ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26.01.2017 Справа №905/820/15

Господарський суд Донецької області у складі: головуючого судді Шилової О.М.,

суддів Сажневої М.В., Паляниці Ю.О.

при секретарі судового засідання Кащеєві А.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м.Київ

до Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Макіївкагаз, м.Макіївка

про: стягнення 2464032,74грн. основного боргу, 326451,86грн. пені, 458231,69грн. інфляційних, 21828,56грн. 3% річних

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за дов.№14-94 від 18.04.2014р.,

від відповідача: не явився.

Суд перебував у нарадчій кімнаті

26.01.2017р. з 14-22год. до 14-27год.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м.Київ звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Макіївкагаз, м.Макіївка про стягнення 2464032,74грн. основного боргу, 326451,86грн. пені, 458231,69грн. інфляційних, 21828,56грн. 3% річних.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на Договір купівлі-продажу природного газу №13-296-Б від 20.12.2012р. та Додаткові угоди до нього, акти приймання-передачі природного газу від 31.01.2013р., 28.02.2013р., 31.03.2013р., 30.04.2013р., 31.05.2013р., 30.06.2013р., 31.07.2013р., 31.08.2013р., 30.09.2013р., 31.10.2013р., 30.11.2013р., 31.12.2013р., 31.01.2014р., 28.02.2014р., 31.03.2014р., 30.04.2014р., 31.05.2014р., 30.06.2014р., 31.07.2014р., 31.08.2014р., 30.09.2014р., 31.10.2014р., 30.11.2014р., 31.12.2014р. тощо.

До позову додає розрахунок сум основного боргу, пені, 3% річних та інфляційних нарахувань (а.с.8-18).

Протягом розгляду справи позивач надав суду:

1) з супровідним листом вх.№12215/15 від 22.09.2015р. копію доказу направлення відповідачу копії позовної заяви (а.с.133-134);

2) з супровідним листом вх.№2390/17 від 26.01.2017р. додаткові пояснення вх.№2387/17 від 26.01.2017р. про те, що протягом розгляду справи №905/820/15 відповідач будь-яких оплат заявлених до стягнення сум не здійснював, а також реєстр прийнятих від ПрАТ «Макіївкагаз» платежів за період 20.12.2012р. 01.10.2015р. включно (а.с.237-248);

Протягом розгляду справи відповідач надав суду:

1) клопотання №94 від 07.09.2015р. про відкладення розгляду справи з доданими копіями звернення відповідача до правоохоронних органів про захоплення підприємства та відповіді на звернення (а.с.89-94);

2) відзив №168 від 16.11.2015р. на позовну заяву, в якому просив суд не застосовувати штрафні санкції у вигляді пені, зменшити розмір інфляційних і 3% річних до 90%, а також відстрочити виконання рішення на 1 рік з дня набрання ним законної сили (а.с.169-173, 175-204);

3) клопотання №165 від 16.11.2015р. та №214 від 30.03.2016р. про відстрочення виконання рішення суду на 1 рік з дня набрання ним законної сили (а.с.174, 213-223).

Ухвалою суду від 08.09.2015р. за клопотанням позивача б/н від 08.09.2015р. строк розгляду спору був продовжений на 15 днів в порядку ст.69 ГПК України (а.с.95, 98).

Ухвалою суду від 22.09.2015р. (а.с.103) відмовлено у прийнятті зустрічного позову Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Макіївкагаз до Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України про внесення змін до п.6 Договору купівлі-продажу природного газу №13-296-Б від 20.12.2012р., поданого у справі №905/820/15.

Ухвалою суду від 09.10.2015р. (а.с.140) провадження у справі №905/820/15 зупинене до закінчення провадження з розгляду апеляційної скарги на ухвалу господарського суду від 22.09.2015р. у справі №905/820/15 та повернення матеріалів справи до господарського суду Донецької області.

Ухвалою суду від 29.12.2016р. (а.с.227) провадження у справі №905/820/15 поновлене, розгляд справи призначений на 26.01.2017р.

26.01.2017р. судом зроблено Витяг № з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Макіївкагаз (а.с.233-236). З Витягу вбачається, що станом на 26.01.2017р. відповідача не виключено із вказаного державного реєстру; найменування та місцезнаходження відповідача в позовній заяві зазначені вірно і після подання позову не змінились.

Відповідно до п.п.2, 3, 4 ч.2 ст.129 Конституції України, ст.ст.4-3, 33, 34, 43 ГПК України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Розглянувши наявні у матеріалах справи документи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно зясувавши всі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням докази, які мають значення для вирішення спору, суд

ВСТАНОВИВ:

20.12.2012р. між Публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (Продавець, позивач) та Приватним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації Макіївкагаз (Покупець, відповідач) був укладений Договір купівлі-продажу природного газу №13-296-Б (далі Договір, а.с.19-23).

