КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"13" лютого 2017 р. Справа №34/711-55/377

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Баранця О.М.

суддів: Сітайло Л.Г.

Кропивної Л.В.

розглянувши

апеляційні скарги Citrino Trading OU (Цитріно Трейдинг Корп.),

Публічного акціонерного товариства

акціонерного банку "Укргазбанк", Міністерства

фінансів України

на ухвалу

Господарського суду міста Києва

від 02.12.2013 року

за заявою Публічного акціонерного товариства

акціонерного банку "Укргазбанк"

про перегляд рішення Господарського суду міста

Києва від 29.12.2010 р. за нововиявленими

обставинами

у справі № 34/711-55/377 (головуючий суддя -

Літвінова М.Є.; судді: Марченко О.В.,

Спичак О.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства

акціонерного банку "Укргазбанк"

до 1) Закритого акціонерного товариства "Сіті Нет";

2) Товариства з обмеженою відповідальністю

"Вант"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача за первісним позовом - Товариство з обмеженою відповідальністю

"Укрконцепт"

про стягнення заборгованості в розмірі

120 185 017,03 грн. за кредитним договором

№ 65-V/2008 від 28.11.2008 р. та звернення

стягнення на предмет іпотеки

за зустрічним

позовом Закритого акціонерного товариства "Сіті Нет"

до Публічного акціонерного товариства

акціонерного банку "Укргазбанк"

про визнання недійсним кредитного договору

за зустрічним

позовом Товариства з обмеженою відповідальністю

"Вант"

до Публічного акціонерного товариства

акціонерного банку "Укргазбанк"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача за зустрічним позовом - Закрите акціонерне товариство "Сіті Нет"

про визнання недійсним договору іпотеки

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.12.2013 р. у справі № 34/711-55/377 в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства ""Укргазбанк" про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 29.12.2010 р. за нововиявленими обставинами відмовлено.

Рішення Господарського суду міста Києва від 29.12.2010 р. у справі № 34/711-55/377 залишено без змін.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, Публічне акціонерне товариство акціонерний банк "Укргазбанк" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.12.2013 р. та переглянути рішення Господарського суду міста Києва від 29.12.2010 р. у справі № 34/711-55/377.

Також, 08.02.2017 р. до Київського апеляційного господарського суду через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів надійшли дві апеляційні скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.12.2013 р. у справі № 34/711-55/377 від Citrino Trading OU (Цитріно Трейдинг Корп.) та Міністерства фінансів України. Дані юридичні особи не брали участі у розгляді справи, проте, згідно ч. 1 ст. 91 ГПК України особи, які не брали участь у справі, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки. У своїх апеляційних скаргах дані особи вказують на те, що вони є акціонерами Публічного акціонерного товариства акціонерного банку "Укргазбанк", а отже ухвала Господарського суду міста Києва від 02.12.2013 р. у справі № 34/711-55/377 безпосередньо впливає на їх права та обов'язки.

Citrino Trading OU (Цитріно Трейдинг Корп.) у своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.12.2013 р., переглянути рішення Господарського суду міста Києва від 29.12.2010 р. у справі № 34/711-55/377 за нововиявленими обставинами, скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 29.12.2010 р. в частині задоволення зустрічного позову Закритого акціонерного товариства «Сіті Нет» про визнання недійсним кредитного договору № 65-V/2008 від 28.11.2008 р., прийняти нове рішення про відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог Закритого акціонерного товариства «Сіті Нет» про визнання недійсним кредитного договору № 65-V/2008 від 28.11.2008 р. укладеного між Закритим акціонерним товариством "Сіті Нет" та Публічним акціонерним товариством акціонерним банком "Укргазбанк".

