РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2017Справа №910/22349/16
За позовом Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна"

до Товариства з додатковою відповідальністю "Київ Ре"

про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 21333,70 грн.

Суддя Грєхова О.А.

Представники сторін:

від позивача: Карась В.В. - представник за довіреністю;

від відповідача: не з'явилися.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Страхова компанія "Універсальна" (надалі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Київ Ре" (надалі - відповідач) про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 21333,70 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем на підставі Договору добровільного страхування наземного транспорту №3014/215/005702 від 01.09.2015 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля марки «Hyundai», реєстраційний номер НОМЕР_1, а тому позивачем відповідно до положень статті 27 Закону України "Про страхування" та статей 993, 1191 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, якою є відповідач у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.12.2016 порушено провадження у справі №910/22349/16, розгляд справи призначено на 16.01.2017; зобов'язано Моторне (транспортне) страхове бюро України надати інформацію щодо полісу №АЕ/4015203.

15.12.2016 до відділу діловодства суду від МТСБУ надійшла витребувана судом інформація.

13.01.2017 від позивача через відділ діловодства суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.01.2017 за клопотанням позивача розгляд справи відкладено на 30.01.2017.

У судовому засіданні 30.01.2017 представник позивача позовні вимоги підтримав, а також подав додаткові документи до матеріалів справи.

Представник відповідача в засіданні суду 30.01.2017 проти позову заперечив.

Відповідно до ч. 3 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 30.01.2017 оголошено перерву до 06.02.2017.

Представник позивача в судовому засіданні 06.02.2017 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, крім того, подав додаткові документи до матеріалів справи.

Представник відповідача в засідання господарського суду свого представника не направила, про причини неявки суду не повідомила, хоча про час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином.

Відповідно до п. 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за без його участі.

На виконання вимог ст. 81-1 ГПК України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 06.02.2017 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального Кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, який приймав участь у розгляді справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

01.09.2015 між Публічним акціонерним товариством "Страхова компанія "Універсальна" (страховик) та ОСОБА_2 (страхувальник) укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №3014/215/005702 (далі - договір добровільного страхування), предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом - автомобілем марки «Hyundai», реєстраційний номер НОМЕР_1, 2012 року випуску.

Договором визначено, що до страхових випадків відноситься зокрема ДТП, а вигодонабувачем є страхувальник.

Строк дії договору встановлено з 07.09.2015 по 06.09.2016.

За умовами п. 1.12., 10.1., 10.1.2. договору добровільного страхування розрахунок суми страхового відшкодування при настанні страхових випадків за ризиками «ДТП» здійснюється на основі: аварійного сертифікату підготовленого уповноваженою страховиком особою, звіту, калькуляції вартості відновлювального ремонту на СТО запропонованої страховиком.

За приписами статті 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 980 ЦК України визначено, що предметом договору страхування можуть бути, зокрема, майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування).

Як встановлено в ст. 8 Закону України "Про страхування" страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

18 грудня 2015 року близько 19 год. 00 хв. у м. Львові по просп. Чорновола відбулась дорожньо-транспортна пригода, а саме: ОСОБА_3, керуючи автомобілем марки «Skoda», реєстраційний номер НОМЕР_2, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Hyundai», реєстраційний номер НОМЕР_1, в результаті чого транспортні засоби отримали технічні пошкодження.

Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 13.01.2016 у справі №466/10723/15-п встановлено порушення ОСОБА_3 вимог п. 12.1., 13.1. Правил дорожнього руху України, визнано його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також накладено стягнення у вигляді штрафу.

25.12.2015 власник автомобіля марки «Hyundai», реєстраційний номер НОМЕР_1, звернувся до позивача з заявою, в якій просив сплатити страхове відшкодування згідно з договором добровільного страхування наземного транспорту.

Станцією технічного обслуговування Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 виставлено власнику застрахованого автомобіля марки «Hyundai», реєстраційний номер НОМЕР_1, рахунок-фактуру №СПД-000004 від 11.01.2016 на загальну суму 22333,70 грн.

Відповідно до Звіту №239/16 про оцінку автомобіля «Hyundai», реєстраційний номер НОМЕР_1 від 03.02.2016, складеного оцінювачем ОСОБА_5 (кваліфікаційне свідоцтво №2665 від 18.12.2004 ФДМ України), вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових КТЗ «Hyundai», реєстраційний номер НОМЕР_1, складає 23286,10 грн.

Згідно з нормами чинного законодавства та з урахуванням умов Договору добровільного страхування наземного транспорту №3014/215/005702 від 01.09.2015, позивач склав страховий акт №19720/1, відповідно до якого пошкодження автомобіля марки «Hyundai», реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок ДТП визнано страховим випадком та призначено до виплати страхове відшкодування в загальному розмірі 22333,70 грн.

