ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2017 року Справа № 912/3307/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сизько І.А. (доповідач),

суддів: Дарміна М.О., Кузнецової І.Л.,

при секретарі судового засідання: Мацекос І.М.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 14-127 від 13.05.2014 р.;

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № б/н від 16.12.2016 р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 19.12.2016р. по справі №912/3307/16

за позовом публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до товариства з обмеженою відповідальністю "Долинські об`єднані мережі", м.Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення 90 899,64 грн.

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі ПАТ "НАК "Нафтогаз України") звернулось до господарського суду Кіровоградської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Долинські об`єднані мережі" (далі ТОВ "Долинські об`єднані мережі") про стягнення 52 232,54 грн. пені, 36 017,24 грн. інфляційних втрат та 2 649,86 грн. три відсотки річних.

Ухвалою господарського суду Кіровоградської області від 07.09.2016р. вказану позовну заяву прийнято до розгляду та судове засідання призначене на 29.09.2016р.

Ухвалою господарського суду Кіровоградської області від 29.09.2016р. справу №912/3307/16 передано за територіальною підсудністю до господарського суду Дніпропетровської області, враховуючи, що 04.03.2016р. ТОВ "Долинські об`єднані мережі" змінило своє місцезнаходження та станом на дату подання позовної заяви знаходилось за адресою: 50064, АДРЕСА_1.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 07.10.2016р. справу № 912/3307/16 прийнято до провадження та призначено до розгляду.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 19.12.2016р. по справі №912/3307/16 (суддя Загинайко Т.В.) провадження у справі припинено на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України у звязку з відсутністю з 30.11.2016р. предмету спору у даній справі.

Ухвала господарського суду мотивована тим, що 30.11.2016р. набрав чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" від 03.11.2016р. №1730-VІІІ, який розповсюджується на відповідача, як теплопостачальне підприємство та підприємство, що сплатило заборгованість за природний газ до вступу в дію Закону, тому нараховані пеня, інфляційні нарахування та проценти річних підлягають списанню, додаткових умов для списання Законом не вимагається.

Не погодившись з ухвалою суду, ПАТ "НАК "Нафтогаз України" звернулось до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 19.12.2016р. по справі №912/3307/16 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ "НАК "Нафтогаз України" задовольнити повністю.

В апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що при прийнятті ухвали господарським судом порушено норми матеріального, ст. ст. 598-599 Цивільного кодексу України, Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", та норми процесуального права, ст. ст. 4, 43 Господарського процесуального кодексу України; господарським судом передчасно припинено провадження у справі, оскільки з аналізу статей 1-3 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" вбачається, що він регулює заходи щодо зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, якою і є відповідач, за спожитий природний газ, проте, зазначене врегулювання заборгованості, в тому числі і списання, здійснюється між підприємствами учасниками процедури врегулювання заборгованості, які внесені до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, порядок ведення та користування яким має затвердити Кабінет Міністрів України; на даний час реєстр підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, не сформований, відповідач до зазначеного реєстру не включений, отже, списання заборгованості є неправомірним, а припинення провадження у справі є незаконним.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ "Долинські об`єднані мережі" просить ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 19.12.2016р. по справі №912/3307/16 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення, зазначаючи, що господарським судом повністю досліджено всі обставини та матеріали справи, обґрунтовано прийнято ухвалу про припинення провадження у справі, оскільки підприємство відповідача повністю розрахувалось за поставлений природний газ до вступу Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" в силу, що встановлено господарським судом, не заперечувалось позивачем, а ч. 3 ст. 7 вищевказаного Закону є нормою прямої дії, отже, не передбачає вчинення будь-яких дій від позивача та відповідача по списанню заборгованості, таким чином, списання заборгованості по пені, інфляційним нарахуванням та 3% річних має здійснюватись автоматично; із визначення поняття "заборгованість, що підлягає врегулюванню" статті 1 Закону слідує, що пеня, інфляційні нарахування та 3% річних не входять до такої заборгованості, отже, відповідач не потребує включення до відповідного реєстру підприємств.

