ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

03.02.2017р. Справа №908/2931/15

Господарський суд Донецької області у складі судді Кротінової О.В. за заявою заступника начальника Центрального відділу державної виконавчої служби м.Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькі й області ОСОБА_1 №14.2.-18-73 від 24.01.2017р. про звернення стягнення на належні боржнику грошові кошти, які знаходяться на рахунках інших осіб (в порядку ст. 121-3 ГПК України),

без виклику представників сторін,

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Донецької області звернувся заступник начальника Центрального відділу державної виконавчої служби м.Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 із заявою №14.2.-18-73 від 24.01.2017р. про звернення стягнення на належні боржнику, Комунальне підприємство «Компанія «Вода Донбасу» , від інших осіб грошові кошти у розмірі 10 757 504,53 грн., що розміщені на рахунках Комунального виробничого підприємства «Краматорський водоканал» в установах банків та інших фінансових установах.

Визначено розгляд заяви без участі заявника ОСОБА_1, заступника начальника Центрального відділу державної виконавчої служби м.Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.

Заява мотивована тим, що на примусовому виконанні у Центральному відділі державної виконавчої служби м.Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області знаходиться зведене виконавче провадження ВП №47065424 з примусового виконання наказів про стягнення боргів, виданих господарським судом Донецької області та господарським судом Запорізької області; постанов, виданих Жовтневим ВДВС м.Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області про стягнення з боржника виконавчого збору на користь держави, а усього про стягнення з Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» на суму 10 757 504,53 грн., з яких загальна сума боргу складає 9 652 454,91 грн., сума виконавчого збору 1 105 049,62 грн., а саме:

- за наказом господарського суду Донецької області від 23.06.2015р. у справі №908/2931/15,

- за наказом господарського суду Донецької області від 14.07.2015р. у справі №908/2903/15,

- за наказом господарського суду Донецької області від 01.10.2015р. у справі №905/1225/15,

- за наказом господарського суду Запорізької області від 25.05.2015р. у справі №908/2438/15-г,

- за наказом господарського суду Донецької області від 22.07.2015р. у справі №905/204/15,

- за наказом господарського суду Донецької області від 01.09.2015р. у справі №905/252/15,

- за наказом господарського суду Запорізької області від 08.06.2015р. у справі №908/2431/15-г,

- за наказом господарського суду Донецької області від 13.08.2015р. у справі №908/2912/15,

- за наказом господарського суду Запорізької області від 18.06.2015р. у справі №908/2726/15,

- за наказом господарського суду Донецької області від 22.07.2015р. у справі №908/3198/15,

- за наказом господарського суду Донецької області від 13.08.2015р. у справі №908/2928/15,

- за наказом господарського суду Донецької області від 18.06.2015р. у справі №908/2932/15,

- за наказом господарського суду Донецької області від 13.08.2015р. у справі №908/2911/15,

- за наказом господарського суду Запорізької області від 25.05.2015р. у справі №908/2725/15,

- за наказом господарського суду Запорізької області від 27.05.2015р. у справі №908/2115/15-г,

- за наказом господарського суду Донецької області від 18.08.2015р. у справі №908/3311/15,

- за наказом господарського суду Запорізької області від 05.06.2015р. у справі №908/2153/15-г,

- за наказом господарського суду Запорізької області від 27.05.2015р. у справі №908/2115/15-г,

- за наказом господарського суду Донецької області від 13.08.2015р. у справі №908/3282/15,

- за наказом господарського суду Запорізької області від 18.06.2015р. у справі №908/2730/15,

- за наказом господарського суду Донецької області від 08.09.2015р. у справі №908/2929/15,

- за наказами господарського суду Запорізької області від 26.05.2015р. у справі №908/2432/15-г,

- за наказом господарського суду Донецької області від 13.08.2015р. у справі №905/813/15,

- за наказом господарського суду Запорізької області від 02.06.2015р. у справі №908/2044/15-г,

- за наказом господарського суду Запорізької області від 02.06.2015р. у справі №908/2615/15-г,

- за наказом господарського суду Запорізької області від 03.06.2015р. у справі №908/2771/15,

- за наказом господарського суду Донецької області від 02.09.2015р. у справі №908/1164/15,

- за наказом господарського суду Донецької області від 23.09.2015р. у справі №905/1055/15,

- за наказом господарського суду Донецької області від 19.11.2015р. у справі №905/2711/15,

- за наказом господарського суду Донецької області від 28.01.2016р. у справі №905/190/16,

- за наказом господарського суду Донецької області від 12.07.2012р. у справі №5006/35/48/2012.

