ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2017 Справа №917/2140/16

м. Полтава

за позовом Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" в особі Полтавської філії міських електромереж ПАТ "Полтаваобленерго", 36000, м. Полтава, вул. М.Бірюзова, 47А

до Комунального підприємства "Полтаваелектроавтотранс" Полтавської міської ради, 36014, м. Полтава, вул. С.Халтуріна, 10

про стягнення 82 336,59 грн.

Суддя Пушко І.І.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 22.02.2016 року № 10-73/2154;

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність від 23.01.2017 року № 6.

Рішення приймається після перерви, оголошеної в судовому засіданні 26.01.2017 року.

Суть справи: розглядається позовна заява про стягнення 82336,59 грн. заборгованості згідно договору на постачання електричної енергії № 95 від 04.06.2003 року, з яких: 0,01 грн. основний борг за використану активну електричну енергію за листопад 2016 року; 76719,65 грн. пеня за несвоєчасну оплату активної електричної енергії за період з 01.01.2016 року по 30.11.2016 року, 5616,93 грн. - 3% річних на суму заборгованості за період з 01.01.2016 року по 30.11.2016 року.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем договірних зобов'язань в частині оплати вартості отриманої електричної енергії у визначені договором строки.

Факт несвоєчасності оплати основної вартості отриманої електричної енергії відповідачем визнається, однак, проти задоволення позовних вимог заперечує. Відповідач посилається, що отримав рахунок за березень 2016 року не 25.03.2016 року, а 28.03.2016 року, тому вважає суму позовних вимог необґрунтованою та надав свій розрахунок пені та 3% річних. Крім цього, з огляду на скрутне становище просить суд зменшити розмір пені на 50%.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

04.06.2003 року між сторонами по справі укладений договір № 95 про постачання електричної енергії (далі - Договір).

Згідно п.9.4 Договору термін його дії до 31.12.2003 року. Договір вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною із сторін не буде письмово заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Жодна із сторін не посилалася на припинення дії договору, отже він є продовженим.

Згідно умов Договору позивач постачає електричну енергію відповідачу, а відповідач зобов'язаний оплачувати постачальнику її вартість та здійснювати інші платежі відповідно до умов вказаного Договору та додатків до нього, що є невід'ємними частинами Договору (п. 1 Договору).

Пунктом 2.2.3 Договору визначено, що відповідач повинен оплачувати вартість електричної енергії згідно з умовами додатків «Порядок розрахунків» та «Графік знаття показів засобів обліку електричної енергії».

Відповідно до п.1 додатку «Порядок розрахунків» до Договору розрахунковим періодом вважається період з 1 числа попереднього місяця до такого ж числа поточного місяця.

Обсяг фактично спожитої за розрахунковий період електричної енергії, з урахуванням розрахункової величини втрат у відрізку мережі від місця встановлення засобів обліку до межі балансової належності електромереж, визначається відповідно до "Акту про обсяги спожитої (переданої) Споживачу електричної енергії".

Згідно п. 2.3 додатку «Порядок розрахунків» до Договору починаючи з дня складання "Акту про обсяги спожитої (переданої) Споживачу електричної енергії" Електропостачальна організація надає споживачу розрахунок вартості фактично спожитої електроенергії. Остаточний рахунок за минулий розрахунковий період здійснюється споживачем самостійно протягом 5 (10 для споживачів, які здійснюють розрахунки через свою територіально відокремлену головну організацію) днів з дня виписки рахунку.

Пунктом 10. додатку «Порядок розрахунків» до Договору передбачено, що у разі несвоєчасної оплати обумовлених даним порядком платежів постачальник електричної енергії проводить споживачу нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується.

Факт отримання відповідачем електричної енергії згідно умов договору підтверджується наявними у справі актами про обсяги переданої споживачу (спожитої споживачем) електричної енергії. Позивачем виставлялись відповідачу рахунки на оплату, копії яких знаходяться у справі.

Розрахунок позивача свідчить, що за період з 01.01.2016 року по 30.11.2016 року відповідач порушував обумовлені договором строки сплати електричної енергії.

