ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

30.01.2017 Справа № 907/768/16

за позовом Мукачівської місцевої прокуратури, м.Мукачево

до відповідача 1 Мукачівської районної державної адміністрації, м.Мукачево

до відповідача 2 Фермерського господарства Крістол, с.Дерцен, Мукачівський район

до відповідача 3 Горондівської сільської ради, с.Горонда, Мукачівський район

про визнання недійсним розпорядження голови Мукачівської районної

державної адміністрації, визнання недійсним рішення Горондівської сільської ради; визнання недійсними державних актів на землю та повернення земельної ділянки

Суддя Васьковський О.В.

Представники:

прокурор ОСОБА_1 прокурор відділу прокуратури Закарпатської області

від відповідача 1 ОСОБА_2 завідувач юридичного сектору апарату державної адміністрації (дов.№02-14/35 від 13.01.17)

від відповідача 2 ОСОБА_3 (дов. від 01.12.16), ОСОБА_4З (дов.від 25.01.17)

від відповідача 3 не зявився

СУТЬ СПОРУ: визнання недійсним розпорядження голови Мукачівської районної державної адміністрації від 01.08.2003 року №260 «Про передачу у приватну власність земельної ділянки без зміни цільового призначення СФГ «Крістол»»; визнання недійсним державний акт серії ЗК №017016 від 14.08.2003 року про право приватної власності на земельну ділянку площею 4,2712 га для ведення селянського (фермерського) господарства; визнання недійсним рішення 10 сесії 5 скликання Горондівської сільської ради від 21.08.2007 року №186 «Про зміну цільового призначення земельної ділянки»; визнання недійсним державного акту серії ЯД №538474 від 19.11.2007 року на право власності на земельну ділянку площею 2,27 га в ур.Лейгети для розробки піщаного карєру та повернення земельної ділянки площею 4,2712 га для ведення селянського (фермерського) господарства, нормативна грошова оцінка якої складає 615183,32 грн. та яка знаходиться в с.Горонда, ур.Лейгети до земель запису Горондівської сільської ради в комунальну власність.

Підставою для звернення прокурора з позовом стало те, що в ході здійснення досудового розслідування кримінального провадження за №0000001 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.364 КК України, встановлено, що розпорядження голови Мукачівської РДА від 01.08.2003 року за № 260 прийнято із грубими порушенням норм чинного на той час земельного законодавства, а тому є недійсним, що в свою чергу тягне за собою недійсність державного акту про право приватної власності на земельну ділянку площею 4,2712 га

Підставою для представництва прокурором у даній справі інтересів держави є необхідність відновлення порушеного права власності на земельну ділянку, яка належить територіальній громаді с.Горонда та яка вибула із її власності, шляхом незаконної передачі у власність СФГ «Крістол». Враховуючи те, що Горондівською сільською радою не було ініційовано питання про визнання недійсним розпорядження голови Мукачівської РДА від 01.08.2003 року за № 260 та державного акту серія ЗК №017016 від 14.08.2003 року про право приватної власності на земельну ділянку за кадастровим номером 212278180:02:005:0152 площею 4,2712 га для ведення селянського (фермерського) господарства, що свідчить про бездіяльність органу місцевого самоврядування, а також те, що рішення 10 сесії 5 скликання Горондівської сільської ради від 21.08.2007 року № 186, яким змінено цільове призначення прийнято самою сільською радою, вбачається необхідність здійснення захисту інтересів держави в особі територіальної громади с.Горонда Мукачівською місцевою прокуратурою, яка, в силу вимог ст. 121 Конституції України, ст. 29 ГПК України та ст.36-1 Закону України «Про прокуратуру», наділена повноваженням щодо звернення до суду з метою захисту інтересів держави та набуває статусу позивача.