Згідно протоколу автоматизованої зміни колегії суддів у справі №912/3307/16 від 07.02.2017р. у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Чимбар Л.О. справу передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючого судді: Сизько І.А. (доповідач), суддів: Кузнецової І.Л., Дарміна М.О.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

27.11.2014р. між ПАТ "НАК "Нафтогаз України" (продавець) та ТОВ "Долинські об'єднані мережі" (покупець) укладений договір купівлі-продажу природного газу №2089/15-КП-18, за умовами якого продавець зобовязується передати у власність покупцю у 2015 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ "НАК "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобовязується прийняти за оплатити цей природний газ (надалі газ), на умовах договору (п.1.1 договору).

За умовами п. 1.2 договору газ, що продається за договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб`єктами господарювання (крім бюджетних організацій та установ).

В п. 2.1 договору сторони узгодили, що продавець передає покупцеві з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року газ обсягом до 157,00 тис. куб. м. (сто пятдесят сім тисяч куб. м.), у тому числі по місяцях кварталів (тис.куб. м.):

МісяцьОбсяг МісяцьОбсягМісяцьОбсягМісяцьОбсяг
січень30квітень 11липень-жовтень 12
лютий 29травень-серпень-листопад 24
березень21червень-вересень-грудень30
І кв.80ІІ кв.11ІІІ кв.0IV кв.66
За п. 3.3 договору, приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу; обсяг використання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця.

Згідно п. 3.4 договору, не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобовязується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість; продавець не пізніше 8-го числа зобовязується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта; акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Ціна (граничний рівень ціни) на газ і тарифи на його транспортування установлюються уповноваженим державною владою України органом; ціна за 1000 куб. м. газу становить 5 100,00 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того, збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ 2%, податок на додану вартість 20%; крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами 366,70 грн., крім того, ПДВ 20% - 73,34 грн., всього з ПДВ 440,04 грн.; до сплати за 1 000 куб. м. природного газу 5 568,70 грн., крім того ПДВ 20% 1 113,74 грн., всього з ПДВ 6 682,44 грн. (п. 5.1, п. 5.2 договору).

В п. 6.1 договору сторонами погоджено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу; остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Згідно п. 7.2 договору, у разі невиконання покупцем умов п. 6.1 договору продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості; у разі невиконання покупцем п. 6.1 цього договору він зобовязується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

У п. 9.3 договору сторони узгодили, що строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, встановлюється тривалістю 5 років.

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2015 року, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (п. 11 договору).

Протягом договірного періоду сторони вносили зміни до договору в частині ціни газу, порядку та умов проведення розрахунків, про що укладали додаткові угоди №1 від 30.01.2015р., №2 від 10.02.2015р., №3 від 10.03.2015р., №4 від 15.04.2015р., №5 від 15.05.2015р., №6 від 05.06.2015р., №7 від 20.07.2015р., № 8 від 30.07.2015р. (а.с.14-21).

Отже, остаточна ціна газу викладена в додатковій угоді №7 від 20.07.2015р., відповідно до якої ціна за 1 000 куб. м. газу становить 6 600,00 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ 2%, податок на додану вартість 20%; крім того: тариф на транспортування природного газу магістральними трубопроводами 201,70 грн., крім того, ПДВ 20% - 40,34 грн., всього з ПДВ 242,04 грн., тариф на транспортування природного газу розподільними трубопроводами 461,80 грн. (в тому числі вартість газу на виробничо-технологічні витрати та власні потреби, що враховано в структурі тарифу з транспортування природного газу розподільними трубопроводами, встановленого постановою НКРЕКП), крім того, ПДВ 20% - 92,36 грн., всього з ПДВ 554,16 грн.; всього вартість транспортування складає 663,50, крім того ПДВ 20% - 132,70 грн., всього з ПДВ 796,20 грн.; до сплати за 1 000 куб. м. природного газу 7 395,50 грн., крім того ПДВ 20% 1 479,10 грн., всього з ПДВ 8 874,60 грн.