Відповідно до п.1.1. Договору в редакції Додаткової угоди №8 від 22.12.2014р. (а.с.32) Продавець зобовязався передати у власність Покупцю у 2013 2015 роках природний газ, а Покупець прийняти та оплатити газ на умовах Договору.

Згідно з п.1.2. Договору газ, що продається за Договором, використовується Покупцем виключно для подальшої реалізації установам і організаціям, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів, які є кінцевими споживачами газу.

Продавець передає Покупцеві у період з 01.01.2013р. по 31.03.2015р. газ в обсязі до 5422390куб.м. (п.2.1. Договору в редакції Додаткової угоди №9 від 05.02.2015р., а.с.34).

Відповідно до п.6.1. Договору в редакції Додаткової угоди №3 від 28.04.2014р. (а.с.27) оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється Покупцем до 20-го числа місяця, наступного за місяцем реалізації газу, на підставі підписаного сторонами акта приймання-передачі газу за розрахунковий місяць.

За невиконання або неналежне виконання умов Договору сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України та Договором (п.7.1. Договору).

Відповідно до п.7.2. Договору в редакції Додаткової угоди №2 від 31.12.2013р. (а.с.25-26) у разі, якщо до 20 числа місяця, наступного за місяцем закінчення строку дії Договору в частині поставки газу (Розділ ХІ Договору), Покупець не здійснить повну оплату фактично отриманого за Договором природного газу, Покупець зобовязався (крім суми заборгованості) сплатити Продавцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Сторони домовились про те, що строк, у межах якого вони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за Договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у три роки (п.9.3. Договору).

За первісною редакцією п.11. (а.с.23) Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, діє в частині реалізації газу до 31.12.2013р., а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

Сторони неодноразово домовлялись про продовження строку дії Договору (Додаткові угоди №2 від 31.12.2013р. та №8 від 22.12.2014р. а.с.25-26, 32-33).

Так, п.3 Додаткової угоди №8 від 22.12.2014р. сторони виклали п.11. Договору в наступній редакції: «Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склались між сторонами з 01.01.2013р., і діє в частині реалізації газу до 31.03.2015р., а в частині проведення розрахунків за газ до їх повного здійснення» (а.с.32).

Додатковими угодами №1 від 10.07.2013р., №2 від 31.12.2013р., №3 від 28.04.2014р., №4 від 15.05.2014р., №5 від 05.09.2014р., №6 від 10.11.2014р., №7 від 08.12.2014р., №9 від 05.02.2015р. до Договору сторони домовлялись про зміну ціни на газ, викладаючи п.5.2. Договору в новій редакції (а.с.24-31, 34).

Договір та всі перелічені вище Додаткові угоди до нього підписані представниками обох сторін та скріплені їхніми печатками.

З актів приймання-передачі природного газу (а.с.35-58) вбачається, що Відповідач на підставі Договору прийняв від позивача у січні 2013 року грудні 2014 року природний газ в загальному обсязі 3837390куб.м. на загальну суму 16084449,96грн.

Акти підписані без зауважень і скріплені печатками Продавця та Покупця.

Отже, позивач свої зобовязання за Договором у 2013 та 2014 роках виконав належним чином.

Відповідач у відзиві №168 від 16.11.2015р. на позовну заяву визнав основний борг за Договором в сумі 2464032,74грн. (а.с.170, 204).

З наданого позивачем реєстру прийнятих від ПрАТ «Макіївкагаз» платежів за період 20.12.2012р. 01.10.2015р. включно (а.с.239-248) вбачається, що відповідач поставлений у січні, лютому та квітні грудні 2013 року, лютому жовтні 2014 року газ оплатив своєчасно і в повному обсязі; поставлений у березні 2013 року та січні 2014 року газ оплатив повністю, але з простроченням; поставлений у листопаді 2014 року газ оплатив частково в сумі 126969,70грн. та з простроченням.

За твердженням позивача відповідач оплат за поставлений у грудні 2014 року газ до винесення рішення у даній справі не здійснював, внаслідок чого за зобовязаннями листопада грудня 2014 року у Покупця існує заборгованість за поставлений на підставі Договору природний газ в загальній сумі 2464032,74грн., з яких 1311040,58грн. борг за листопад і 1152992,16грн. за грудень (а.с.8-18, 238, 239-248).