Прокурор свої позовні вимоги мотивує тим, що всупереч вимог законодавства, зокрема ст.ст.28,31,32,118,120,128 ЗК України, згідно яких передача земельних ділянок для ведення фермерського господарства за рішенням органів державної влади, чи місцевого самоврядування здійснюється виключно фізичним, а не юридичним особам, за розпорядженням голови Мукачівської РДА від 01.08.2003 року за №260, право приватної власності на землю площею 4,2718 га перейшло до юридичної особи. Вказує, що площа, яка вказана в державному акті серія ЗК №017016 від 14.08.2003 року про право приватної власності на земельну ділянку за кадастровим номером 212278180:02:005:0152 становить 4,2712 га, в той час як самим Розпорядженням голови Мукачівської РДА від 01.08.2003 року за № 260 площа землі, яка передається у власність складає 4,2718 га. Водночас, вважає протиправним розпорядження голови Мукачівської РДА від 01.08.2003 року за №260 з тих підстав, що відповідно до інформації управління Держземагенства у Мукачівському районі від 18.11.14 № 10-705-0.5-4035/2-14, у «Журналі реєстрації висновків по відведенню земельних ділянок» за період 2001-2003р. за № 171 зареєстровано погодження відведення земельної ділянки площею 4,2098 га СФГ «Крістол» для господарського двору. Тобто, фактична площа, яка була погоджена висновком органу державної влади з питань земельних ресурсів для відведення СФГ «Крістол» не відповідає розміру площі, що вказана в самому державному акті - 4,2712 га.

Крім того, прокурор стверджує, що відповідачем 1 прийнято розпорядження від 01.08.2003 року за № 260 з порушенням, у звязку з тим, що на час його прийняття спірна земельна ділянка знаходилася на території Горондівської сільської ради за межами населеного пункту ур. Лейгети, в той час як згідно рішення 11 сесії 4 скликання Закарпатської обласної ради від 23.06.2004 року «Зміна та встановлення меж населених пунктів по Горондівській сільській раді», земельна ділянка знаходиться в межах населеного пункту с. Горонда. Також, вважає незаконним і подальше СФГ «Крістол» зміну цільового призначення земельної ділянки площею 2,27 га на підставі рішення Горондівської сільської ради від 18.08.2006 року «Про надання дозволу на підготовку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки», проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із зміною цільового призначення та рішення 10 сесії 5 скликання Горондівської сільської ради від 21.08.2007 № 186.

Прокурор вказує, що за вищенаведених підстав державний акт серії ЗК №017016 від 14.08.2003 року, а в подальшому державний акт ЗК №538474 на земельну ділянку 2,2 га, який виданий на підставі попереднього акту та рішення 10 сесії 5 скликання Горондівської сільської ради від 21.08.2007 № 186 «Про надання дозволу на підготовку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, є недійсними.

Також, прокурором подано клопотання про застосування заходів до забезпечення позову, необхідність вжиття яких обґрунтоване можливістю відповідача відчужити земельну ділянку на користь третіх осіб, що унеможливить виконання рішення суду за позовом та призведе до незаконного відчуження майна, а вжиття заходів забезпечення позову є співмірним та адекватним заявленим позовним вимогам і фактичним обставинам спору, дозволить запобігти можливим порушенням прав учасників судового процесу. У поданих поясненнях на заперечення, прокурор заперечує проти доводів відповідача, викладених в запереченнях від 12.01.17 та проти заяви відповідача 2 про застосування строків позовної давності до спірних правовідносин.

Відповідач 1 у поданій 30.01.17 заяві позов прокурора визнає та вважає предявлені позовні вимоги законними та обґрунтованими, які підлягають задоволенню у повному обсязі з підстав, наведених прокурором у позовні заяві.

Відповідач 2, у поданих 12.01.17 запереченнях проти позову заперечує, вважає позовні вимоги прокурора безпідставним та такими, що не підлягають задоволенню з огляду, зокрема, на наступні обставини: згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП ОСОБА_5 та ОСОБА_6 отримали право на пай в пайовому фонді КСП «Дружба» та СТОВ «Мрія», в якості якого їм було виділене майно в натурі, яке в подальшому було внесено в статутний фонд ФГ «Крістол» та зареєстроване на праві власності, у звязку з наявністю свідоцтва про право власності на вказане майно. Член та керівник ФГ «Крістол» - ОСОБА_5 звернулась до Мукачівської РДА за виділенням у її приватну власність. Відповідач 2 вказує, що виділення спірної земельної ділянки згідно розпорядження голови Мукачівської РДА від 01.08.2003 за № 260 у власність ФГ «Крістол» було технічною помилкою, обумовленою тим, що звернення ОСОБА_5 написане на бланку ФГ «Крістол».

