ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2017р. Справа№ 914/3149/16

За позовом: Публічного акціонерного товариства «Іскра», м.Львів

до відповідача: ТЕС-ЛАМП с.р.о. (TES-LAMP s.r.o.), м.Росице Чеська Республіка

про стягнення 20468,90 євро (що станом на 07.12.2016р. становить 573333,89грн.)

Суддя Щигельська О.І.

при секретарі Зарицькій О.Р.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 представник за довіреністю

від відповідач: ОСОБА_2 представник за довіреністю

Суть спору: позов заявлено Публічним акціонерним товариством «Іскра», м.Львів до ТЕС-ЛАМП с.р.о. (TES-LAMP s.r.o.), м.Росице Чеська Республіка про стягнення заборгованості в сумі 20468,90 євро, що станом на 07.12.2016р. становить 573333,89грн.

Ухвалою суду від 14.12.2016р. справу прийнято до провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні 16.01.2017р. Ухвалою суду від 16.01.2017р. розгляд справи відкладено на 06.02.2017р. у звязку з неявкою відповідача та беручи до уваги клопотання позивача.

Представникам сторін розяснено права та обовязки, передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України.

Представник позивача в судове засідання 06.02.2017р. зявився, долучив до матеріалів справи довідку про відсутність у провадженні судів інших справ між даними сторонами, з даного предмета і з тих же підстав (вх.№2525/17 від 23.01.2017р.), позовні вимоги підтримав повністю з підстав, вказаних у позовній заяві. Ствердив, зокрема, що в липні 2016 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Lamplitas» укладено контракт, на виконання умов якого останньому в серпні 2016 року поставлено товар на суму 20468,90 євро, який всупереч умовам контракту не оплачено, внаслідок чого виникла заборгованість. Окрім цього, в жовні 2016 року між позивачем, Товариством з обмеженою відповідальністю «Lamplitas» та відповідачем ТЕС-ЛАМП с.р.о. укладено договір про заміну боржника у зобовязанні (переведення боргу), за яким відповідач прийняв обовязок виконання на користь ПАТ «Іскра» безспірного грошового зобовязання на загальну суму 20468,90 євро, який, однак, не виконано. Просив позов задоволити.

Представник відповідача в судове засідання 06.02.2017р. зявився та зазначив, що обовязок із оплати товару ТЕС-ЛАМП с.р.о. не виконано, у звязку із чим виникла заборгованість в розмірі 20468,90 євро. Позовні вимоги про стягнення коштів визнав повністю, про що подав відповідну письмову заяву (вх.№4705/17 від 06.02.2017р.).

Інших заяв чи клопотань до початку судового засідання сторонами не подано.

Суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, в яких достатньо доказів для прийняття рішення по суті спору, у відповідності до ч.3 ст.4-3 ГПК України, судом створювались сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, у звязку із чим передбачені у ст.77 ГПК України підстави для відкладення розгляду справи не вбачаються.

Розглянувши матеріали справи та оцінивши подані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлено таке.

Між Публічним акціонерним товариством «Іскра» (продавець за контрактом, позивач по справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Lamplitas» (покупець за контрактом) укладено контракт № ІЕ 03/07-16 від 01.07.2016р., за яким продавець продає, а покупець купує товари за назвами, в асортименті, по цінах і в кількостях, визначеній специфікаціями, які з моменту їх підписання сторонами є невідємними частинами цього контракту (п.1.1).

За умовами договору, продаж товарів здійснюється на умовах FCA Львів, Україна за правилами Інкотермс 2010 (п.3.1). Товари супроводжуються такими документами: рахунок-фактура, товарно-транспортна накладна (CMR), сертифікат походження (п.3.3).

Так, на виконання умов контракту, позивачем відвантажено Товариству з обмеженою відповідальністю «Lamplitas» товар на суму 20468,90 євро, що підтверджується рахунками-фактурами (інвойсами) №516 та №517 від 16.08.2016р., міжнародною товарно-транспортною накладною CMR А №992243, а також електронним декларуванням за формами МД-2, МД-3.

За умовами договору, всі розрахунки і ціни цього контракту викладені і здійснюються в євро (п.2.1). Форма оплати: безготівковий розрахунок (п.4.1), умови оплати післяоплата впродовж 30 днів з дати інфойсу (п.4.2). Оплата вважається здійсненою в момент надходження грошових коштів на рахунок продавця (п.4.3). Порядок оплати: грошовими коштами на валютний рахунок продавця, що вказаний в п.11 цього контракту (з вказанням номеру даного контракту як підстави для оплати) (п.4.4).

Проте, ТзОВ «Lamplitas» взяті на себе за контрактом зобовязання із оплати за отриманий товар не виконано, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 20468,90 євро.

Окрім цього, між Публічним акціонерним товариством «Іскра» (кредитор за договором), Товариством з обмеженою відповідальністю «Lamplitas» (первісний боржник за договором) та ТЕС-ЛАМП с.р.о. (новий боржник за договором, відповідач по справі) укладено договір про заміну боржника у зобовязанні (переведення боргу) № ІЕ 19/11-16 від 03.10.2016р., за яким первісний боржник безоплатно передає новому боржникові, а новий боржник безоплатно приймає обов'язок виконання на користь кредитора безспірне грошове зобов'язання на загальну суму 20468,90 євро щодо оплати товару за контрактом № ІЕ 03/07-16 від 01.07.2016р. (надалі - контракт) та відповідно до наступних рахунків-фактур (інвойсів): рахунок-фактура (інвойс) №516 від 16.08.2016р. на суму 18854,50 євро та рахунок-фактура (інвойс) №517 від 16.08.2016р. на суму 1614,40 євро (п.1.1).