Під час його виконання до відділу надійшов лист боржника №03/02/вх4-1026-16 від 26.12.2016р., у якому запропоновано звернути стягнення на кошти Комунального виробничого підприємства «Краматорський водоканал» , які він заборгував станом на 01.12.2016р. у розмірі 10 645 036,53 грн. перед Словянським регіональним виробничим управлінням КП «Компанія «Вода Донбасу» та в розмірі 8 247 970,98 грн., перед Регіональним управлінням з експлуатації каналу КП «Компанія «Вода Донбасу».

Посилаючись на ст. 121-3 ГПК України, заявник просить суд вирішити питання про звернення стягнення на належні боржнику, Комунальне підприємство «Компанія «Вода Донбасу» , від інших осіб грошові кошти у розмірі 10 757 504,53 грн., що розміщені на рахунках Комунального виробничого підприємства «Краматорський водоканал» в установах банків та інших фінансових установах.

Розглянувши означену заяву, суд дійшов висновку, що остання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Статтею 121-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що питання про звернення стягнення на належні боржнику від інших осіб грошові кошти, що розміщені на рахунках таких осіб в установах банків та інших фінансових установах, під час виконання судових рішень вирішуються господарським судом за заявою державного виконавця, приватного виконавця.

Господарський суд невідкладно розглядає заяву державного виконавця, приватного виконавця без виклику чи повідомлення сторін, інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Дослідив означену норму господарського процесуального законодавства, поряд із статтями розділу XIV Господарського процесуального кодексу України, слідує встановлення процесуальної можливості вирішення питань, повязаних із проблемами, що виникають під час виконання рішення господарського суду за рахунок коштів, належних боржнику від інших осіб, що розміщені на рахунках таких осіб в установах банків та інших фінансових установах.

Разом з цим, заявником не визначено на виконання якого саме рішення та якого суду потрібно вчинити запитувану процесуальну дію, що виключає можливість обєктивного розгляду обґрунтованості заявленої вимоги.

Одночасно, слід зауважити на такому.

Згідно з ст.1 Закону України "Про виконавче провадження"виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як унормовано у п.1 ч.1 ст.10 приведеного Закону, заходами примусового виконання рішень, зокрема, є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, обєкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Відповідно до ч.4 ст.18 Закону вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов'язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Частинами 1- статті 53 Закону визначено, що виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб. Зазначені особи зобов'язані подати на запит виконавця у визначений ним строк відомості про належне боржнику майно, що перебуває у них, та майно чи кошти, які вони повинні передати боржнику. Після надходження відомостей про наявність майна боржника виконавець проводить опис такого майна, накладає на нього арешт, вилучає його і реалізує в установленому цим Законом порядку. Якщо особа, в якої перебуває майно боржника, перешкоджає виконавцю у вилученні такого майна, воно вилучається виконавцем у примусовому порядку. Готівка та майно, що належать боржнику від інших осіб, вилучаються виконавцем у таких осіб у присутності понятих. На належні боржникові у разі передачі від інших осіб кошти, що перебувають на рахунках у банках та інших фінансових установах, стягнення звертається виконавцем на підставі ухвали суду в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст.ст.192, 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, грошові кошти є річчю (майном). Відповідно до ст.317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно із ст.1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Як передбачено ч.2 ст.1071 Цивільного кодексу України, грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених договором між банком і клієнтом.