При цьому, зазначає, що на час виділення спірної земельної ділянки така не представляла значної цінності для сільського господарства, що підтверджується актом вибору земельної ділянки для детальної розвідки будівельних пісків в районі с.Жнятино від 24.09.2003 року, тому вважає, що є очевидним дисбаланс інтересів на користь прокуратури в особі громади села, оскільки земельна ділянка виділена під нерухоме майно власників ФГ «Крістол», яка станом на сьогоднішній день продовжує використовуватись. Доводить, що згідно висновків до технічної документації зі складання державного акта на права власності та висновків землевпорядної експертизи така відповідає вимогам земельного законодавства, а практично вся площа спірної земельної ділянки перебуває під господарськими спорудами та дворами, що належать ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та ФГ «Крістол», тому така не могла б бути передана будь-кому у власність, оскільки право на земельну ділянку залишаються за власниками будівель, що розташовані на ній.

Також, відповідачем 2 подано заяву про застосування строку позовної давності до спірних правовідносин.

Відповідач 3 у поданих 19.12.16 письмових поясненнях вказує, що станом на дату прийняття розпорядження голови РДА спірна земельна ділянка перебувала за межами населеного пункту с.Горонда. Відповідно до пункту 12 Перехідних положень Земельного кодексу України, що діяв на час прийняття розпорядження, до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів здійснювали відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади. Тобто, ні статтею 12 Земельного кодексу (повноваження сільських, селищних рад), ні статтею 118 цього ж Кодексу (порядок безоплатної приватизації земельних - ділянок?громадянами) не передбачено погодження сільською радою проекту землеустрою при безоплатній передачі земельної ділянки райдержадміністрацією. Крім того, зазначає, що у сільській раді були відсутні відомості про прийняте розпорядження, де зазначалося хто був заявником щодо надання земельної ділянки. Державний акт на земельну ділянку серія ЗК № 017016 був поданий до сільської ради керівництвом СФГ «Крістол» лише при зверненні щодо зміни цільового призначення частини земельної ділянки. Підкреслює, що якогось сумніву щодо дійсності вищевказаного державного акту не виникало ні у Мукачівської районної ради, ні у Закарпатської обласної ради та у державної комісії України по запасах корисних копалин при Міністерстві екології та природних ресурсів України.

Водночас, відповідач 3 стверджує, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 502 від 11.04.2002 року «Про затвердження порядку зміни цільового призначення земель, що перебувають у власності громадян або юридичних осіб», розглянувши подані керівництвом СФГ «Крістол» документи, сільською радою 18.08.2006 року було прийнято рішення «Про надання дозволу на підготовку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки», яким передбачалося виготовлення проектної документації на зміну цільового призначення частини земельної ділянки. Враховуючи розроблену проектну документацію з відповідними висновками служб, рішення Мукачівської районної ради від 06.10.2005 року № 563 «Про погодження клопотання СФГ «Крістол» на гірничий відвід», рішення Закарпатської обласної ради від 17.11.2005 року №642 «Про надання гірничого відводу селянському (фермерському) господарству «Крістол», Горондівська сільська рада змінила цільове використання земельної ділянки площею 2.2700 га з призначення для ведення селянського (фермерського) господарства на призначення для розробки піщаного карєру. Відповідач 3 наголошує, що вказане рішення було прийняте з метою збільшення дохідної частини місцевого бюджету. Разом з тим, відповідач 3 проінформував суд, що сільська рада ініціювала розгляд питання щодо порушень СФГ «Крістол» земельного законодавства при розробці піщаного карєру.

Заслухавши пояснення прокурора, представників відповідача 1 та відповідача 2, розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Мукачівською міською прокуратурою в ході здійснення досудового розслідування кримінального провадження за №0000001 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.364 КК України, встановлено, що 23.06.2003 року голова фермерського господарства СФГ «Крістол» ОСОБА_5 звернулася із клопотанням до Мукачівської РДА про передачу безоплатно їй у власність земельної ділянки в межах колишньої вівцеферми для ведення фермерського господарства у порядку ст. 32 та п. 6 ст. 118 Земельного кодексу України.