Міністерство фінансів України у своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.12.2013 р., переглянути рішення Господарського суду міста Києва від 29.12.2010 р. у справі № 34/711-55/377 за нововиявленими обставинами, скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 29.12.2010 р. в частині задоволення зустрічного позову Закритого акціонерного товариства «Сіті Нет» про визнання недійсним кредитного договору № 65-V/2008 від 28.11.2008 р., прийняти нове рішення про відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог Закритого акціонерного товариства «Сіті Нет» про визнання недійсним кредитного договору № 65-V/2008 від 28.11.2008 р. укладеного між Закритим акціонерним товариством "Сіті Нет" та Публічним акціонерним товариством акціонерним банком "Укргазбанк".

Відповідно до ч. 3 ст. 94 ГПК України до апеляційної скарги додаються докази надсилання її копії іншій стороні у справі.

До апеляційної скарги Citrino Trading OU (Цитріно Трейдинг Корп.) не додано доказів надсилання її копії позивачу за первісним позовом - Публічному акціонерному товариству акціонерному банку "Укргазбанк".

Отже, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 97 ГПК України, згідно з яким апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо до скарги не додано доказів надсилання її копії іншим сторонам, апеляційна скарга Citrino Trading OU (Цитріно Трейдинг Корп.) підлягає поверненню.

Окрім того, дана апеляційна скарга та апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства акціонерного банку "Укргазбанк" та Міністерства фінансів України підлягають поверненню з наступних підстав.

Приписами ст. 129 Конституції України встановлені основні засади судочинства, до яких віднесено забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Зазначена конституційна норма конкретизована законодавцем у статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Таким чином, реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення названим законом ставиться в залежність від положень процесуального закону, яким встановлено відповідні строки та порядок подання апеляційної або касаційної скарги. При цьому, відповідно ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами. Системний аналіз ст.ст. 53, 93, 97 ГПК України, дає можливість зробити висновок про наявність права сторони, що подає апеляційну скаргу, подавати її із пропуском п'ятиденного строку, який встановлено ст. 93 Господарського процесуального кодексу України для оскарження ухвали суду першої інстанції у апеляційному порядку, але при цьому обов'язковою умовою прийняття такої скарги до розгляду апеляційної інстанцією є наявність відповідного клопотання із зазначенням поважності причини пропуску строку. Відсутність зазначеного клопотання або відсутність обґрунтування причини пропуску відповідного процесуального строку тягне за собою неприйняття апеляційної скарги до розгляду і її повернення на підставі п. 4 ч. 1 ст. 97 ГПК України. Враховуючи, те що відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 4-2 ГПК України, однією із засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, повернення апеляційної скарги, зокрема, у випадках передбачених ст.ст. 93, 97 ГПК України, є не правом, а обов'язком суду.

Апеляційна скарга, яка подана після закінчення строків, встановлених ст. 93 ГПК України, повертається, якщо апеляційний господарський суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку. Відповідну заяву (клопотання) може бути викладено в апеляційній скарзі чи в окремому документі, і в останньому випадку її має бути подано одночасно з апеляційною скаргою (п. 6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 17.05.2011 р. "Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України").

Апеляційний господарський суд постановляє ухвалу про повернення апеляційної скарги у випадках, якщо вона подана після закінчення строків, установлених цією статтею, і суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, та незалежно від поважності причини пропуску цього строку - у разі, якщо апеляційна скарга подана прокурором, органом державної влади, органом місцевого самоврядування після спливу одного року з дня оголошення оскаржуваного судового рішення.

За заявою сторони, прокурора чи зі своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 53 ГПК України).

Останнім днем п'ятиденного строку на оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 02.12.2013 року у справі № 34/711-55/377, який встановлено ст. 93 ГПК України, було 9 грудня 2013 року.

Згідно вхідних штампів Господарського суду міста Києва апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства акціонерного банку "Укргазбанк" була подана 25.01.2017 р., апеляційні скарги Citrino Trading OU (Цитріно Трейдинг Корп.) та Міністерства фінансів України були подані 26.01.2017 р.

Отже, апелянти пропустили строк подання апеляційних скарг на ухвалу місцевого господарського суду більше ніж на три роки.

