідання 09.02.17р. з'явився представник відповідача, який заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В порядку ст.85 ГПК України у судовому засіданні 09.02.2017 р. оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення представників сторін, дослідивши обставини у справі і подані ними докази, оцінивши їх в сукупності відповідно до вимог ст. 43 ГПК України, суд вважає що в позові слід відмовити, приймаючи до уваги наступне:

Відповідно до положень ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 6 ЦК України передбачено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.

27.11.2015 між Державним підприємством "Дніпропетровський проектно-вишукувальний інститут залізничного транспорту України" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "СОДЕЛЬ" (виконавець) було укладено договір №75-11-15 на проведення робіт з інвентаризації земель ДТГО "Львівська залізниця" на території м. Ковель Волинської області (надалі - договір), відповідно до умов якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов'язання виконати роботи з інвентаризації земельної ділянки ДТГО "Львівська залізниця" в м. Ковель Волинської області орієнтовною площею 259,4780 га. згідно Державного акту на право постійного користування землею І-ВЛ №000668 від 21.04.1999.

Технічні та інші вимоги до виконання робіт, до технічної документації з інвентаризації, викладені у технічному завданні, що є невід'ємною частиною договору (додаток № 1).

Відповідно до п. 2.1 договору, вартість робіт визначена на підставі погодженого сторонами кошторису на виконання робіт (додаток № 2) з розрахунку за 1 (один) га і становить 3 719,05 грн. без ПДВ.

Згідно із п. 2.2. договору, загальна вартість робіт з інвентаризації земельних ділянок за цим договором, є орієнтовною та становить 965 011,66 грн. без ПДВ.

Пунктом 2.3 договору сторони погодили, що розрахунки за виконані роботи здійснюється протягом 40 календарних днів з дати підписання між сторонами акту передачі-приймання робіт з інвентаризації земельної ділянки ДТГО "Львівська залізниця" в м. Ковель Волинської області в паперовій формі та після отримання коштів на розрахунковий рахунок від генерального замовника - ДТГО "Львівська залізниця".

Відповідно до п. 2.4. договору, при здійсненні остаточного розрахунку вартість виконаних робіт визначається за загальну площу земельної ділянки залізниці щодо якої проведено інвентаризацію та виготовлено технічну документацію з інвентаризації виходячи з розрахунку вартості робіт за 1 (один) га (згідно кошторису).

Згідно із п. 3.1. договору, після завершення робіт з виготовлення технічної документації з інвентаризації земельних ділянок виконавець передає замовнику акт передачі-приймання виконаних робіт у 3-х примірниках, 3 примірники технічної документації із землеустрою з інвентаризації земельних ділянок у паперовій та електронній формі.

Замовник протягом 15 календарних днів з дня одержання технічної документації з інвентаризації земельних ділянок в паперовій та електронній формах, зобов'язаний підписати та направити виконавцеві підписаний акт передачі-приймання виконаних робіт або мотивовану відмову від приймання робіт з переліком необхідних доробок і визначеними термінами їх усунення (п. 3.2. договору).

Відповідно до п. 3.5. договору, зі сторони замовника акт передачі-приймання виконаних робіт підписує директор або головний інженер ДП "Дніпропетровський проектно-вишукувальний інститут залізничного транспорту України" зі сторони виконавця - директор.

Строк виконання робіт - 5 (п'ять) місяців 25 днів з моменту підписання договору та надання Виконавцю вихідних даних (п. 4.1. договору).

Пунктом 5.4. договору на замовника покладено зобов'язання прийняти виконані роботи відповідно до умов цього договору та оплатити їх на підставі актів передачі-приймання виконаних робіт.

02.12.2015 між Філією "Проектно-вишукувальний інститут залізничного транспорту" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" та Товариством з обмеженою відповідальністю "СОДЕЛЬ" було укладено додаткову угоду № 1 до договору №75-11-15 від 27.11.2015.

Відповідно до умов додаткової угоди № 1 від 02.12.2015, змінено замовника - Державне підприємство "Дніпропетровський проектно-вишукувальний інститут залізничного транспорту України" на Філію "Проектно-вишукувальний інститут залізничного транспорту" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця". Підписантами з дотриманням правила двох підписів від замовника вважати начальника філії ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності від 01.12.2005 № 987 та в.о. заступника начальника філії ОСОБА_3 , який діє на підставі довіреності від 01.122005 № 979. Інші умови Договору , які не обумовлені цією Додатковою угодою , залишаються незмінними і сторони підтвердження за ними свої зобов'язання . Надана додаткова угода набуває чинності з дня її підписання сторонами, скріплення печатками і є невід'ємною частиною договору від 27.11.2015 № 75-11-15.

Що до відсутності в передавальному акті від 04.08.2015 зобов'язань перед ТОВ "СОДЕЛЬ". Згідно Статуту Публічного акціонерного товариства Українська залізниця" (затверджений Постановою КМУ від 02.09.15 №375), останнє утворене відповідно Закону України " Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", Постанови Кабінету Міністрів України № 200 від 25.06.2014 "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на базі Укрзалізниці, а також підприємств, установ та організацій залізничного транспорту загального користування, які організовані шляхом злиття, згідно з додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України № 200 від 25.06.2014 утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця". В означеному додатку до підприємств віднесено ДП "Дніпропетровський проектно-вишукувальний інститут залізничного порту України» (третя особа).

Згідно з частиною 2 пункту 2 Статуту Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" товариство є правонаступником всіх прав та обов'язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту. Враховуючи додаток №1 до постанови Кабінету Міністрів України № 200 25.06.2014 "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", є правонаступником, у тому числі, ДП "Дніпропетровський проектно-вишукувальний інститут залізничного транспорту України".

