ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" лютого 2017 р. Справа №922/309/17

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Гетьман Р.А., суддя Ільїн О.В.,

при секретарі Новіковій Ю.В.,

за участю представників:

позивача ОСОБА_1, за довіреністю №27 від 27.01.2017 року;

відповідача ОСОБА_2, за довіреністю №007ДР-20-1216 від 29.12.2016 року;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача Публічного акціонерного товариства «Харківгаз», м.Харків, (вх.№373Х/1-40) на ухвалу господарського суду Харківської області від 23.01.2017 року по справі №922/309/17,

за позовом Харківського обласного комунального підприємства «Дирекція розвитку інфраструктури території», м.Харків,

до Публічного акціонерного товариства «Харківгаз», м.Харків,

про зобовязання відновити постачання,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Сумської області від 23.01.2017 року у справі №922/309/17 (суддя Ольшанченко В.І.) заяву Харківського обласного комунального підприємства «Дирекція розвитку інфраструктури території» №48 від 17.01.2017 року (вх.№309/17 від 20.01.2017 року) про вжиття заходів до забезпечення позову задоволено частково.

Заборонено Публічному акціонерному товариству «Харківгаз» до вирішення даної справи по суті вчиняти дії по припиненню, обмеженню газопостачання котельні за адресою Харківська область, м. Люботин, вул. Слобожанська, 28, що експлуатується Харківським обласним комунальним підприємством «Дирекція розвитку інфраструктури території» (61013, м.Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під'їзд, 5 поверх. Код ).

Визначено, що стягувачем за даною ухвалою є Харківське обласне комунальне підприємство «Дирекція розвитку інфраструктури території» (61013, м.Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під'їзд, 5 поверх. Код ); боржником за даною ухвалою є Публічне акціонерне товариство «Харківгаз» (61109, м.Харків, вул. Безлюдівська, 1. Код ).

В іншій частині заяву Харківського обласного комунального підприємства «Дирекція розвитку інфраструктури території» №48 від 17.01.2017 року (вх.№309/17 від 20.01.2017 року) про вжиття заходів до забезпечення позову залишено без задоволення.

Встановлено, що ухвала набирає чинності з дати її винесення та підлягає негайному виконанню. Строк пред'явлення ухвали до виконання: до 24.01.2020 року.

Відповідач з вказаною ухвалою суду першої інстанції не погодився та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення місцевим господарським судом при прийнятті ухвали норм процесуального права, на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 23.01.2017 року.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 03.02.2017 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Харківгаз» прийнято до провадження та призначено до розгляду.

У судовому засіданні 14.02.2017 року представник відповідача підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги в повному обсязі та наполягав на її задоволенні.

Представник позивача письмового відзиву на апеляційну скаргу не надав, однак у судовому засіданні 14.02.2017 року пояснив, що згоден з ухвалою господарського суду першої інстанції, вважає її обґрунтованою та законною, прийнятою при об'єктивному та повному досліджені всіх матеріалів справи, без порушення матеріального чи процесуального права, у звязку з чим просить оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, заслухавши пояснення представників сторін, повторно розглянувши справу в порядку ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Згідно п. 10 ст. 65 Господарського процесуального кодексу України суддя з метою забезпечення правильного і своєчасного вирішення господарського спору вчиняє в необхідних випадках при підготовці справи до розгляду таку дію, як вжиття заходів до забезпечення позову.

Колегія суддів зазначає, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті, забезпечення позову - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або повязаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову, є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до статті 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Частиною 1 статті 67 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачеві вчиняти певні дії.

Приймаючи ухвалу про заборону відповідачеві та іншим особам вчиняти певні дії, господарський суд повинен визначитись як з предметом спору у співвідношенні з певними заходами забезпечення позову, які вимагається до застосування, і певними діями, які вимагається заборонити вчиняти, так і з доцільністю та обґрунтованістю вжиття таких заходів.

У постанові пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» зазначено, що адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Вибір способу забезпечення залежить від суті позовної вимоги та повинен бути співрозмірним, а заборона на вчинення дій може стосуватися лише предмета спору.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Право здійснення забезпечення позову та вибору тих чи інших заходів належить господарському суду, який виходить із предмету спору, конкретних обставин справи та пропозицій заявника.