Разом із апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства акціонерного банку "Укргазбанк" до суду надійшло клопотання останнього про поновлення процесуального строку для подачі апеляційної скарги.

В прохальних частинах апеляційних скарг Citrino Trading OU (Цитріно Трейдинг Корп.) та Міністерства фінансів України також містяться клопотання про поновлення даного строку.

Як на причини для таких поновлень, Публічне акціонерне товариство акціонерний банк "Укргазбанк" посилається на те, що у 2015 році змінилося керівництво банку, якому стало відомо про наявність оскаржуваної ухвали тільки в кінці 2016 року.

Citrino Trading OU (Цитріно Трейдинг Корп.) та Міністерства фінансів України посилаються на те, що вони не брали участі у розгляді справи та дізналися про винесену судом першої інстанції ухвалу лише у січні 2017 року.

Колегія суддів врахувала наведені заявниками обставини, проте вважає такі недостатніми для задоволення наведених клопотань, а клопотання такими, що мають бути відхиленими з наступних підстав.

Діюче процесуальне законодавство не допускає довільного, необмеженого у часі перегляду судових рішень.

Норми ГПК України, встановлюючи строки для подачі скарг, тим самим визначають баланс між принципом правової визначеності, забезпечуючи стабільність правовідношень у сфері підприємницької та іншої економічної діяльності, з однієї сторони, і правом на справедливий судовий розгляд, який передбачає можливість виправлення судових помилок.

Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі -Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - Суд) як джерело права. Отже рішення Європейського суду з прав людини суд апеляційної інстанції застосовує у даній справі як джерело права.

При цьому відповідно до прецедентної практики Суду одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності - inter alia, - який полягає у тому, що у разі винесення судом остаточного рішення у справі таке рішення не може бути піддано сумніву (див. рішення у справі Brumaresku v Romania [GC], N 28342/95, п. 61, ЄСПЛ 1999-VII).

Право на доступ до суду не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

У пункті 41 рішення від 03.04.2008 року "Пономарьов проти України" суд вказав, що "правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні у підставах для поновлення строків".

Господарський процесуальний кодекс України не пов'язує право суду відновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Отже, в кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює докази, що наведені в обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Аналогічна позиція викладена у Постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України".

Отже, враховуючи наведене, колегія судів вважає, що доводи викладені апелянтами у якості підстав для відновлення пропущеного процесуального строку для оскарження ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку не є достатніми для перегляду остаточного та обов'язкового рішення суду, прийнятого більше трьох років тому.

За наведених обставин, апеляційний господарський суд вважає, що в задоволенні клопотань Citrino Trading OU (Цитріно Трейдинг Корп.), Публічного акціонерного товариства акціонерного банку "Укргазбанк" та Міністерства фінансів України про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 02.12.2013 р. у справі № 34/711-55/377 слід відмовити.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 97 ГПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про поновлення цього строку або таке клопотання відхилено.

За таких обставин, апеляційні скарги Citrino Trading OU (Цитріно Трейдинг Корп.), Публічного акціонерного товариства акціонерного банку "Укргазбанк" та Міністерства фінансів України не може бути прийнято до розгляду - вони підлягають поверненню.

Керуючись ст.ст. 86, 93, п. 2, 4 ч. 1 ст. 97 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд -

УХВАЛИВ:

1. Клопотання Citrino Trading OU (Цитріно Трейдинг Корп.), Публічного акціонерного товариства акціонерного банку "Укргазбанк" та Міністерства фінансів України про відновлення процесуального строку для подання апеляційних скарг на ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.12.2013 р. у справі № 34/711-55/377 відхилити.

2. Апеляційні скарги Citrino Trading OU (Цитріно Трейдинг Корп.), Публічного акціонерного товариства акціонерного банку "Укргазбанк" та Міністерства фінансів України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.12.2013 р. у справі № 34/711-55/377 повернути.

3. Матеріали справи № 34/711-55/377 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя О.М. Баранець

Судді Л.Г. Сітайло

Л.В. Кропивна