ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2017р. Справа№ 914/3220/16

Господарський суд Львівської області у складі головуючого судді Трускавецького В.П.,

при секретарі судового засідання Краєвському І.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», м. Київ, в особі Львівської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», м. Львів,
до відповідача:Управління праці та соціального захисту населення Бориславської міської ради, м. Борислав, Львівської обл.,
про: стягнення 20.753,55 грн.

За участю представників:
позивача:ОСОБА_1 представник (довіреність №831 від 12.12.2016 р.),
відповідача:ОСОБА_2 представник (довіреність №113 від 31.01.2017 р.),

Присутнім представникам учасників судового процесу права і обовязки, передбачені ст.ст. 20, 22, 28 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), розяснено. Заяв про відвід суду не поступало. Клопотань про здійснення технічної фіксації судового процесу учасниками судового процесу заявлено не було.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Львівської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» до Управління праці та соціального захисту населення Бориславської міської ради про стягнення 20.753,55 грн. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 23.12.2016 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 17.01.2017 р. Ухвалою суду від 17.01.2017 р. розгляд справи відкладався на 01.02.2017 р. Рух справи відображено у попередніх ухвалах суду.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач у порушення умов угоди №462500-463 від 04.01.2012 р. не здійснив фінансування пільг, повязаних із наданням телекомунікаційних послуг пільговим категоріям населення, внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 18.504,64 грн. Крім того, відповідачу нараховано 511,09 грн. трьох процентів річних, 1.737,82 грн. - інфляційних втрат.

В судове засідання 17.01.2017 р. представник відповідача подав докази оплати боргу станом на 04.01.2017 р., згідно з платіжними дорученнями №2 від 23.12.2016 р. у сумі 0,29 грн. та №3 від 23.12.2016 р. у сумі 18.506,45 грн.

Представник позивача підтвердив сплату суми боргу відповідачем та подав клопотання про припинення провадження у справі в частині стягнення основного боргу у сумі 18.506,74 грн., стягнувши з відповідача 1.737,82 грн. інфляційних втрат, 511,09 грн. три проценти річних.

В судове засідання представник відповідача зявився, подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив наступне. 23 грудня 2016 року відповідачем сплачено 18.506,74 грн. боргу. Вимога щодо сплати судового збору є такою, що суперечить законодавству, оскільки п. 19 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" (в редакції від 01.01.2017 р.) відповідач звільнений від сплати судового збору. Тому просить задовольнити позовні вимоги частково та відмовити в частині стягнення з відповідача судового збору у сумі 1.378,00 грн.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні представників позивача та відповідача, суд встановив наступне.

Між сторонами у справі укладено угоду №462500-463 від 04.01.2012 р. на взаємні обовязки (надалі Договір). За умовами Договору сторона №2 (позивач у справі) щомісяця до 25 числа подає стороні №1 (відповідач у справі) розрахунок витрат пільгових послуг на відшкодування збитків, повязаних із наданням пільг з послуг звязку відповідно до п. 5 статті 102 Бюджетного кодексу України на паперових та електронних носіях згідно з формою "2-пільга".

Сторона №1 звіряє інформацію, що міститься в Реєстрі, з інформацією, яка надходить від підприємств та організацій, що надають послуги, і у разі виявлення розбіжностей щодо загальної кількості пільговиків або розміру пільг, що надаються конкретному пільговику, не проводить розрахунків, що стосуються виявлених розбіжностей, до уточнення інформації (п. 1.1. Договору).

Сторона №1 після проведення розрахунків з підприємствами та організаціями, що надають послуги, складає акт звіряння розрахунків за надані пільговикам послуги згідно з формою "3-пільга". Дана угода є підставою для взаєморозрахунків сторони №1 та сторони №2 (п. 1.3, 1.4 Договору).

Додатковою угодою №1 від 01.01.2015 р. сторони погодили зміни до Договору в частині проведення розрахунків в порядку попередньої оплати у сумі 18.000,00 грн. за місяць.

Відтак, позивач повністю виконав свої зобовязання за Договором, а відповідач не здійснив оплати за надані послуги, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 18.506,74 грн.

Відповідачем оплачено основну суму боргу у розмірі 18.506,74 грн., про що свідчать платіжні доручення №2 від 23.12.2016 р. у сумі 0,29 грн. та №3 від 23.12.2016 р. у сумі 18.506,45 грн.

При ухваленні рішення суд виходив з наступного.

Між сторонами у справі виникли зобовязання на підставі Договору в силу пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України. Згідно зі статтею 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Відповідно до статті 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За умовами статті 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно з статтею 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до пункту 1 Додаткової угоди від 01.01.2015 р. до Договору сторони погодили розрахунки у формі попередньої оплати. Проведення розрахунків по Договору з попередньої оплати пільг за телекомунікаційні послуги допускається на строк не більше одного місяця.

Суд виходить із того, що з матеріалів справи вбачається оплата відповідачем боргу після порушення провадження у справі. Відповідно до розяснення Вищого господарського суду України у пункті 4.4 постанови Пленуму "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 р. №18 припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Відповідно до пункту 1-1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо: відсутній предмет спору.

Суд дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, в тому числі: платіжне доручення №2 від 23.12.2016 р. у сумі 0,29 грн. та №3 від 23.12.2016 р. у сумі 18.506,45 грн., з яких вбачається про повне погашення відповідачем заборгованості перед позивачем, вважає за необхідне припинення провадження у справі за відсутності предмета спору в частині вимоги про стягнення 18.506,74 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За таких обставин, перевіривши розрахунок позивача, щодо стягнення з відповідача 511,09 грн. трьох процентів річних та 1.737,82 грн. інфляційних втрат, суд зазначає, що вимога про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Згідно зі статтями 33, 38 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує необхідні докази.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 43 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що відповідачем не спростовано доводів позовної заяви, а судом не виявлено на підставі наявних документів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до положень частини пятої статті 49 Господарського процесуального кодексу України стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує судовий збір за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору.

Судові витрати на підставі статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача відшкодуванню підлягає 149,24 грн.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 1, 43, 33, 38, 43, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Бориславської міської ради (адреса: вулиця Грушевського, будинок 7, місто Борислав, Львівська область, 82300; ідентифікаційний код 25258857) на користь публічного акціонерного товариства «Укртелеком» (адреса: бульвар Тараса Шевченка, будинок 18, місто Київ, 01601; ідентифікаційний код 21560766) в особі Львівської філії публічного акціонерного товариства «Укртелеком» (адреса: вулиця Дорошенка, будинок 43, місто Львів, 79000; ідентифікаційний код 21560766) 511,09 грн. три проценти річних, 1.737,82 грн. інфляційних втрат та 149,24 грн. відшкодування витрат на оплату судового збору.

3. Припинити провадження в частині стягнення 18.506,74 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 03.02.2017 р.

Суддя Трускавецький В.П.