На виконання умов договору позивач протягом січня-квітня 2015р. поставив відповідачу природний газ на загальну суму 534 009,23 грн., про що сторонами підписані акти приймання-передачі природного газу:

- 31.01.2015р. за січень 2015р. на суму 197,693,29 грн. (а.с.22);

- 28.02.2015р. за лютий 2015р. на суму 151 496,36 грн. (а.с.23);

- 31.03.2015р. за березень 2015р. на суму 145 410,60 грн. (а.с.24);

- 30.04.2015р. за квітень 2015р. на суму 39 408,98 грн. (а.с.25).

Зазначені акти без будь-яких зауважень щодо кількості, якості, вартості поставленого природного газу підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками підприємств.

Відповідач за поставлений природний газ розрахувався повністю, але оплати здійснював несвоєчасно, з порушенням строків, встановлених п. 6.1 договору, що підтверджується довідкою бухгалтерії позивача по операціям за рахунком ТОВ "Долинські об`єднані мережі", не заперечується відповідачем.

Зазначені обставини стали підставою звернення позивача з позовом про стягнення з відповідача 52 232,54 грн. пені за період з 15.02.2015р. по 28.07.2015р., 36 017,24 грн. втрат від інфляції за період з березня 2015р. по липень 2015р., 2 649,86 грн. 3 % річних за період з 15.02.2015р. по 28.07.2015р.

Як вже зазначалось, ухвалою господарського суду від 19.12.2016р. у справі № 912/3307/16, з посиланням на набуття чинності Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", провадження у справі було припинено на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Із законністю та обґрунтованістю такого висновку погодитись не можна.

Відповідно п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

У пункті 4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" роз`яснено, що у застосуванні приписів статей 80 і 81 Господарського процесуального кодексу України господарським судам слід мати на увазі таке. Перелік підстав припинення провадження у справі (стаття 80 ГПК) та залишення позову без розгляду (стаття 81 ГПК) є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Принципова відмінність наслідків цих дій полягає у тому, що у першому випадку повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається, а у другому (після усунення обставин, що зумовили залишення позову без розгляду) позивач має право знову звернутись до господарського суду з тим же позовом у загальному порядку.

Припинення провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв'язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи.

Господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми Господарського процесуального кодексу України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Відсутність предмету спору між сторонами господарський суд обґрунтував тим, що 30.11.2016р. набрав чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" від 03.11.2016р. №1730-VIII, відповідно до якого нараховані позивачем пеня, інфляційні нарахування та 3% річних підлягають списанню.

Відповідно ст. 1 вищевказаного Закону терміни вживаються у такому значенні:

заборгованість, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону (далі заборгованість) це:

- кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води;

- кредиторська заборгованість перед постачальником електричної енергії підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за електричну енергію, спожиту для виробництва та надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, з постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем);

- заборгованість з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, водопостачання, водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, установам і організаціям, що фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів, та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого водопостачання та водовідведення, що постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) населенню, а також організаціям та установам, що фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів, яка виникла у звязку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, водопостачання, водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, та залишилася не погашеною станом на 1 січня 2016 року (далі - заборгованість з різниці в тарифах);

процедура врегулювання заборгованості - заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості;

реєстр підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості (далі реєстр), - державна відкрита, загальнодоступна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про підприємства та організації, які є учасниками процедури врегулювання заборгованості відповідно до цього Закону. Реєстр розміщується на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства;

учасники процедури врегулювання заборгованості - підприємства та організації, включені до реєстру, постачальники природного газу та/або електричної енергії, оптовий постачальник електричної енергії, розпорядники коштів державного та місцевих бюджетів, органи, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Статтею 3 цього Закону врегульовано порядок участі підприємств у процедурі врегулювання заборгованості, відповідно до якої для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Для включення до реєстру підприємства централізованого водопостачання і водовідведення, теплопостачальні і теплогенеруючі організації подають центральному органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства, заяву, до якої додаються:

- копії установчих документів;

- копії наявних ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності;