Розпорядженням голови Мукачівської РДА від 01.08.2003 року за № 260 «Про передачу у приватну власність земельної ділянки без зміни цільового призначення СФГ «Крістол», посилаючись на ст.ст. 31, 32 та п. 6 ст. 118 Земельного кодексу України, земельну ділянку площею 4,2712 га , за межами населеного пункту в урочищі «Лейгети», контур 283, бувша вівцеферма колгоспу «Дружба», надано у приватну власність СФГ «Крістол» без зміни цільового призначення.

Як встановлено у процесі судового розгляду, відповідно до свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ЗК №VII060467 голова СФГ Крістол» ОСОБА_5 та відповідно до свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ЗК №VII060467 ОСОБА_6 підтверджено право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства КСП «Дружба» та СТОВ «Мрія», с.Жнятино.

Згідно статуту СФГ Крістол» створене на власності гр. ОСОБА_5 на основі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЗК№018802 загальною площею 10.36 га та державного акту на право постійного користування землею серії ІV-ЗК№000552 площею 7,00 га.

На підставі розпорядження Мукачівської РДА від 01.08.2003 року за № 260 СФГ Крістол» отримано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЗК №017016 від 14.08.2003 року про право приватної власності на земельну ділянку площею 4,2712 га для ведення селянського (фермерського) господарства (господарський двір), яка знаходиться за адресою: Закарпатська область, Мукачівський район, с.Горонда, ур. «Лейгети».

В подальшому, рішенням 10 сесії 5 скликання Горондівської сільської ради від 21.08.2007 № 186 «Про зміну цільового призначення земельної ділянки», змінено цільове призначення земельної ділянки площею 2,2700 га в с.Горонда, ур. «Лейгети» з призначення для ведення селянського (фермерського) господарства на призначення для розробки пісчаного карєру.

На підставі рішення 10 сесії 5 скликання Горондівської сільської ради від 21.08.2007 року № 186 СФГ «Крістол» видано державний акт на право власності серії ЯД № 538474 на земельну ділянку площею 2,27 га кадастровий номер :00:031:0001 в урочищі «Лейгети» з цільовим призначенням для розробки пісчаного карєру, який зареєстровано 19.11.2007 року за №-001.

Прокурор звернувся до господарського суду про визнання недійсним розпорядження голови Мукачівської районної державної адміністрації від 01.08.2003 року №260 «Про передачу у приватну власність земельної ділянки без зміни цільового призначення СФГ «Крістол»; визнання недійсним рішення 10 сесії 5 скликання Горондівської сільської ради від 21.08.2007 року №186 «Про зміну цільового призначення земельної ділянки», які вважає прийнятим з порушенням вимог земельного законодавства України в частині порядку та правомірності передачі спірної земельної ділянки у власність відповідача 2 та зміни її цільового призначення, а також визнання недійсним державного акту серії ЗК №017016 від 14.08.2003 року про право приватної власності на земельну ділянку площею 4,2712 га для ведення селянського (фермерського) господарства; визнання недійсним державного акту серії ЯД №538474 від 19.11.2007 року на право власності на земельну ділянку площею 2,27 га в ур.Лейгети для розробки пісчаного карєру, які видані на підставі спірного розпорядження Мукачівської районної державної адміністрації та рішення Горондівської сільської ради. У звязку з цим, також просить суд повернути земельну ділянку площею 4,2712 га для ведення селянського (фермерського) господарства, нормативна грошова оцінка якої складає 615183,32 грн. та яка знаходиться в с.Горонда, ур.Лейгети до земель запису Горондівської сільської ради в комунальну власність.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги прокурора не підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Спірні правовідносини регулюються нормами Земельного кодексу України від Земельного кодексу України 25.10.2001 року №2768-ІІІ в редакції, що діяла на момент спірних правовідносин (далі ЗК України), Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні та іншими актами законодавства.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно приписів ст.12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу тощо. Частиною 1 ст.122 ЗК України раїни встановлено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Зокрема, у відповідності до ч. 1, 2 ст. 28 ЗК України сільськогосподарським підприємствам, установам та організаціям, крім державних і комунальних, землі сільськогосподарського призначення можуть належати на праві власності. Право власності на землю з цих підприємств може набуватися шляхом внесення до статутного фонду земельних ділянок їх засновників та придбання земельних ділянок за договорами купівлі- продажу, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами.