Зі змісту статті 66 Господарського процесуального кодексу України випливає, що заходи до забезпечення позову мають бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами та вживаються судом у разі достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Харківське обласне комунальне підприємство «Дирекція розвитку інфраструктури території» звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд зобовязати ПАТ «Харківгаз» відновити постачання природного газу на котельну по вул. Слобожанській, 28 у місті Люботин Харківської області, що експлуатується підприємством позивача. Позов обґрунтовано з посиланням на те, що 16.01.2017 року відповідач без попереднього повідомлення позивача, відключив від систем газопостачання закрив засувки та здійснив механічні роз'єднання на газопроводі, що подає газ на котельну у місті Люботин по вул. Слобожанській, 28, що експлуатується підприємством позивача для надання послуг теплопостачання у м. Люботин.

Колегія суддів зазначає, що позивач у даній справі Харківське обласне комунальне підприємство «Дирекція розвитку інфраструктури території», відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи, є комунальним підприємством, якому надано ліцензію серії АД№041759 від 10.08.2012 року на виробництво теплової енергії (крім діяльності з виробництва теплової енергії на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях і когенераційних установках та установках з використанням нетрадиційних або поновлювальних джерел енергії) Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг.

Так, котельня по вул. Слобожанській, 28 у м.Люботин Харківської області експлуатується підприємством позивача для надання послуг теплопостачання населенню.

На думку колегії суддів, відключення цієї котельні від газопостачання в опалювальний період може призвести до припинення теплопостачання у м.Люботин. Крім того, припинення (обмеження) теплопостачання окремих об'єктів системи централізованого теплопостачання, до яких відноситься і котельня по вул. Слобожанській, 28, м.Люботин, порушує єдиний безперервний технологічний процес виробництва, транспортування теплової енергії та розподілу її споживачам та може призвести до руйнування внутрішньо будинкових мереж та мереж теплопостачання.

Суд першої інстанції, з яким погоджується колегія суддів апеляційної інстанції, вірно зазначив, що заходи забезпечення позову шляхом заборони Публічному акціонерному товариству «Харківгаз» до вирішення справи по суті вчиняти дії по припиненню, обмеженню газопостачання котельні по вул. Слобожанській, 28 у м.Люботин Харківської області, є пропорційними щодо тих наслідків, які може викликати їх невжиття, та такими, що дозволяють досягти збалансованості інтересів сторін спору, оскільки, припинення/обмеження газопостачання зазначеної котельні може призвести до надзвичайних ситуацій техногенного характеру, та завдати непоправної шкоди мешканцям міста Люботин.

Колегія суддів вважає, що вжиті оскаржуваною ухвалою заходи до забезпечення позову є пов'язаними з предметом позову, а внаслідок їх вжиття не порушуються будь-які права та інтереси осіб, що не є учасниками судового процесу.

Крім того, вжиті даною ухвалою заходи до забезпечення позову не мають наслідком повного припинення господарської діяльності сторін у справі.

Щодо доводів відповідача, що газопровід є обєктом підвищеної небезпеки та потенційно небезпечним обєктом, а у випадку настання негативної події, яка може відбутися в певний час або за певних обставин на території об'єкта підвищеної небезпеки (аварія та інше), виконуючи вимоги ухвали - ПАТ «Харківгаз» не зможе здійснити ліквідацію аварії та інших негативних явищ, чим буде поставлено під загрозу життя та здоров'я громадян України, і що ухвалою про забезпечення позову поставлено під загрозу проведення планово-профілактичного обслуговування та капітального ремонту систем газопостачання, колегія суддів зазначає наступне.

Той факт, що газопровід є обєктом підвищеної небезпеки та потенційно небезпечним обєктом не заперечується ані сторонами ані судом. Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що заходи забезпечення позову щодо заборони до вирішення даної справи по суті вчиняти дії по припиненню, обмеженню газопостачання котельні вжиті з метою захисту інтересів позивача, який є постачальником тепла населенню і заборонено здійснювати відключення від газопостачання не у звязку з наявністю обставин аварія та інше, а у звязку із власним волевиявленням відповідача, яке обумовлюється неналежними розрахунками та погодження обсягів споживання газу. При цьому, відповідачем не доведено, що станом на момент розгляду справи або в період розгляду справи призначено проведення планово-профілактичного обслуговування та капітального ремонту систем газопостачання.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв'язку з відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм права. Доводи апеляційної скарги не спростовують наведені висновки колегії суддів, у звязку з чим апеляційна скарга ПАТ «Харківгаз» не підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала господарського суду Харківської області від 23.01.2017 року по справі №922/309/17 має бути залишена без змін.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 66, 67, 99, 101, п.1 ст. 103, ст. 105, ст. 106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Харківгаз» залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 23.01.2017 року по справі №922/309/17 залишити без змін.

Повний текст постанови складений 14 лютого 2017 року.

Головуючий суддя Хачатрян В.С.

Суддя Гетьман Р.А.

Суддя Ільїн О.В.