Згідно зі ст.1074 Цивільного кодексу України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Відповідно до п.1.39 частини першої статті 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" примусове списання - це списання коштів, що здійснюється стягувачем без згоди платника на підставі встановлених законом виконавчих документів у випадках, передбачених законом.

Отже, правовою гарантією на невтручання у право власності на кошти є рішення суду, що відповідає ст.41 Конституції України, згідно з якою ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об'єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

При вирішенні поданої в порядку ст.53 Закону заяви суд повинен враховувати, що звернути стягнення на належні боржнику від інших осіб грошові кошти, що знаходяться на рахунках цих осіб в установах банків та інших фінансових установах, можливо лише за умови безспірності права боржника на такі грошові кошти.

Разом з тим, як зміст поданої заяви так і документи долучені до неї достовірно та переконливо не підтверджують ні належність боржнику означених у зверненні коштів, ні їх наявності у Комунального виробничого підприємства «Краматорський водоканал» на рахунках, ні розміру коштів на які має право боржник.

Представлені акти звірки розрахунків від 01.12.2016р. між Регіональним управлінням з експлуатації каналу Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» та КВП «Краматорський водоканал» за послуги технічного водопостачання за період з 01.10.2015р. по 30.11.2016р. за договором №28/4-1 від 28.04.2012р., та між Словянським регіональним виробничим управлінням КП «Компанія «Вода Донбасу» і КВП «Краматорський водоканал» за послуги з подачі питної води за період з 01.05.2016р. по 31.10.2016р. за договором №28/4-2 від 28.04.2012р. не можуть бути прийняти у якості доказу належності Комунальному підприємству «Компанія «Вода Донбасу» означених у них коштів за фактичними взаємовідносинами, оскільки цей документ не є первинним, а наявність чи відсутність будь-яких зобовязань сторін підтверджується саме первинними документами (накладними, рахунками тощо).

Крім того, акти звіряння взаєморозрахунків не можуть свідчити про здійснення сторонами господарської операції з відчуження майна, оскільки їх складання безпосередньо не призводить до змін у майновому статусі сторін. Акт звірки розрахунків не містить істотних умов, які б дозволили визначити зміст та природу прав і обов'язків сторін, підписання акту не впливає на майновий стан сторін, не призводить до змін в суті операції, ніяких прав та обов'язків у сторін в наслідок звіряння розрахунків між ними не виникає, тобто функція актів звірки розрахунків носить суто інформаційний характер.

До того ж акт звірки розрахунків є лише відображенням руху коштів в бухгалтерському обліку підприємств і не може вважатися доказом наявності або відсутності заборгованості.

Як визначає ст.32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.ст.33, 34, 43 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення для господарського суду не є обовязковим. Обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

З урахуванням викладеного, зважаючи на встановлені обставини та приписи чинного законодавства, господарський суд вважає заяву заступника начальника Центрального відділу державної виконавчої служби м.Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькі й області ОСОБА_1 №14.2.-18-73 від 24.01.2017р. про звернення стягнення на належні боржнику грошові кошти, які знаходяться на рахунках інших осіб (в порядку ст. 121-3 ГПК України) такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 86, 121-3 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву заступника начальника Центрального відділу державної виконавчої служби м.Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 №14.2.-18-73 від 24.01.2017р. про звернення стягнення на належні боржнику грошові кошти, які знаходяться на рахунках інших осіб (в порядку ст. 121-3 ГПК України) прийняти до свого провадження у межах справи №908/2931/15.

2. У задоволенні заяви заступника начальника Центрального відділу державної виконавчої служби м.Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 №14.2.-18-73 від 24.01.2017р. про звернення стягнення на належні боржнику, Комунальне підприємство «Компанія «Вода Донбасу» , від інших осіб грошові кошти у розмірі 10 757 504,53 грн., що розміщені на рахунках Комунального виробничого підприємства «Краматорський водоканал» в установах банків та інших фінансових установах відмовити.

3. Копію ухвали надіслати до Центрального ВДВС м.Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області вул.Грецька, 19, м.Маріуполь, Донецька область.

Суддя О.В. Кротінова