На підставі складеного страхового акту №19720/1, Публічне акціонерне товариство "Страхова компанія "Універсальна" сплатило суму страхового відшкодування в розмірі 22333,70 грн. на рахунок СТО ФОП ОСОБА_4, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення №97584 від 27.01.2016.

За фактом ремонту автомобіля марки «Hyundai», реєстраційний номер НОМЕР_1, СТО ФОП ОСОБА_4 складено акт виконаних робіт №СПД-000018 від 11.02.2016 на суму 22333,70 грн.

Позивач звертався до Товариства з додатковою відповідальністю "Київ Ре" (як особи, відповідальної за завдану шкоду) з заявою на виплату (страхового) відшкодування, в якій просив компенсувати витрати в розмірі 22333,70 грн.

Втім, ТДВ "Київ Ре" не надало відповіді на заяву та суму страхового відшкодування не сплатило, у зв'язку з чим ПАТ "СК "Універсальна" звернулося до Господарського суду міста Києва з даним позовом.

За змістом положень ч. 1 ст. 355 Господарського кодексу України об'єкти страхування, види обов'язкового страхування, а також загальні умови здійснення страхування, вимоги до договорів страхування та порядок здійснення державного нагляду за страховою діяльністю визначаються Цивільним кодексом України, цим Кодексом, законом про страхування, іншими законодавчими актами.

Згідно зі ст. 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Таким законом зокрема є норми ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування", відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов'язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов'язків свого попередника.

Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов'язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов'язок із відшкодування шкоди не виконала.

Перехід права вимоги за наведеними норми права (ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування") слід відрізняти від зворотної вимоги (регресу), яка регулюється положеннями ст. 1191 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Системний аналіз цієї норми дає підстави для висновку, що для її застосування необхідні дві умови: право регресної вимоги до винної особи має третя особа після виконання нею зобов'язання перед потерпілим; регрес має місце після припинення зобов'язання з відшкодування шкоди.

Позивач - Публічне акціонерне товариство "Страхова компанія "Універсальна" виплативши згідно з Договором добровільного страхування наземного транспорту №3014/215/005702 від 01.09.2015 страхове відшкодування потерпілому - ОСОБА_6, отримало від останньої права кредитора, а не регресу до особи, відповідальної за завдану шкоду.

Зважуючи на викладене, саме положеннями ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" регулюються правовідносини між сторонами у справі, яка розглядається, а не ст. 1191 ЦК України, на яку посилається позивач.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі №3-303гс15.

З матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб - автомобіль марки «Skoda», реєстраційний номер НОМЕР_2 (VIN-код НОМЕР_3), належить ОСОБА_7 та знаходився під керуванням ОСОБА_3

Доказів того, що ОСОБА_3 не мав права керування транспортним засобом «Skoda», реєстраційний номер НОМЕР_2, та притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 126 КУпАП матеріали справи не містять, а тому, враховуючи положення статті 62 Конституції України, які закріплюють принцип презумпції невинуватості особи, суд дійшов висновку, що дана особа керувала вказаним транспортним засобом на законних підставах.

Згідно зі ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

За змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина ОСОБА_3 у ДТП встановлена в судовому порядку, а тому шкода, заподіяна внаслідок експлуатації автомобіля марки «Skoda», реєстраційний номер НОМЕР_2, відшкодовується ним як законним володільцем вказаного транспортного засобу.

Під час розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_3 уклав з Товариством з додатковою відповідальністю "Київ Ре" Договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту (поліс) №АЕ/4015203, строк дії якого встановлено з 30.04.2015 по 29.04.2016 та предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Skoda» (VIN-код НОМЕР_3).

Отже, відповідальність за шкоду, заподіяну майну внаслідок експлуатації автомобіля марки «Skoda», реєстраційний номер НОМЕР_2 була застрахована відповідачем.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

При цьому за умовами п. 12.1 ст. 12 вказаного Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Полісом №АЕ/4015203 передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб становить 50000,00 грн., франшиза - 1000,00 грн.

За таких обставин, беручі до уваги розмір права зворотної вимоги, який перейшов до позивача (22333,70 грн.), а також визначені полісом №АЕ/4015203 розміри лімітів відповідальності та франшизи (1000,00 грн.), суд дійшов висновку, що з відповідача підлягає до стягнення 21333,70 грн. страхового відшкодування.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема, в силу вимог ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги, як і не надав доказів повної або часткової сплати заявленої до стягнення суми.

З урахуванням вищевикладеного, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 43, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Київ Ре" (01033, м. Київ, вулиця Тарасівська, будинок 38; ідентифікаційний код 33442139) на користь Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна" (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 9; ідентифікаційний код 20113829) страхове відшкодування в розмірі 21333 (двадцять одна тисяча триста тридцять три) грн. 70 коп. та 1378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. судового збору.

3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 13.02.2017.

Суддя Грєхова О.А.