- копії балансу підприємства (організації) та звіту про фінансові результати і дебіторську та кредиторську заборгованості станом на 1 липня 2016 року (розрахункова дата) та за останній звітний період;

- довідка, складена підприємством (організацією) у довільній формі, про обсяги та структуру дебіторської та кредиторської заборгованостей із зазначенням кредиторів, дебіторів, величини і видів заборгованості станом на розрахункову дату та за останній звітний період;

- копії актів звіряння взаєморозрахунків;

- розрахунки обсягів заборгованості з різниці в тарифах та копії протоколів територіальних комісій з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах (ця норма не поширюється на теплогенеруючі підприємства, що не постачають теплову енергію населенню).

Відповідальність за повноту та достовірність даних, наведених у поданих документах, несуть учасники процедури врегулювання заборгованості.

Рішення про включення або про відмову у включенні до реєстру приймається керівником центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства, або уповноваженою ним посадовою особою протягом 10 робочих днів з дня надходження заяви та розміщується на офіційному веб-сайті цього органу.

Порядок ведення та користування реєстром затверджується Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону на Кабінет Міністрів України покладено обов`язок у місячний строк з дня набрання чинності Законом прийняти нормативно-правові акти, передбачені цим Законом, привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

З системного аналізу зазначених норм Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" вбачається, що учасниками процедури врегулювання заборгованості є виключно ті теплопостачальні та теплогенеруючі організації і підприємства централізованого водопостачання і водовідведення, які включені до реєстру, а отже, подали до відповідного центрального органу виконавчої влади заяву та документи, згідно визначеного Законом переліку, та щодо яких органом центральної виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства, прийнято рішення про включення до реєстру.

Відповідачем не надано докази участі підприємства у процедурі врегулювання заборгованості у визначеному Законом порядку, та, відповідно, не надано доказів включення підприємства до відповідного реєстру.

Таким чином, у господарського суду відсутні підстави вважати відповідача учасником процедури врегулювання заборгованості, тоді як неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування та проценти річних підлягають списанню лише за умови виконання вимог Закону щодо участі у процедурі врегулювання заборгованості.

Частиною 3 ст. 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" регламентовано, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Матеріалами справи встановлено, що відповідачем заборгованість за спожитий природний газ, поставлений по договору №2089/15-КП-18 від 27.11.2014р., погашена повністю у 2015 році, тобто до вступу в дію 30.11.2016р. Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії".

З урахуванням аналізу понять, викладених у цьому Законі, відповідач має право на списання заборгованості, для чого останньому необхідно подати відповідні документи для внесення в реєстр підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості.

Доводи відповідача, що вказаний Закон не вимагає від сторін будь-яких дій і заборгованість визнається списаною автоматично з вступом в дію цього Закону, не є вірними з огляду на наступне.

Відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999р. № 996-ХІV зобов'язанням в цьому Законі визнається заборгованість підприємства, що виникла внаслідок минулих подій і погашення якої в майбутньому, як очікується, приведе до зменшення ресурсів підприємства, що втілюють у собі економічні вигоди; фінансовою звітністю - бухгалтерська звітність, що містить інформацію про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства за звітний період.

Частинами 1, 3, 7, 9 статті 8 наведеного Закону встановлено, що бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації; відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе власник (власники) або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів; головний бухгалтер або особа, на яку покладено ведення бухгалтерського обліку підприємства, зокрема, організує контроль за відображенням на рахунках бухгалтерського обліку всіх господарських операцій; відповідальність за бухгалтерський облік господарських операцій, пов'язаних з ліквідацією підприємства, включаючи оцінку майна і зобов'язань підприємства та складання ліквідаційного балансу і фінансової звітності, покладається на ліквідаційну комісію, яка утворюється відповідно до законодавства.

Отже, вказаним Законом передбачено ведення бухгалтерського обліку та подання звітності навіть відносно підприємств, що знаходяться в стадії ліквідації, як відповідач у справі.

На підставі документів та розрахунків встановлюються і списуються учасниками процедури суми, що обліковуються в бухгалтерському обліку таких учасників.