Таким чином, відповідач свого обовязку з повної та своєчасної оплати отриманого у листопаді та грудні 2014 року природного газу у встановлені Договором терміни не виконав, чим порушив умови Договору, вимоги ст.ст.525, 526, 530 Цивільного кодексу (далі ЦК) України та ст.193 Господарського кодексу (далі ГК) України щодо обовязковості виконання зобовязання належним чином відповідно до умов договору та у строк, встановлений у зобовязанні. Отже, позовна вимога про стягнення 2464032,74грн. основного боргу за газ, поставлений відповідачу у листопаді та грудні 2014 року, є обґрунтованою, доведеною та такою, що не спростована відповідачем і підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі приписів ст.625 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача 458231,69грн. інфляційних нарахувань та 3% річних у розмірі 21828,56грн.

Судом перевірено розрахунки вказаних сум та встановлено:

1) Порядок нарахування річних (а.с.8-18) суперечить умовам п.6.1. Договору та приписам ч.2 ст.251, ч.2 ст.252, ст.253 ЦК України з огляду на таке.

Терміном є певний момент у часі, з настанням якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення (ч.2 ст.251 ЦК України). Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч.2 ст.252 ЦК України). Отже, в п.6.1. Договору сторони узгодили термін, до якого Покупець має право сплачувати за поставлений газ, не вважаючись таким, що прострочив 20 число місяця, наступного за місяцем поставки газу. У разі неоплати газу у цей термін для Покупця мають настати наслідки згідно з умовами п.7.1. Договору та приписами ст.625 ЦК України, а саме: боржник вважається таким, що прострочив і починає перебіг строк, протягом якого підлягають нарахуванню річні. За приписами ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок тобто з наступного дня після визначеного терміну. Оскільки терміном, визначеним сторонами у Договорі, є 20 число місяця, наступного за місяцем поставки газу то перебіг строку нарахування річних має починатися з 21 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Таким чином, нарахування річних починаючи з 20 числа місяців, наступних за місяцями поставки газу, здійснене позивачем неправомірно.

З огляду на викладене стягненню на користь позивача підлягає сума 3% річних у розмірі 21614,98грн., нарахована на заборгованість:

- за березень 2013 року у сумі 11,97грн. за період 21. 22.04.2013р.;

- за січень 2014 року у сумі 35,46грн. за період 21. 27.02.2014р.;

- за листопад 2014 року у сумі 13038,57грн. за період 21.12.2014р. 20.04.2015р.

- за грудень 2014 року у сумі 8528,98грн. за період 21.01.2015р. 20.04.2015р.

2) Здійснений позивачем розрахунок інфляційних нарахувань (а.с.8-18) є арифметично вірним. З огляду на викладене стягненню на користь позивача підлягають інфляційні в загальній сумі 458231,69грн., нараховані на заборгованість:

- за листопад 2014 року в сумі 266000,23грн. за період січень березень 2015 року;

- за грудень 2014 року в сумі 192231,46грн. за період лютий березень 2015 року.

У відзиві №168 від 16.11.2015р. на позовну заяву відповідач просив суд зменшити розмір інфляційних та 3% річних до 90%. Суд відмовляє у зазначеному клопотанні з огляду на те, що ч.3 ст.551 ЦК України, ч.1 ст.233 ГК України та п.3 ст.83 Господарського процесуального кодексу України не передбачають права суду на зменшення розміру річних та інфляційних нарахувань, що підлягають стягненню на підставі ст.625 ЦК України, оскільки 3% річних та інфляційні нарахування не є ані неустойкою, ані штрафними санкціями.

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (ч.1 ст.259 ЦК України). Отже, умови п.9.3. Договору, якими строк позовної давності щодо стягнення пені встановлений тривалістю у три роки, відповідають приписам чинного законодавства.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем взятих на себе за п.6.1, п.7.2 Договору зобовязань, позивач просить суд стягнути з відповідача 326451,86грн. пені, нарахованої на заборгованість:

- за березень 2013 року за період 20.04.2013р. 22.04.2013р.;

- за січень 2014 року за період 20.02.2014р. 27.02.2014р.;

- за листопад 2014 року за період 20.12.2014р. 20.04.2015р.;

- за грудень 2014 року за період 20.01.2015р. 20.04.2015р.

Суд відмовляє в задоволенні вимог про стягнення пені з огляду на наступне.

Відповідно до приписів ст.ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними у визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до п.7.2. Договору в редакції Додаткової угоди №2 від 31.12.2013р. (а.с.26) у разі, якщо до 20 числа місяця, наступного за місяцем закінчення строку дії Договору в частині поставки газу, Покупець не здійснить повну оплату фактично отриманого за Договором природного газу, Покупець зобовязується (крім суми заборгованості) сплатити Продавцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Сторони домовились про те, що Додаткова угода №2 від 31.12.2013р. набуває чинності з дати її підписання сторонами та скріплення їх підписів печатками і поширює свою дію на відносини, що фактично склались між ними з 01.01.2013р. Вказане не суперечить приписам ч.ч.2, 3 ст.631 ЦК України.

