РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2017Справа №910/22104/16

Суддя Господарського суду міста Києва Карабань Я.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом за позовом приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АХА СТРАХУВАННЯ» до товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛК СЕРВІС», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1, фізична особа - підприємець ОСОБА_2 про стягнення 82 291,07 грн.

за участю представників сторін:

від позивача - Зелінська А.С. (довіреність № 3417/18 від 23.12.2016);

від відповідача - Тітов С.С. (довіреність № б/н від 29.12.2016);

від третьої особи 1 - не з'явилися;

від третьої особи 2 - ОСОБА_5 (договір № б/н від 09.01.2017);

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2016 року приватне акціонерне товариство «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АХА СТРАХУВАННЯ» (далі по тексту - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛК СЕРВІС» (далі по тексту - відповідач 1) про стягнення 82 291,07 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані виплатою позивачем потерпілій особі страхового відшкодування згідно договору добровільного страхування наземного транспорту, внаслідок чого до позивача перейшло право вимоги до особи, відповідальної за збитки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.12.2016 порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 20.12.2016.

У судове засідання, призначене на 20.12.2016 представник позивача не з'явився, вимог ухвали суду від 05.12.2016 не виконав, про поважність причин нез'явлення та невиконання вимог суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку.

Представник відповідача у судове засідання з'явився, подав документи для долучення до матеріалів справи та заперечив проти задоволення позовних вимог з огляду на те, що є неналежним відповідачем у справі.

У судовому засіданні 20.12.2016, дослідивши матеріали справи, з урахуванням того, що згідно довідки № 85471175 про ДТП власником транспортного засобу, водій якого спричинив ДТП є фізична особа-підприємець ОСОБА_2, суд залучив до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 та водія транспортного засобу - фізичну особу ОСОБА_1 та відклав розгляд справи на 10.01.2017.

У судове засідання, призначене на 10.01.2017 представники сторін не з'явилися, вимог ухвал суду від 05.12.2016 та 20.12.2016 не виконали, про поважність причин нез'явлення та невиконання вимог суду не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.01.2017 розгляд справи відкладено на 25.01.2017.

23.01.2017 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

25.01.2017 через відділ діловодства суду від позивача надійшли пояснення по справі в яких позивач зазначив, що не має можливості надати суду докази права власності, розпорядження та керування транспортним засобом напівпричепа-цистерни FEBER, д.н.з НОМЕР_3 ФОП ОСОБА_2 Крім того, позивач зазначив, що згідно постанови Києво-Святошинського суду Київської області водій транспортного засобу перебував у трудових відносинах саме з відповідачем.

У судове засідання, призначене на 25.01.2017 представники сторін з'явилися та надали пояснення по суті спору.

У судовому засіданні судом оголошено про здійснення фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу за ініціативою суду в порядку, передбаченому ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову та надав суду відзив у якому зазначив, що водій транспортного засобу, що спричинив ДТП ніколи не перебував та не перебуває на даний час, що підтверджується штатним розписом відповідача, а тому останній є неналежним відповідачем у справі.

У судовому засіданні 25.01.2017 представник третьої особи 2 подав до суду документи для долучення до матеріалів справи та пояснення в яких повідомив суд про те, що станом на дату настання ДТП власником транспортного засобу RENAULT, д.н.з НОМЕР_4 та напівпричепа-цистерни FEBER, д.н.з НОМЕР_3 була фізична особа-підприємець ОСОБА_2. Крім того, у вказаних поясненнях третя особа 2 зазначила, що ОСОБА_1 (третя особа 1) на дату здійснення ДТП перебував на випробувальному терміні у ФОП ОСОБА_2, однак в подальшому не був прийнятий на роботу.

Представник третьої особи 1 у судове засідання 25.01.2017 не з'явився, вимог ухвали суду не виконав, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку.

З урахуванням наданих пояснень представника ФОП ОСОБА_2 (третьої особи 2) у судовому засіданні 25.01.2017 суд виніс на розгляд питання щодо заміни неналежного відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛК СЕРВІС» на належного - фізичну особу-підприємця ОСОБА_2.

Представник позивача в судовому засіданні 25.01.2017 заперечив проти заміни неналежного відповідача на належного.

У судовому засіданні 25.01.2017 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Вивчивши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини справи та докази на їх підтвердження, заслухавши повноважного представників сторін, судом встановлено таке.

27.08.2015 між приватним акціонерним товариством «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АХА СТРАХУВАННЯ» (далі по тексту - страховик, позивач) та публічним акціонерним товариством «Харківське автотранспортне підприємство № 16363» (далі по тексту - страхувальник) був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 9586а5х (далі по тексту - договір), відповідно до умов якого застраховано, зокрема, майнові інтереси страхувальника (вигодо набувача), що не суперечать закону, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом (ТЗ) та іншим майном, які вказані в розділі 5 цього договору (п. 4 договору).

Строк дії договору встановлений з 30.08.2015 по 29.08.2016 (п. 17 договору).

За умовами договору транспортний засіб застраховано, в тому числі, на випадок дорожньо-транспортної пригоди (п. 9 договору).