Положенням ст. 31 ЗК України, передбачено, що землі фермерського господарства можуть складатися із: земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі; земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності; земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди. Також, ч.2 вищезгаданої статті встановлено, що громадяни - члени фермерського господарства мають право на одержання безоплатно у власність із земель державної і комунальної власності земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю).

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Земельного кодексу України, громадянам України - членам фермерських господарств передаються безоплатно у приватну власність надані їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради.

Згідно ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки.

У відповідності до п.12 Перехідних положень ЗК України до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Отже, виходячи з діючих на момент оспорюваних правовідносин норм Земельного кодексу (ст.ст.12,118,122), місцеві адміністрації не були обмежені в праві приймати рішення щодо передачі земельних ділянок за межами населених пунктів, враховуючи те, що на момент прийняття спірного розпорядження спірна земельна ділянка перебувала за межами населеного пункту с.Горонда, а отже поза зоною відання Горондівської сільської ради.

Згідно пояснень відповідача 2, поданих до суду 12.01.17, при виділенні спірної ділянки здійснено виготовлення технічної документації зі складання державного акта на право власності СФГ «Крістол» урочище «Лейгети» Горондівської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, яка містить ряд погоджувальних документів.

Так, згідно висновку Мукачівського районного відділу земельних ресурсів №141 від 14.08.2003 року, головного архітектору району відділу архітектури і будівництва Мукачівської РДА №203 від 14.08.2003 року погоджено технічну документацію зі складання державного акта на право власності СФГ Крістол» урочище «Лейгети» Горондівської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області та підтверджено можливість надання відповідачу 2 державного акту на право власність на землю.

Висновком Горондівської сільської ради №228 від 15.08.2003 року погоджено матеріали інвентаризації земельної ділянки СФГ Крістол» для ведення селянського (фермерського) господарства в ур. «Лейгети» та підтверджено можливість надання відповідачу 2 у власність.

Крім того, згідно висновку державної землевпорядної експертизи Закарпатського обласного управління земельних ресурсів №414 від 12.08.2003 року (п.3.1.) технічна документація зі складання державного акта на право власності СФГ Крістол» урочище «Лейгети» Горондівської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області в основному відповідає вимогам земельного законодавства та нормативно-технічних документів при умові врахування зауважень п.3 даного висновку.

Як вбачається з експлікації земельної ділянки, яка міститься у вказаній технічній документації площа земельної ділянки становить 4,2718 га, з якої 4,2098 га під господарськими будівлями та дворами та 0,0620 га під господарськими шляхами. Тобто, фактично на всій площі спірної земельної ділянки знаходяться обєкти нерухомості, право власності, яке зареєстроване Мукачівським КП технічної інвентаризації та експертної оцінки, згідно свідоцтва від 31.07.2003 року про право власності на нерухоме майно за відповідачем 2.

Згідно ст.116 Земельного кодексу України юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані обєкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

З наявного в матеріалах справи Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЗК №017016 від 14.08.2003 року підтверджено факт реєстрації права власності на земельну ділянку за відповідачем 2.

Згідно ст. 153 Земельного кодексу України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим кодексом та іншими законами України.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікована Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Протоколу № 1 (1952 р.) передбачає, що кожна фізична або юридична особа має права мирно володіти своїм майном, безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Тому, у спорах, які фактично направлені на позбавлення права власності, необхідним є встановлення законності втручання у право власності, наявність обґрунтованого інтересу суспільства на таке втручання, а також дотримання обґрунтованої пропорційності між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності, справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника.

Вимоги прокурора з наведених у позові підстав, щодо визнання недійсним розпорядженням голови Мукачівської РДА, і як наслідок, позбавлення права власності відповідача 2 на земельну ділянку, не відповідає законним підставам припинення права власності на земельну ділянку, які передбачені чинними нормами земельного законодавства України. Законом не передбачено втручання у право власності з підстав та у спосіб обраний прокурором.