Згідно з п.11. Договору в редакції Додаткової угоди №8 від 22.12.2014р. Договір діє в частині реалізації газу до 31.03.2015р. (а.с.32).

Отже, волевиявлення сторін Договору виражене наступним чином: незважаючи на те, що прострочення Покупця з оплати отриманого газу виникає з 21-го числа кожного місяця, наступного за місяцем реалізації газу (п.6.1. Договору а.с.21, 26, 27), нарахування пені за порушення Покупцем грошового зобовязання має починатися з 21 числа місяця, наступного за місяцем закінчення строку дії Договору в частині поставки газу, одночасно для всіх здійснених за Договором поставок газу (п.7.2. Договору в редакції, чинній на момент звернення позивача до суду з даним позовом).

Таким чином, за умовами Договору позивач має право нараховувати пеню починаючи з 21.04.2015р. (з урахуванням приписів ч.2 ст.251, ч.2 ст.252, ст.253 ЦК України) і лише на ту заборгованість, яка станом на зазначену дату залишалась несплаченою.

Суд також зазначає, що з урахуванням змісту п.1.2. та п.12 Договору, Витягу від 26.01.2017р. з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо відповідача (а.с.233 зворотній бік, 235), № Ліцензії відповідача серії АГ №507425 від 18.05.2011р. (а.с.202), Наказу Антитерористичного центру при Службі безпеки України №33/6/а від 07.10.2014р. Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення, п.2 ст.1 Постанови Кабінету Міністрів України №705 від 25.07.2012р. "Про визначення гарантованих постачальників природного газу" на правовідносини сторін за Договором розповсюджується дія ч.2 ст.2 Закону України «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси», якою до завершення антитерористичної операції встановлено мораторій на нарахування та стягнення пені та інших штрафних санкцій енергопостачальними компаніями у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси підприємствами виконавцями/виробниками житлово-комунальних послуг, що надають такі послуги у районі проведення антитерористичної операції. Закон набрав чинності 07.02.2015р.

Протягом розгляду справи відповідач надав суду клопотання №165 від 16.11.2015р. та №214 від 30.03.2016р. про відстрочення виконання рішення суду на 1 рік з дня набрання ним законної сили (а.с.174, 213-215).

Суд відмовляє у задоволенні вказаних клопотань з огляду на тривалість розгляду справи судом, а також те, що докази на підтвердження обставин, наведених у клопотаннях як підстави для надання відстрочки, були подані за 10 місяців до винесення судом рішення у даній справі і можуть містити застарілу інформацію. Ані оновлених доказів, ані письмових пояснень з цього приводу відповідачем після поновлення провадження у даній справі надано суду не було.

Суд зазначає, що статтею 121 ГПК України передбачене право сторони на звернення з заявою про надання відстрочки або розстрочки виконання рішення і після його винесення судом.

Судові витрати розподіляються відповідно до приписів абз.3 ч.1 ст.49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі ст.129 Конституції України; ст.ст.6, 251-253, 259, 525, 526, 530, 551, 625, 627, 631 Цивільного кодексу України; ст.ст.193, 233 Господарського кодексу України; Закону України «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси» №85-VІІІ від 13.01.2015р.; п.2 ст.1 Постанови Кабінету Міністрів України №705 від 25.07.2012р. "Про визначення гарантованих постачальників природного газу"; керуючись ст.ст.4-2, 4-3, 22, 33, 34, 43, 44, 49, 69, 78, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м.Київ до Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Макіївкагаз, м.Макіївка про стягнення 2464032,74грн. основного боргу, 326451,86грн. пені, 458231,69грн. інфляційних, 21828,56грн. 3% річних задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Макіївкагаз (86125, Донецька область, м.Макіївка, вул.Артема, 1; ідентифікаційний код 20316900) на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01001, м.Київ, вул.Б. Хмельницького, 6; ідентифікаційний код 20077,74грн. основного боргу, 458231,69грн. інфляційних втрат, 21614,98грн. 3% річних, 58876,34грн. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому розділом ХІІ Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 26.01.2017р. оголошено та підписано вступну і резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 31.01.2017р.

Головуючий суддя О.М. Шилова

Суддя М.В. Сажнева

Суддя Ю.О.Паляниця

надруковано 3 примірники:

1 до справи, 2 сторонам