Факт правонаступництва підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань Відповідно до ст. 10 Закону "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Таким чином, беззаперечним є факт правонаступництва позивача по відношенню до прав обов'язків ДП "Дніпропетровський проектно-вишукувальний інститут залізничного транспорту України". Доказів про визнання недійсним запису в ЄДРПОУ щодо правонаступництва позивачем не надано.

ОСОБА_4, на який посилається позивач, складений станом на 04.08.2015, тобто на дату, що передувала укладенню Договору №75-11-15 від 27.11.2015 про проведення робіт з інвентаризації земель ДТГО "Львівська залізниця" на території м. Ковель Волинської області (далі - "Основний договір"). Жодної заборони на укладення різного роду договорів підприємствами, що перебувають в стадії припинення, законодавство України не містить. Тому, ДП "Дніпропетровський проектно-вишукувальний інститут залізничного транспорту України" цілком правомірно був укладений основний договір, права та обов'язки по якому перейшли до правонаступника - ПАТ "Українська залізниця". При чому, а ні статут позивача, а ні Закон України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", а ні Постанова Кабінету Міністрів України № 200 від 25.06.2014р. "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" не містять обумовлень чи виключень, пов'язаних із об'ємом прав та обов'язків, що перейшли за договорами.

Таким чином, в силу закону, що додатково підтверджується даними ЄДРПОУ, позивач є правонаступником всіх зобов'язань ДП "Дніпропетровський проектно-вишукувальний інститут залізничного транспорту України".

Той факт, що ДП "Дніпропетровський проектно-вишукувальний інститут залізничного транспорту України" досі не припинено не означає, що позивач не став його правонаступником.

Окремим письмовим доказом, що підтверджує факт правонаступництва, зокрема, щодо зобов'язань перед ТОВ "СОДЕЛЬ»" є внутрішнє зобов'язання №Л/П-152793-НЮ" 10.12.2015 р. , складене 10.12.2015р. Як вбачається із змісту вказаного документу, Регіональна філія "Львівська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця» та філія "Проектно-вишукувальний інститут залізничного транспорту" є правонаступниками ДТГО "Львівська залізниця" та ДП "Дніпропетровський проектно - вишукувальний інститут" відповідно.

Щодо відсутності письмово дозволу правління товариства відповідно до п.5.6 положення про філію. Обмеження, що зазначено в Положенні про філію ((п.5.6) може розглядатися виключно у випадках, коли Філія (як новостворений підрозділ) укладає нові правочини. Жодного обмеження, пов'язаного із правами та обов'язками, які перешли до позивача як до правонаступника ДП "Дніпропетровський проектно-вишукувальний інститут залізничного транспорту України" Положення не містить. Тобто, Додаткова угода № 1 до Основного договору не є новим правочином, спрямованим на набуття/зміну/припинення прав ПАТ "Українська залізниця" в особі філії "Проектно-вишукувальний інститут залізничного транспорту", а укладена в якості підтвердження факту правонаступництва. Позивач став правонаступником всіх прав та обов'язків ДП "Дніпропетровський проектно-вишукувальний інститут залізничного транспорту України", а не тільки тих, що обмежені сумою, еквівалентною 10 000 доларів США.

Отже, суд приходить до висновку, що порядок виконання умов договору та додаткової угоди , є таким що погоджений сторонами з урахуванням принципу вільного встановлення умов договору, а отже не суперечить нормам чинного законодавства.

Враховуючи вищевикладене, позивачем не доведено не відповідність спірної додаткової угоди № 1 до договору від 27.11.2015 р.№ 75-11-15 укладену 02.12.2005р. нормам чинного законодавства, а судом під час розгляду спору такого порушення, не встановлено.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину визначені ст. 203 Цивільного кодексу України, яка, зокрема, передбачає, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом та бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Підстави та наслідки недійсності правочинів передбачені, зокрема, ст. ст. 215, 216 Цивільного кодексу України. Так, встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є також правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Пленум Верховного Суду України в постанові від 28.04.1978 N3 "Про судову практику в справах про визнання угод недійсними" роз'яснив, що угода може бути визнана недійсною лише на підставі та з наслідками, передбаченими законом. В кожній справі про визнання угоди недійсною суд має встановити ті обставини, з якими закон пов'язує визнання угоди недійсною, та настання визначених юридичних наслідків.

Отже, вирішуючи спір про визнання угоди недійсною, господарський суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними та настання відповідних наслідків: відповідність змісту угоди вимогам закону, додержання встановленої форми угоди, правоздатність сторін за угодою, у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Крім того, вирішуючи спір про визнання угоди недійсною, необхідно правильно визначити момент вчинення правочину (ст. ст. 205-210, 640 Цивільного кодексу України (постова Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 № 9).

При вирішенні даного спору, судом відзначається, що спірна додаткова угода № 1 до договору від 27.11.2015 р. № 75-11-15 укладена в простій письмовій формі, що відповідає нормам чинного законодавства, укладена особами, які мається необхідний обсяг цивільної дієздатності, спрямований на реальне настання наслідків.

Статтею 15 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, скориставшись при цьому належним способом захисту, зокрема, наведеними статтею 16 Цивільного кодексу України: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право та ін.

Відповідно до ст. 1 та ст. 2 Господарського процесуального кодексу України правом на звернення до господарського суду за захистом порушеного права або охоронюваного законом інтересу наділені підприємства та організації, права та інтереси яких дійсно порушені.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги поданими суду доказами. Обовязок доказування згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони, кожна з яких повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до встановлених вище судом обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно із ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покласти на позивача .

Керуючись ст. ст. 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України , господарський суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Судовий збір покласти на позивача.

Суддя ОСОБА_5

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 84 ГПК

України 14 лютого 2017 р.