Прокурор інтереси держави обґрунтовує необхідністю відновлення порушеного права власності на земельну ділянку, яка належить територіальній громаді с.Горонда та яка вибула із її власності, шляхом незаконної передачі у власність СФГ «Крістол». Наявний суспільний інтерес у поверненні спірної земельної ділянки у власність територіальної громади с.Горонда прокурором не обґрунтовано. Сама територіальна громада с.Горонда, яка є учасником процесу, жодних доводів щодо наявності суспільного інтересу у поверненні земельної ділянки суду не надала, ні в письмовій, ні в усній формі.

У звязку з цим, також слід врахувати, що на вказаній ділянці знаходиться нерухоме майно відповідача 2, тому передача спірної ділянки будь-якій іншій особі, не узгоджується з вимогами земельного законодавства України щодо набуття права на земельну ділянки на якій розташоване обєкти права власності як юридичної особи (ст.116 ЗК України) та призведе до втручання у право власності відповідача 2.

Першочерговою метою ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном.

Найважливішою вимогою статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади на мирне володіння майном має бути законним.

Прокурор звернувся до господарського суду з позовом, обґрунтовуючи тим, що передача земельних ділянок для ведення фермерського господарства за рішенням органів державної влади, чи місцевого самоврядування здійснюється виключно фізичним, а не юридичним особам.

У звязку з цим, суд вважає за необхідне констатувати, що факт передачі спірної земельної ділянки відповідачу 2 та набуттям ним на неї права власності, а не фізичній особі, в порушення вимог, передбачених ст.116 ЗК України, слід оцінювати і розглядати беручи до уваги тісний звязок між інтересами голови господарства (відповідача 2) як фізичної особи, майновий інтерес якої може бути порушеним, а також як самого селянського (фермерського) господарства «Крістол» щодо спірної ділянки. Такий висновок суду випливає з позиції Європейського суду з прав людини, справа «Рисовський проти України», згідно якого встановлено тісний зв'язок між інтересами заявника щодо спірної земельної ділянки як фізичної особи та як власника фермерського господарства.

Таким чином, вимога про визнання недійсним розпорядження голови Мукачівської районної державної адміністрації від 01.08.2003 року №260 «Про передачу у приватну власність земельної ділянки без зміни цільового призначення СФГ «Крістол» та Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЗК №017016 від 14.08.2003 року про право приватної власності на земельну ділянку площею 4,2712 га для ведення селянського (фермерського) господарства (господарський двір) тягне за собою позбавлення відповідача 2 свого права власності на земельну ділянку, що є обєктом оспорюваних актів.

З наведених прокурором у позовній заяві підстав вбачається, що позовні вимоги прокурора та доводи щодо протиправності передачі спірної земельної ділянки для ведення фермерського господарства за розпорядженням голови Мукачівської РДА на підставі ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України юридичній особі, а не фізичній особі свідчать про непропорційне втручання у право відповідача 2 на мирне володіння своїм майном та суперечать статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованого Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року (Справа «Стретч проти Сполученого Королівства»).

При цьому, суд відхиляє доводи прокурора щодо протиправності розпорядження голови Мукачівської районної державної адміністрації від 01.08.2003 року №260, у звязку з невідповідністю площі земельної ділянки, яку погоджено для виділення і площі у самому Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЗК №017016 від 14.08.2003 року, оскільки згідно інформації Управління Держемагенства у Мукачівському районі Закарпатської області від 18.11.14 у Журналі реєстрації висновків по відведенню земельних ділянок за період 2001-2003 р.р. під №171 зазначена погоджена площа земельної ділянки для відведення - 4,2098 га для господарського двору, що повністю відповідає дійсності, оскільки саме площа 4,2098 га знаходиться під господарськими дворами та будинками, у відповідності до даних державної землевпорядної експертизи Закарпатського обласного управління земельних ресурсів №414 від 12.08.2003 року (п.2), інша ж площа - 0,0620 га під господарськими шляхами.