30.01.2016 у м. Вишневому Києво-Святошинського району Київської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого у позивача транспортного засобу VOLVO FN 12, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_6, під керуванням ОСОБА_7, з напівпричепом SCHMITZ, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить публічному акціонерному товариству «АТП 16363» та транспортного засобу RENAULT, д.н.з НОМЕР_4 та напівпричепа-цистерни FEBER, д.н.з НОМЕР_3, що належить фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2, під керуванням ОСОБА_1.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.02.2016 у справі № 369/1021/16-п ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні вказаного ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Вказаною постановою суду встановлено, що ОСОБА_1 працює водієм ТОВ «МІЛК-СЕРВІС».

Таким чином, через пошкодження внаслідок ДТП застрахованого транспортного засобу у позивача виник обов'язок виплатити страхове відшкодування згідно з умовами договору.

Згідно ст. 990 Цивільного кодексу України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта.

Відповідно до рахунку від 18.02.2016 № 16/109 ПАТ «АТП 16363» вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, а саме: напівпричепу SCHMITZ, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 162 781, 00 грн.

Позивачем, на підставі заяви страхувальника, 12.02.2016 був складений страховий акт, на підставі якого на рахунок ПАТ «АТП 16363» було перераховано 82 291, 07 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 22.02.2016 № 224863. Належним чином засвідчені копії вказаних документів містяться в матеріалах справи.

Таким чином, позивач виконав свої зобов'язання страховика за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів перед страхувальником у повному обсязі.

Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Після виплати страхового відшкодування до позивача перейшло право вимоги щодо сплати шкоди в розмірі виплаченого страхового відшкодування - 82 291, 07 грн до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

На підставі ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами першою та другою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо) (абзац 2 пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовом про відшкодування шкоди».

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Наявність вини ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження застрахованого транспортного засобу, підтверджена постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.02.2016.

Зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, а саме напівпричепа-цистерни FEBER, д.н.з НОМЕР_3 та транспортного засобу RENAULT, д.н.з НОМЕР_4 вбачається, що власником вказаних транспортних засобів є ОСОБА_2. Належним чином засвідчені копії вказаних документів містяться в матеріалах справи.

Крім того, відповідачем подано до суду належним чином засвідчені копії штатного розпису відповідача 01.01.2016, з 01.12.2016 з яких вбачається, що ОСОБА_1 ніколи не був пов'язаний трудовими відносинами з ТОВ «МІЛК СЕРВІС». Також відповідачем подано до суду належним чином засвідчену копію договору від 01.01.2016 № 01/01/2016-2 про надання послуг з перевезення сировини, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛК СЕРВІС», як замовником, та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2, як перевізником, відповідно до умов якого перевізник в рамках і на умовах договору буде надавати послуги з перевезення сировини, а замовник буде приймати і оплачувати послуги відповідно до умов договору.

Також у судовому засіданні заслухано пояснення представника третьої особи 2 щодо того, що фізична особа ОСОБА_1 (третя особа 1) на дату здійснення ДТП перебував на випробувальному терміні у ФОП ОСОБА_2, однак в подальшому не був прийнятий на роботу, та досліджено письмові докази, подані представником третьої особи 2, а саме свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу з якого вбачається, що власником транспортного засобу, що спричинив ДТП є фізична особа-підприємець ОСОБА_2. Зазначене також підтверджено письмовими поясненнями, наданими представником третьої особи в судовому засіданні.

З огляду на викладене, судом встановлено, що власником транспортного засобу RENAULT, д.н.з НОМЕР_4 та напівпричепа-цистерни FEBER, д.н.з НОМЕР_3 є фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (третя особа 2), а тому суд дійшов висновку, що ТОВ «МІЛК СЕРВІС» є неналежним відповідачем у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за наявністю достатніх підстав має право до прийняття рішення залучити за клопотанням сторони або за своєю ініціативою до участі у справі іншого відповідача.

Пунктом 1.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» роз'яснено, що заміна первісного відповідача належним відповідачем допускається лише за згодою позивача, яка має бути викладена в його письмовій заяві чи зафіксована в протоколі судового засідання. Якщо ж такої згоди не надано, то господарський суд у залежності від конкретних обставин справи, зокрема, розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і відмовляє в позові, оскільки відповідач не є належним.

Пунктом 1.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» роз'яснено, що заміна первісного відповідача належним відповідачем допускається лише за згодою позивача, яка має бути викладена в його письмовій заяві чи зафіксована в протоколі судового засідання. Якщо ж такої згоди не надано, то господарський суд у залежності від конкретних обставин справи, зокрема, розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і відмовляє в позові, оскільки відповідач не є належним.

У судовому засіданні 25.01.2017 суд виніс на розгляд питання щодо заміни неналежного відповідача у справі на належного, однак позивач заперечив проти заміни відповідача, про що зафіксовано в протоколі судового засідання.

З урахуванням викладеного суд розглянув справи в межах заявлених позовних вимог та відмову в задоволенні позову у зв'язку з тим, що товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛК СЕРВІС» є неналежним відповідачем у справі.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 1, 4, 12, 22, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. У задоволенні позову приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АХА СТРАХУВАННЯ» відмовити повністю.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Повне рішення складено 09 лютого 2017 року.

Суддя Я.А. Карабань