Так, за умовами цього договору, первісний боржник передає, а новий боржник приймає обов'язок виконання грошового зобов'язання, передбаченого в пункті 1.1 цього договору, з моменту підписання даного договору (п.1.2). З моменту підписання даного договору, строк виконання новим боржником грошового зобов'язання, передбаченого в пункті 1.1 цього договору, вважається таким, що настав (п.1.3).

Зважаючи на те, що заборгованість за поставлений згідно контракту товар не погашено, ПАТ «Іскра» звернулось до суду із позовом про стягнення із нового боржника ТЕС-ЛАМП с.р.о. заборгованості в розмірі 20468,90 євро (що станом на 07.12.2016р. становить 573333,89грн.).

При вирішенні спору суд виходив з такого.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.76 Закону України «Про міжнародне приватне право», суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону. Окрім цього, у ч.1 ст.5 вказаного Закону встановлено, що у випадках, передбачених законом, учасники (учасник) правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин.

Так, у п.8.1 контракту встановлено, що якщо сторони не дійдуть згоди, спір підлягає вирішенню в господарському суді Львівської області із застосуванням процесуального та матеріального права України. Також, у п.3.1 договору про заміну боржника у зобовязанні, сторони погодили, що усі спори, розбіжності чи вимоги, що виникають за цим договором або в зв'язку із ним, в тому числі щодо його тлумачення, зміни, виконання, порушення, припинення або недійсності підлягають вирішенню господарським судом Львівської області (Україна) із застосуванням процесуального та матеріального права України. При цьому процесуальні документи, а також будь-які документи, які подаються у справі сторонами чи іншими учасниками процесу викладаються українською мовою.

Відтак, вказаний спір підсудний господарському суду Львівської області.

Згідно ст.175 ГК України, майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст.509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст.11 ЦК України та ст.174 ГК України, однією з підстав виникнення зобовязань, є зокрема договори та інші правочини.

Як передбачено ч.1 ст.712 ЦК України та ч.1 ст.265 ГК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.2 ст.712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Так, ч.ч. 1, 2 ст.692 ЦК України визначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно зі ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як визначено ч.1 ст.610 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як встановлено ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні норми містяться і в Господарському кодексі України.

У відповідності до ст.193 ГК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобовязання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Проте, відповідно до ст.520 ЦК України, боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Так, до матеріалів справи долучено належним чином засвідчену копію договору про заміну боржника у зобовязанні (переведення боргу) № ІЕ 19/11-16 від 03.10.2016р., у п.1.4 якого зазначено, що підписання даного договору свідчить про надання кредитором згоди на заміну боржника у зобов'язанні, передбаченому в пункті 1.1 цього договору та про ознайомлення нового боржника з документами, які засвідчують обов'язки, що передаються за цим договором.

Як вже зазначалось, у заяві (вх.№4705/17 від 06.02.2017р.) відповідач визнав, в порядку ст.22 ГПК України, наявність заборгованості в розмірі 20468,90 євро.

Згідно з ч.5 ст.22 ГПК України, відповідач має право визнати позов повністю або частково.

Оскільки визнання позову відповідачем не суперечить законодавству та не порушує права і охоронювані законом інтереси третіх осіб, суд приймає визнання позову ТЕС-ЛАМП с.р.о.

Враховуючи вищенаведене, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження виконання ТЕС-ЛАМП с.р.о. зобовязань за договором про заміну боржника у зобовязанні (переведення боргу) № ІЕ 19/11-16 від 03.10.2016р. та сплати заборгованості, суд приходить до висновку про підставність позовних вимог.

Суд також звертає увагу, що згідно з п.4 ч.1 ст.55 ГПК України, у позовах про стягнення іноземної валюти ціна позову визначається в іноземній валюті та у гривні відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день подання позову. Ціну позову вказує позивач. У випадках неправильного зазначення ціни позову вона визначається суддею.

Відтак, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення 20468,90 євро обґрунтовані матеріалами справи, відповідачем визнані та підлягають до задоволення в повному обсязі із визначенням еквіваленту в національній валюті в розмірі 559333,39грн., беручи до уваги курс євро до національної валюти гривні, встановлений Національним банком України на 12.12.2016р. дату подання позовної заяви до суду.

Щодо розподілу господарських витрат між сторонами, суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовів, ціна яких визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується у гривнях з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати. На підтвердження сплати судового збору позивачем долучено до матеріалів справи платіжне доручення №19744174 від 09.12.2016р. на суму 8600,01грн. Водночас, зважаючи на курс євро до національної валюти гривні, встановлений Національним банком України на 09.12.2016р. дату сплати судового збору, суд приходить до висновку, що до сплати за подання до господарського суду позовної заяви підлягав судовий збір в розмірі 8516,00грн. Відтак, судовий збір в розмірі 84,01грн. сплачено позивачем надмірно.

Суд розяснює, що згідно з п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відповідно до ч.1 ст.49 ГПК України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відтак витрати зі сплати судового збору слід покласти на відповідача в повному обсязі в розмірі 8516,00грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 22, 33, 34, 43, 49, 55, 82, 84, 85, 116 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з ТЕС-ЛАМП с.р.о. (TES-LAMP s.r.o.; 665 01, Chech Republic, Rosice, Zastaveska 1183; ІС 25872044) на користь Публічного акціонерного товариства «Іскра» (м.Львів, вул.Вулецька, буд.14; ) 20468,90 євро основного боргу, що станом на 12.12.2016р. згідно офіційного курсу Національного банку України еквівалентно 559333,39грн., та 8516,00грн. судового збору.

3. Наказ видати згідно ст.116 ГПК України.

4. Строк і порядок оскарження рішення суду визначені ст.ст.91-93 ГПК України.

Повний текст складено 13.02.2017р.

Суддя Щигельська О.І.