Водночас, площа спірної земельної ділянки 4,2712 га зазначена в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЗК №017016 від 14.08.2003 року відповідає площі, зазначеній у витягу Управління Держемагенства у Мукачівському районі Закарпатської області від 18.12.14 №10-705-0.3-5064/2-14 про нормативну грошову оцінку земельної ділянки.

У звязку за цим, беручи до уваги вищенаведені обставини та висновки суду, у вимозі прокурора про розпорядження голови Мукачівської районної державної адміністрації від 01.08.2003 року №260 «Про передачу у приватну власність земельної ділянки без зміни цільового призначення СФГ «Крістол» та Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЗК №017016 від 14.08.2003 року про право приватної власності на земельну ділянку площею 4,2712 га для ведення селянського (фермерського) господарства (господарський двір), слід відмовити.

Щодо незаконності прийняття рішення 10 сесії 5 скликання Горондівської сільської ради від 21.08.2007 року №186 «Про зміну цільового призначення земельної ділянки» суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.19 Земельного кодексу України (у редакції на момент прийняття спірного рішення) землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: землі сільськогосподарського призначення; землі житлової та громадської забудови; землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; землі оздоровчого призначення; землі рекреаційного призначення; землі історико-культурного призначення;землі лісогосподарського призначення;землі водного фонду; землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень (ч.1 ст.20 ЗК України).

У відповідності до ст.21 ЗК України порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою, зокрема для: визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам; визнання недійсними угод щодо земельних ділянок.

Рішенням Закарпатської обласної ради 11 сесії 4 скликання від 23 червня 2004 р. №395 «Про зміну та встановлення меж населених пунктів Мукачівського району», розглянувши проекти землеустрою по встановленню та зміні меж населених пунктів Мукачівського району, керуючись статтями 8, 173, 174 Земельного кодексу України, статтею 43 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", змінено межі населених пунктів Мукачівського району, додатково включивши земельні, в т.ч. с.Горонда Горондівської сільської ради 993,7 га.

У відповідності до п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 11.04.2002р. № 502 „Про затвердження Порядку зміни цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб передбачено, що зміна цільового призначення земельної ділянки проводиться за поданням заяви (клопотання) її власника до сільської, селищної ради, якщо земельна ділянка розташована в межах населеного пункту, або районної держадміністрації, якщо земельна ділянка розташована за межами населеного пункту.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.04.2002 року «Про затвердження порядку зміни цільового призначення земель, що перебувають у власності громадян або юридичних осіб», відповідачем 3 підтверджено, що розглянувши подані керівництвом СФГ «Крістол» документи, 18.08.2006 року було прийнято рішення «Про надання дозволу на підготовку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки», яким передбачалося виготовлення проектної документації на зміну цільового призначення частини земельної ділянки.

Згідно рішення 10 сесії 5 скликання Горондівської сільської ради від 21.08.2007 року №186 «Про зміну цільового призначення земельної ділянки» змінено цільове призначення земельної ділянки площею 2.2700 га з призначення для ведення селянського (фермерського) господарства на призначення для розробки піщаного карєру.

Відповідачем 3 у поданих поясненнях підтверджено, що дане рішення було прийняте з метою збільшення дохідної частини місцевого бюджету (Згідно інформаційного листа Мукачівської ОДПІ від 05.01.17 №87/10/07-09/07-023 протягом 2008-2016 р.р. відповідачем 2 сплачено 269955,15 грн. земельного податку), враховуючи розроблену проектну документацію з відповідними висновками служб, рішення Мукачівської районної ради від 06.10.2005 року № 563 «Про погодження клопотання СФГ «Крістол» на гірничий відвід», рішення Закарпатської обласної ради від 17.11.2005 року №642 «Про надання гірничого відводу селянському (фермерському) господарству «Крістол».

Прокурор у позовній заяві посилається на те, що державний акт на право власності серії ЯД № 538474 на земельну ділянку площею 2,27 га кадастровий номер :00:031:0001 в урочищі «Лейгети» з цільовим призначенням для розробки пісчаного карєру, який зареєстровано 19.11.2007 року за №-001 є незаконним, так як виданий на підставі незаконного первинного державного акту серія ЗК №017016 від 14.08.2003 року, тому так само підлягає визнанню недійсним. З аналогічних підстав підлягає визнанню недійсним рішення 10 сесії 5 скликання Горондівської сільської ради від 21.08.2007 № 186.