Порушивши строки оплати, що визначені п. 2 додатку «Порядок розрахунків» до Договору, відповідач вважається таким, що прострочив грошове зобов'язання. В зв'язку з простроченням платежів позивач просить суд стягнути з відповідача 0,01 грн. основного боргу за використану активну електричну енергію за листопад 2016 року; а також передбачені законом та договором 76719,65 грн. пені за несвоєчасну оплату активної електричної енергії за період з 01.01.2016 року по 30.11.2016 року та 5616,93 грн. - 3% річних на суму заборгованості за період з 01.01.2016 року по 30.11.2016 року.

При розгляді спору по суті судом приймається до уваги наступне.

Відповідно до п. 2 ст. 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Згідно з п. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

У відповідності до ст.ст. 525, 526 Цивільного Кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобовязання не допускається.

Згідно п. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Ст. 612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобовязання, якщо він не почав його виконувати або не виконав його у строк, встановлений договором.

Стаття 625 ЦК України визначає обовязок боржника, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За ст. 611 ЦК України в разі порушення зобовязання настаються правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

За статтею 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Заперечення відповідача щодо розміру заявленої позивачем суми пені та 3% річних визнаються судом обґрунтованими з огляду на таке.

Рахунок №А0095 за березень 2016 року оформлений постачальником 28.03.2016 року та отриманий споживачем 28.03.2016 року, що визнається представником позивача в судовому засіданні, тому розрахунок пені та 3% річних позивач повинен був проводити починаючи з 04.04.2016 року. Розрахунок пені та 3% річних позивач здійснив з 01.04.2016 року, а тому безпідставно нарахував 2678,10 грн. пені за 01, 02, 03 квітня 2016 року та 3% річних на суму 182,60 грн. за аналогічний період.

За розрахунком відповідача, який судом визнається обґрунтованим, за період з 04.04.2016 року по 11.04.2016 року пеня складає 6248,88 грн., а 3% річних 426,06 грн.

Таким чином, загальний розмір пені за період з 01.01.2016 року по 30.11.2016 року складає 74041,55 грн., а 3% річних 5434,33 грн.

Вирішуючи заву відповідача про зменшення пені суд приймає до уваги, що в даному випадку сума пені в розмірі 74041,55 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача є завищеною, що не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. При цьому судом враховується позиція Конституційного Суду України у Рішенні від 11.07.2013 року № 7-рп/2013, згідно якої наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобовязання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Також, позивачем не взято до уваги, що відповідач розрахувався за отриману електроенергію (основний борг за даним позовом складає 0,01 грн.) і прострочення відповідача не було тривалим.

Таким чином, враховуючи наявні в матеріалах справи докази, на підставі п. 3 ст. 83 ГПК України суд зменшує розмір пені на 20% і тому позовні вимоги про стягнення пені підлягають частковому задоволенню на суму 59233, 24 грн., а в іншій частині у позові відмовляється.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. За ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Отже, матеріалами справи підтверджено, що відповідач не виконав належним чином своїх зобов'язань за Договором, а саме не сплачував у визначені строки вартість отриманої електроенергії, тому позов з урахуванням зібраних по справі доказів задовольняється судом частково, на суму 64667,58 грн., з яких: основний борг: 0,01 грн. пеня складає 59233,24 грн., 3 % річних 5434,33 грн., в іншій частині вимог у позові відмовляється в зв'язку з необґрунтованістю розрахунку.

Згідно п.6.3. Роз'яснення президії Вищого арбітражного суду України від 04.03.1998 року № 02-5/78, у разі коли господарський суд на підставі пункту 3 статті 83 ГПК зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов'язані зі сплатою державного мита, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем.

Судовий збір відповідно до частини пятої ст. 49 ГПК України покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Полтаваелектроавтотранс" Полтавської міської ради, 36014, м. Полтава, вул. С.Халтуріна, 10, на користь Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" в особі Полтавської філії міських електромереж ПАТ "Полтаваобленерго", 36000, м. Полтава, вул. М.Бірюзова, 47А, 0,01 грн. основного боргу; 59233 грн. 24 коп. пені; 5434 грн. 33 коп. - 3% річних; 1330 грн. 12 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині вимог у позові відмовити.

4. Видати наказ при набранні рішенням законної сили.

Суддя Пушко І.І.