Порядок списання заборгованості, як правило, складається з таких етапів: утворення учасником процедури списання комісії зі списання заборгованості; здійснення списання заборгованості відповідно до фінансової звітності підприємства зі складенням протоколу списання, який надсилається компанії постачальнику природного газу, яка проводить відповідне списання заборгованості, яка обліковується за цим підприємством, у своїй звітності, про що надсилає повідомлення підприємству виробнику теплової енергії. Зазначений процес є двостороннім, із впорядкуванням фінансової документації для обох підприємств.

Враховуючи вимоги Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" у відповідача з 30.11.2016р. виникло право на списання заборгованості зі сплати пені, інфляційних нарахувань, трьох відсотків річних, але не автоматично, як він зазначає у відзиві на апеляційну скаргу, а відповідно до певної процедури, яка має засвідчуватись певними документами.

Відповідно ч. 1 ст. 33, ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно ст. 36 Господарського процесуального кодексу України, письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору; письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

ТОВ "Долинські об`єднані мережі" не надано господарському суду документів про внесення підприємства відповідача до реєстру підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, а також доказів, підтверджуючих списання ПАТ "НАК "Нафтогаз України" заборгованості, яка обліковується за підприємством відповідача зі сплати пені, інфляційних нарахувань та 3% річних, тому неможливо зробити висновок про відсутність обов`язку боржника перед кредитором зі сплати заборгованості по цій справі, належне припинення зобов`язання між сторонами та про відсутність предмету спору у справі.

Таким чином, висновок господарського суду про припинення провадження у справі за відсутністю предмету спору між сторонами є таким, що суперечить нормам закону.

З урахуванням наведеного, апеляційний господарський суд дійшов висновків про те, що ухвала про припинення провадження у справі була прийнята судом першої інстанції без дослідження у повному обсязі обставин справи та за відсутності доведення обставин, з якими закон пов`язує припинення зобов`язання, що призвело до прийняття ухвали з помилковим застосуванням норм права.

В апеляційній скарзі позивач просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 19.12.2016р. по справі №912/3307/16 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ "НАК "Нафтогаз України" задовольнити повністю.

Згідно ч. 7 ст. 106 Господарського процесуального кодексу України, у випадках скасування апеляційною інстанцією ухвал про відмову у прийнятті позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, припинення провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

Отже частина 7 наведеної статті визначає повноваження апеляційного господарського суду у випадку скасування деяких ухвал місцевого господарського суду, зокрема, про припинення провадження у справі (ст. 80 ГПК). Якщо апеляційний господарський суд за результатами апеляційного перегляду справи встановив, що ухвала про припинення провадження у справі підлягає скасуванню, він зобов'язаний передати справу до місцевого господарського суду для розгляду справи по суті, тобто, у цих випадках апеляційний господарський суд після скасування ухвали не має права розглядати справу по суті і виносити у ній рішення. Таким чином, під час апеляційного перегляду ухвал про припинення провадження у справі не застосовується правило ч. 1 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

За цих обставин, апеляційну скаргу позивача слід задовольнити частково, ухвалу суду першої інстанції про припинення провадження у справі скасувати, з направленням справи на подальший розгляд до господарського суду Дніпропетровської області.

Відповідно п. 4.8 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України", якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду з числа зазначених у ч. 7 ст. 106 ГПК або судом касаційної інстанції скасовано ухвалу з числа зазначених у ч. 4 ст. 11113 ГПК з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом відповідних апеляційної та/або касаційної скарг, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами статті 49 ГПК.

Керуючись ст. ст. 80, 99, 101, 102, 103, 104, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ задовольнити частково.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 19.12.2016р. у справі № 912/3307/16 скасувати.

Справу направити до господарського суду Дніпропетровської області для розгляду по суті.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України через апеляційний господарський суд.

Головуючий суддя І.А. Сизько

Суддя М.О. Дармін

Суддя І.Л. Кузнецова

(Повний текст постанови складений 10.02.2017р.)