Враховуючи висновки господарського суду та встановлені обставини у справі, відхилення судом доводів прокурора, якими обгрунтовувалсь позовні вимоги прокурора щодо визнання недійсним розпорядження голови Мукачівської районної державної адміністрації від 01.08.2003 року №260 та Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЗК №017016 від 14.08.2003 року, суд дійшов висновку про відмову у вимозі прокурора про визнання незаконним державного акту на право власності серії ЯД № 538474 на земельну ділянку площею 2,27 га кадастровий номер :00:031:0001 в урочищі «Лейгети» з цільовим призначенням для розробки пісчаного карєру, який зареєстровано 19.11.2007 року за №-001, з підстав обраних прокурором.

За вищенаведеного, відхиляючи доводи прокурора, якими обґрунтовується незаконність рішення 10 сесії 5 скликання Горондівської сільської ради від 21.08.2007 року № 186 судом не встановлено, що вказане рішення прийняте з порушенням вимог чинного законодавства, відтак у вимозі прокурора про визнання недійсним рішення 10 сесії 5 скликання Горондівської сільської ради від 21.08.2007 року №186 «Про зміну цільового призначення земельної ділянки» з підстав, наведених у позові належить відмовити повністю.

У звязку за цим, беручи до уваги вищенаведені обставини та висновки суду, вимога прокурора про повернення земельної ділянки площею 4,2712 га для ведення селянського (фермерського) господарства, нормативна грошова оцінка якої складає 615183,32 грн. та яка знаходиться в с.Горонда ур.Лейгети до земель запису Горондівської сільської ради в комунальну власність є безпідставною, відтак у її задоволенні належить відмовити.

Між тим, відповідач 2 підтвердив правомірність здійснення ним всіх дій на законне набуття права власності на земельну ділянку та дій щодо розпорядження нею у відповідності до вимог діючого законодавства, зокрема і використання земельної ділянки у відповідності до цільового призначення та з визначеною статутом метою.

Інші доводи прокурора відхиляються судом, у звязку з недоведеністю з обраних ним підстав.

Отже, у задоволенні позову прокурора з обраних у позові підстав слід відмовити повністю.

Розглянувши клопотання прокурора про застосування заходів до забезпечення позову, то суд дійшов висновку про відмову у її задоволенні з огляду на таке.

Відповідно до ст.66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Обґрунтуванням вказаної заяви прокурором є те, що є можливим відчуженням майна земельної ділянки відповідачем 2. Однак, прокурором не подано доказів того, що відповідне майно може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення, а також доказів того, що відповідач 2 має наміри і має можливість вчинити дії, та/або передбачені чинним законодавством правочини щодо відповідного майна, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду. У матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували наведені доводи в заяві.

Натомість, відповідачем 2 підтверджено здійснення господарської діяльності на вказаній земельній ділянці у відповідності до статутних цілей та завдань та наміри продовження здійснення такої діяльності у майбутньому.

За таких підстав, дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про відмову у клопотанні прокурора про застосування заходів до забезпечення позову.

Крім того, розглянувши заяву відповідача 2 про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні, зважаючи на наступне.

Положеннями ЦК України, зокрема ст.256, позовну давність визначено як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Приписами ст. 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Оскільки, суд дійшов висновку про відмову у позові по суті, строк позовної давності не підлягає застосуванню, відтак у заяві відповідача 2 про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності належить відмовити.

Відповідно до ст.49 ГПК України, у звязку з відмовою в позові, судові витрати у справі покладаються на прокурора.

Керуючись ст. ст. 1, 16, 29, 32, 33, 34, 43, 49, 66, 67, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

у позові відмовити повністю.

У клопотанні прокурора про застосування заходів до забезпечення позову відмовити повністю.

Судові витрати покласти на прокурора.

Рішення суду набирає законної сили і підлягає обовязковому виконанню на території України в порядку ст.85 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 08.02.17 .

Суддя Васьковський О.В.